Справа № 2-758/11
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі : Головуючого судді
Бойко О.М. при секретарі Карпенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому . судовому
засіданні у сел. Ювілейне цивільну
справу позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»,
Державне підприємство промислового
спеціального зв'язку «Промспецзв'язок»
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою

та за зустрічним позовом Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
до ОСОБА_1, Дніпропетровського
районного відділу земельних ресурсів
про встановлення земельного сервітуту

та за зустрічним позовом Державного
підприємства промислового
спеціального зв'язку «Промспецзв'язок»
до ОСОБА_1 про встановлення земельного
сервітуту,

треті особи TOB «Діском», TOB «Атраком»,
ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», -

в с т а н о в и в :

Представник позивачки ОСОБА_1 у
судовому засіданні підтримав заявлені
позовні вимоги у повному обсязі та
просив суд усунути перешкоди у
здійсненні ОСОБА_1 права користування
своєю власністю - земельною ділянкою за
кадастровим номером -02-044-0043,
площею 0,100 га, та земельною ділянкою за
кадастровим номером -02-044-0044,
площею 0,0853 га, які розташовані по
АДРЕСА_1.

Також просив зобов'язати відповідачів
перенести за межі земельної ділянки за
кадастровим номером -02-044-0044,
площею 0,0853 га, яка розташована АДРЕСА_1
та належить на праві власності ОСОБА_1,
підземні кабельні лінії електрозв'язку
та кабельної каналізації на ділянці
ГПС 33+91-ПК 53+10, а саме ту частину, що
прокладена на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1, у спосіб, визначений
висновком експерта від 10.12.2013 року
№6544/13-37, складеним Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз за результатами проведення
судової електротехнічної експертизи.

Що стосується зустрічних позовних
заяв, пред'явлених ПАТ «Укртелеком» та
ДП ПСЗ «Промспецзв'язок», представник
ОСОБА_1 вважав їх необґрунтованими,
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню, тому просив
суд у задоволенні їх вимог відмовити.

Представник позивача ПАТ «Укртелеком»
у судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимоги за зустрічним
позовом у повному обсязі та просив суд
встановити безоплатний земельний
сервітут з правом експлуатації ліній
зв'язку відносно частини земельної
ділянки, що належить відповідачу
ОСОБА_1 на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ №254716, на користь Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком.
Площу і межі частини земельної ділянки,
на яку поширюється дія сервітуту
визначити як смугу землі, обмежену
паралельними лініями, віддаленими від
траси підземних кабелів на відстані 2 м
з кожного боку.

Що стосується позову ОСОБА_1,
представник ПАТ «Укртелеком» вважає
його необґрунтованим, безпідставним та
таким, що суперечить нормам чинного
законодавства, тому просив у
задоволенні вимог відмовити у повному
обсязі.

Представник позивача ДП ПСЗ
«Промспецзв'язок» у судовому засіданні
підтримав заявлені позовні вимоги за
зустрічним позовом у повному обсязі та
просив суд встановити у відношенні
земельної ділянки, що належить
відповідачці ОСОБА_1 безоплатний
земельний сервітут на їх користь з
правом експлуатації ліній зв'язку.

Що стосується позову ОСОБА_1,
представник ДП ПСЗ «Промспецзв'язок»
вважає його необґрунтованим,
безпідставним та таким, що суперечить
нормам чинного законодавства, тому
просив у задоволенні вимог відмовити у
повному обсязі.

Представники третіх осіб ТОВ «Діском»,
ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та ТОВ
«Атраком» у судове засідання не
з`явились.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вивчивши
висновок експертизи, з урахуванням
обставин, які згідно з ч. 1 ст.61 ЦПК не
підлягають доказуванню, оскільки
визнані сторонами, суд приходить до
наступного висновку.

Встановлено, що Правилами охорони
ліній електрозв'язку, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.01.1996 року №135, визначається
порядок забезпечення охорони споруд
кабельних, радіорелейних і повітряних
ліній електрозв'язку операторів
телекомунікацій віх форм власності, що
експлуатуються, перебувають на стадії
прийняття в експлуатацію, будуються
або проектуються.

Відповідно до пунктів 23, 24 цих Правил
місцеві органи виконавчої влади та
виконавчі органи місцевих рад, а також
правоохоронні органи зобов'язані
сприяти у межах своїх повноважень
операторам телекомунікацій у
проведенні роз'яснювальної роботи,
спрямованої на забезпечення
збереження ліній електрозв'язку,
недопущення їх пошкоджень і на
виконання всіма підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами вимог цих Правил. Місцеві
органи виконавчої влади залучають до
розгляду питань щодо відводу земельних
ділянок і видачі дозволів на
проведення земляних робіт
представника оператора
телекомунікацій, лінії електрозв'язку
якого проходять через відповідні
земельні ділянки. Крім цього,
підприємства, установи, організації,
посадові особи та громадяни, винні у
невиконанні вимог цих Правил, а також у
порушенні нормальної роботи ліній
електрозв'язку, відшкодовують збитки
операторам телекомунікацій і несуть
відповідальність згідно із
законодавством України.

Щодо інформації про обмеження і
обтяження на оспорюваній земельній
ділянці, суд приходить до наступного.

Згідно пункту 5 Правил на трасах
радіорелейних ліній електрозв'язку та
кабельної каналізації визначаються
окремі ділянки землі, на яких
забороняється будувати будь-які
об'єкти (споруди), садити дерева з метою
запобігання екрануючій дії на
розповсюдження радіохвиль і
пошкодженню кабельної каналізації
кореневою системою. Розташування і
межі таких ділянок передбачаються в
проектах на будівництво цих ліній і
наносяться працівниками структурного
підрозділу з питань містобудування та
архітектури місцевого органу
виконавчої влади та виконавчого органу
місцевої ради на топографічні карти.
Згідно «Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі» від 4 травня 1999
року №43 право власності на землю
посвідчується державним актом на право
власності на земельну ділянку (п. 1.1),
роботи зі складання державного акту на
право власності на земельну ділянку
включають в себе встановлення меж
обмежень на використання земельної
ділянки (п. 2.1), при наявності обмежень
на використання земельної ділянки до
примірника державного акта на право
постійного користування земельною
ділянкою або на право власності на
земельну ділянку, який видається
власнику або користувачу земельної
ділянки, додаються: копія кадастрового
плану; акт перенесення на місцевість
меж зон обмежень (п.2.16).

Як встановлено у судовому засіданні,
ВАТ «Укртелеком» (ПАТ «Укртелеком»
після правонаступництва) проводило
звірку із Підгородненською міською
радою щодо нанесення на карту (план)
траси кабельної лінії зв'язку у 2006-2007
роках, про що свідчать довідки про
нанесення траси кабельної лінії
зв'язку на карту (план) від 25.05.2006 року і
07.05.2007 року, тому твердження ОСОБА_1 про
відсутність будь-яких обмежень і
обтяжень щодо користування спірною
земельною ділянкою при її
купівлі-продажу є необґрунтованими та
такими, що не відповідають дійсності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
згідно довідки РЦТЕТТМ-7 №206 від 13.02.2009
року вбачається, що в кабельній
каналізації (оглядових пристроях) по
АДРЕСА_1 розміщені кабелі ще чотирьох
суб'єктів підприємницької діяльності.
Тому усунення перешкод у здійсненні
права користування земельною ділянкою
позивачки ОСОБА_1 шляхом перенесення
підземних кабельних ліній
електрозв'язку ВАТ «Укртелеком» за
межі цієї ділянки, порушить права інших
осіб, що є недопустимим.

Також встановлено, що у 2002-2003 роках
здійснювалося переоснащення кабельної
лінії зв'язку
«Дніпропетровськ-Новомосковськ-Павлог
рад», що проходить через земельну
ділянку позивачки ОСОБА_1, на що були
видані дозвіл управління транспорту та
зв'язку Дніпропетровської обласної
державної адміністрації №149/02-03 від
14.05.2003 року, дозвіл Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України № 14/6-86 від 18.02.2002 року
щодо одержання дозволу на виконання
будівельних робіт при прокладенні
волоконно-оптичного кабелю зв'язку,
лист Державного комітету України по
земельних ресурсах №14-13-11/3224 від 14.06.2002
року щодо при прокладанні
волоконно-оптичного кабелю та
можливості при цьому не вилучати
земельні ділянки із
сільськогосподарського використання у
власників та землекористувачів,
рішення виконавчого комітету
Підгородненської міської ради
Дніпропетровського району №130 від
18.06.2003 року «Про надання ЦТЕПМ-7 ВАТ
«Укртелеком» дозволу на погодження з
районними службами проведення робіт по
капітальному ремонту ліній зв'язку»,
які наявні в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
прокладення існуючого у оспорюваній
кабельній каналізації кабелю КМ-210
здійснювалося ще у 1955 році про що
свідчать робочі креслення на
будівництво лінійних споруд, наявних в
матеріалах справи, тобто значно раніше
ніж спірна ділянка була передана
будь-кому у власність та до придбання
земельної ділянки Позивачем - ОСОБА_1, і
першочергово були побудовані оглядові
пристрої (колодязі), а не набуте її
право власності.

Крім того, окрім висновку експерта
позивачкою ОСОБА_1 не було надано суду
погодження щодо можливості
перенесення зазначеної лінії
електрозв'язку згідно висновку
експерта із відповідними службами
району - Відділ архітектури, відділ СЕС,
тощо.

Враховуючи зазначені обставини, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість та безпідставність
позовних вимог ОСОБА_1, тому не вбачає
підстав для їх задоволення.

Що стосується зустрічних позовних
вимог ПАТ «Укртелеком» та ДП ПСЗ
«Промспецзв'язок» до ОСОБА_1, суд
приходить до наступного висновку.

29 вересня 2006 року, ОСОБА_1, придбала у
власність:

- житловий саманний будинок з
господарськими будівлями і спорудами
по АДРЕСА_1, розташованого на земельній
ділянці загальною площею 1 858 кв.м (факт
придбання у власність зазначеного
житлового будинку підтверджується
договором купівлі-продажу від 29.09.2006
року, укладеним між нею та продавцем
ОСОБА_2, посвідченим 29.09.2006 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрованим у реєстрі за №4141. Право
власності на даний житловий будинок
було зареєстровано у Реєстрі прав
власників на нерухоме майно за №16127025,
що підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №12259338, виданим 24.10.2006 року
Дніпропетровським районним
комунальним підприємством «Бюро
технічної інвентаризації»);

- земельну ділянку загальною площею 1 858
кв.м, розміщеної на території
Підгородненської міської Ради
Дніпропетровського району АДРЕСА_1,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку - 1000
кв.м., ведення особистого підсобного
господарства - 858 кв.м (факт придбання
зазначеної земельної ділянки
підтверджується договором
купівлі-продажу земельної ділянки від
29.09.2006 р., укладеним між мною та ОСОБА_2,
посвідченим 29.09.2006 р. приватним
нотаріусом Дніпропетровського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрованим у реєстрі за №4143).

01.02.2007 року ОСОБА_1 Дніпропетровським
районним відділом земельних ресурсів
були видані Державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0853 га, розташовану по АДРЕСА_1, надану
для ведення особистого селянського
господарства, та Державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,100 га, розташовану по АДРЕСА_1, надану
для будівництва та обслуговування
жилого будинку.

Таким чином, позивачка за первісним
позовом є законним власником земельної
ділянки загальною площею 1858 кв.м,
розміщеної на території
Підгородненської міської Ради
Дніпропетровського району АДРЕСА_1,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку -1000
кв.м., ведення особистого підсобного
господарства - 858 кв.м.

Земельним кодексом України право
земельного сервітуту визначається як
право власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безплатне корис тування чужою
земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст. З Цивільного
кодексу України: «Кожна особа має право
в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захи стом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів». Частиною
третьою ст. 402 ЦК України визначено, що у
разі недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішу ється судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

Проте, як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, з дати
придбання ОСОБА_1 будинку та земельної
ділянки, які розташовані за
вищевказаною адресою, а ні
представники ВАТ «Укртелеком» (ПАТ
«Укртелеком» після правонаступництва),
а ні представники ДП ПСЗ
«Промспецзв'язок» жодного разу не
зверталися до неї з пропозиціями
відносно питання користування її
земельною ділянкою та доступу до їх
ліній зв'язку. Тому, посилання
представника позивача про
неможливість добровільного вирішення
між ними цього питання є не
обґрунтованими та безпідставними, тому
суд не приймає їх до уваги.

Окрім того, вимоги представників
позивачів за зустрічним позовом про
встановлення саме безоплатного і
постійного земельного сервітуту
неможливо, оскільки ОСОБА_1 отримала у
власність спірну земельну ділянку,
сплачує за неї земельний податок, тому
у разі задоволення вимог ПАТ
«Укртелеком» та ДП ПСЗ
«Промспецзв'язок» і надання
безоплатного сервітуту у їх
користування приватизованою земельною
ділянкою, будуть грубо порушуватися
права ОСОБА_1, оскільки в результаті
зазначених обставин вона буде змушена
сплачувати податок за земельну
ділянку, якою фактично не користується
або буде обмежене у користуванні. Крім
того, в результаті встановлення саме
безоплатного сервітуту відносно
частини земельної ділянки що належить
ОСОБА_1, інші юридичні особи будуть
безоплатно користуватись її земельною
ділянкою задля отримання прибутку в
результаті своєї підприємницької
діяльності - надання послуг з
електрозв'язку.

Згідно зі ст. 14 Конституції України
право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Статтею 110 Земельного кодексу України
передбачено, що на використання
власником земельної ділянки або її
частини може бути встановлено
обмеження. Перехід права власності на
земельну ділянку не припиняє
встановлених обмежень, обтяжень.

Так ч.1 ст. 401 ЦК України визначено, що
сервітут може бути встановлений щодо
земельної ділянки для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом. Проте суд
позбавлений можливості визначити інші
способи задоволення позовних вимог,
оскільки ані позивачами, ані третіми
особами не заявлялися клопотання що
проведення відповідної експертизи для
встановлення всіх можливих варіантів
для встановлення сервітуту
відповідної земельної ділянки, тому
відсутні будь-які законні підстави для
задоволення позовних вимог і виділення
безоплатного сервітуту.

Крім цього, обраний позивачем спосіб
захисту не ґрунтується на законі,
оскільки одним із основоположних
принципів приватноправового
регулювання є закріплений в п. 3 ст. 3 та
ст. 627 ЦК України принцип свободи
договору, відповідно до якого
укладення договору носить
добровільний характер і ніхто не може
бути примушений до вступу в договірні
відносини. Згідно з цим принципом норми
цивільного законодавства не
передбачають такого способу захисту як
спонукання до укладення договору в
судовому порядку.

Враховуючи зазначені обставини, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість та безпідставність
пред'явлених позовних вимог за
зустрічними позовами ПАТ «Укртелеком»
та ДП ПСЗ «Промспецзв'язок».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Представниками позивачів, як за
первісним так і за зустрічними
позовами не надано суду належних
доказів на підтвердження своїх
доводів, а тому суд приходить до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
позовних вимог ПАТ «Укртелеком» та
позовних вимог ДП ПСЗ
«Промспецзв'язок» у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 215, 214 ЦПК
України, ст.ст.14, 41 Конституції України,
ст.ст.3, 627 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 76, 100,
110-112 ЗК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Укртелеком», Державне підприємство
промислового спеціального зв'язку
«Промспецзв'язок» про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою - відмовити у повному обсязі.

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» до ОСОБА_1,
Дніпропетровського районного відділу
земельних ресурсів про встановлення
земельного сервітуту -відмовити у
повному обсязі.

У задоволенні позовних вимог
Державного підприємства промислового
спеціального зв'язку «Промспецзв'язок»
до ОСОБА_1 про встановлення земельного
сервітуту - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.М. Бойко