АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
Справа №: 22-ц/191/166/14Головуючий суду
першої інстанції:Морозова Л.М.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Моісеєнко Т. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р. колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м.Феодосія у складі:

головуючого суддіМоісеєнко Т.І.,
суддівРоманової Л.В., Редько Г.В., при
секретаріБогданович О.І. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про розірвання шлюбу, за
апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу
Судацького міського суду Автономної
Республіки Крим від 03 грудня 2013 року,

В
С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулася
в суд з позовом до ОСОБА_7 про
розірвання шлюбу, зареєстрованого 25
листопада 2005 року Дніпровським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Херсонського міського
управління юстиції, актовий запис № 772.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25
листопада 2005 року сторони
зареєстрували шлюб. 24.11.2005 р. між ними
був підписаний шлюбний договір. В шлюбі
у них народилося двоє дітей. Спільне
життя між сторонами не склалося через
постійні сварки і непорозуміння з
приводу виховання дітей, фінансового
забезпечення життя родини.

Позивач вважає, що чоловік нехтує
її правами і зневажає її. Шлюбні
відносини між ними припинені вже
тривалий час, спільне господарство не
ведеться, позивач разом з дітьми
проживає у своїх батьків. Подальше
спільне проживання та збереження шлюбу
позивач вважає неможливим і на
підставі ст. 112 СК України просила
задовольнити позов.

На підставі ч. 2 ст. 110 ЦПК України, з
урахуванням того, що з позивачем
проживають малолітні діти, вона
звернулась з позовом до Судацького
міського суду АРК.

Ухвалою Судацького міського суду АР
Крим від 03.12.2013 року провадження у
справі було відкрите та справу
призначено до розгляду на 19.12.2013 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою
суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу,
та посилаючись на порушення судом норм
процесуального права щодо підсудності
справи Судацькому міському суду АР
Крим, просив скасувати ухвалу суду та
повернути справу до суду для вирішення
питання щодо можливості відкриття
провадження по справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши наведені у скарзі доводи
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відкриття
провадження у справі суд першої
інстанції виходив, з того, що позов
поданий з врахуванням приписів ч. 2
статті 110 Цивільного процесуального
кодексу України, з якої вбачається, що
з позовом про розірвання шлюбу можливо
звертатися за зареєстрованим місцем
проживання чи перебування позивача у
разі, якщо на його утриманні є
малолітні або неповнолітні діти.

Суд вважав, що оскільки на утриманні
позивача знаходяться малолітні діти,
справа підсудна Судацькому міському
суду АР Крим.

З даними висновками суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів апеляційної інстанції, оскільки
суд прийшов до них з порушенням норм
матеріального та процесуального
закону.

За загальним правилом підсудності
(частина 1 стаття 109 Цивільного
процесуального кодексу України) позови
до фізичних осіб пред'являються в суд
за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» місце
перебування -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік; місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» громадянин
України, а також іноземець чи
особа без громадянства, які постійно
або тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів
після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання. Реєстрація місця
проживання особи здійснюється в день
подання особою документів. Реєстрація
місця проживання за заявою особи може
бути здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання. У разі зміни адреси
житла в межах
адміністративно-територіальної
одиниці особа або її законний
представник повинні письмово
повідомити про це орган реєстрації
протягом десяти днів.

Згідно п. 1.2. «Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів», який
затверджений наказом № 1077 від 22.11.2012 р.
Міністерства внутрішніх справ України,
реєстрація місця проживання або місця
перебування особи - це внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.
Відомості про місце проживання та
місце перебування особи вносяться до
паспорта громадянина України,
тимчасового посвідчення громадянина
України, посвідки на постійне
проживання, посвідки на тимчасове
проживання, посвідчення біженця,
посвідчення особи, яка потребує
додаткового захисту, посвідчення
особи, якій надано тимчасовий захист
(далі - паспортний документ), довідки
про звернення за захистом в Україні.

З позовної заяви та наданої копії
паспорта позивача вбачається, що
ОСОБА_6 зареєстрована по АДРЕСА_1 а
відповідач ОСОБА_7 проживає за адресою:
АДРЕСА_2. (а.с. 2,6)

В матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження факту зареєстрованого
місця проживання чи перебування
позивача в місті Судак, за адресою,
зазначеною у позовній заяві. (а.с. 2).

Матеріали справи також не містять
довідки з місця проживання чи
перебування позивача ОСОБА_6 в м.Судак,
якою підтверджено, що разом з нею
проживають малолітні діти, які
знаходяться на її утриманні.

З матеріалів справи вбачається, що в
шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджено свідоцтвами про
народження. (а.с. 4, 5) З ухвали
Дніпровського районного суду м. Києва
від 27 вересня 2011 року вбачається, що
діти проживають з позивачкою ОСОБА_6.
(а.с. 13)

За такими обставинами колегія суддів
вважає, що під час відкриття
провадження у справі судом не було
дотримано положень ч.2 ст.110 ЦПК України
щодо можливості звернення з позовом за
місцем проживання позивача, а доводи,
викладені в апеляційній скарзі про
непідсудність даної справи Судацькому
міському суду АР Крим заслуговують на
увагу, оскільки факт зареєстрованого
місця проживання чи перебування
позивача у м. Судак АРК не доведений, а
зареєстрованим місцем проживання
позивача АДРЕСА_1

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду скарги на ухвалу
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати ухвалу і
постановити нову ухвалу по суті
процесуального питання.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що ухвала суду першої
інстанції про відкриття провадження у
справі за позовом ОСОБА_6 про
розірвання шлюбу підлягає скасуванню,
оскільки вона прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання щодо підсудності
розглядові справи Судацькому міському
суду АР Крим.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України
якщо за результатами отриманої судом
інформації буде встановлено, що справа
не підсудна цьому суду, суд повертає
позовну заяву на підставі пункту 4
частини третьої статті 121 цього
Кодексу.

Керуючись частиною 2 статті 307, пунктом 1
частини 1 статті 312, частиною 1 статті 314
та статтею 315 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у місті Феодосії,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 -
задовольнити.

Ухвалу Судацького міського суду
Автономної Республіки Крим від 03
грудня 2013 року про відкриття
провадження у справі за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу, -
скасувати.

Позовну заяву разом із доданими до неї
документами повернути ОСОБА_6 для
звернення з позовом із дотриманням
правил підсудності

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Судді

Т.І. Моісеєнко Л.В.Романова
Г.В. Редько