інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/3078/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 19
УХВАЛА

Іменем України

07 травня 2014 року колегія
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Таргоній Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Київобленерго» на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 20 березня 2014 року
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго»
Переяслав-Хмельницький РП про
порушення правил користування
електроенергією у споживача від 24
липня 2013 року,-

встановила:

у листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом до ПАТ
«Київобленерго» ІІереяслав -
Хмельницький РГІ про визнання не
чинними акта про порушення №К020097 від 08
червня 2013 року та протоколу № 0117
комісії про порушення Правил
користування електроенергією у
споживача від 24 липня 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 24
липня 2013 року відбулося засідання
комісії ПАТ «Київобленерго» по
розгляду акту №К020097 від 08 червня 2013
року про порушення Правил користування
електроенергією у споживача.

Згідно рішення цієї комісії ОСОБА_1
було донараховано спожитої
електроенергії на суму 15 464
(п»ятнадцять тисяч чотириста шістдесят
чотири) грн. 00 коп. за період з 09 червня
2012 року по 08 червня 2013 року.

Відповідно до акту №020097 від 08 червня 2013
року, перевіркою встановлено, що
споживач при користуванні електричною
енергією за адресою: АДРЕСА_1 порушив:
самовільне підключення до мереж ПАТ
«.Київобленерго»: договір не укладено,
електрична енергія, що споживається, не
обліковується, не оплачується;
електричний лічильник не працює.
Відомості про прилади обліки
електричної енергії споживача на дату
складання акта: лічильник (тип
лічильника) СОЭА-05МІ (заводський №) 31326
(дата Повірки) 2006 рік (рік випуску ) 2006
рік.

Комісія, яка склала акт №К020097 від 08
червня 2013 року в тексті самою акта
підтвердила, що існував лічильник
СОЭА-05МІ (заводський №) 31326 з датою
повірки 2006 році.

Проте позивач придбала будинок згідно
договору купівлі-продажу 25 травня 2008
року.

Будинок АДРЕСА_2 та був придбаний у 2008
року, тобто на 2 роки пізніше, ніж був
встановлений електролічильник,
зазначений в акті, тому виключається
можливість самовільного підключення
до мереж ПАТ «Київобленерго».

Також в акті не зазначено, що в 2006 року
було складено акт про порушення на
колишніх власників будинку. В разі,
якщо вони самовільно підключилися до
електромережі,то з 2006 року після
складання акта та сплати за
використану електричну енергію, їх
підключення 6уло би узаконено.

Крім того, згідно зауваження до
складеного акта №К020097 від 08 червня 2013
року будинок був придбаний з
підключенням до електричної мережі,
стояв лічильник, документ для
укладення договору були направлені до
ПАТ «Київобленерго», договір та
особистий рахунок на оплату
електричної енергії не отримували.

04 червня 2009 року позивач разом з
представником сільської ради та
відповідачем спілкувалися з приводу
укладення договору на постачання
електричної енергії та отримання
особисто рахунку. В той же день позивач
відвідувала газопостачальну
організацію та БТІ. Але до 08 червня 2013
року договір на постачання електричної
енергії так і не був їй наданий та не
надавалися рахунки для сплати
споживчої електроенергії.

Відповідно до схеми електропостачання
споживача, яка накреслена в акті №К020097
від 08 червня 2013 року електролічильник
знаходиться на фасаді будинку, тобто
його видно без перешкод та до нього є
вільний підхід. Також на схемі видно, що
лічильник підключено (відкритим
способом) повітряної-кабельною лінією.

Але остання повірка лічильника
проводилися лише в 2006 році, згідно акта
№К020097 від 08 червня 2013 року, у зв»язку з
чим електропостачальником було
порушено п.38 Правил користування
електричною енергією для населення.
Тобто, представники Переяслав-
Хмельницького РП ПАТ «Київобленерго»
не знімали показники лічильника
протягом шести років та з»явились лише
після 04 червня 2009 року.

Згідно рішення комісії по розгляду
акта №К020097 від 08 червня 2013 року про
порушення Правил користування
електроенергією у споживача, ОСОБА_1
було донараховано спожитої
електроенергії на суму 15 464
(п»ятнадцять тисяч чотириста шістдесят
чотири) грн. 00 коп. за період з 09.06.2012
року по 08.06.2013 року.

Крім того, позивач зазначила, що вона
отримала копію протоколу комісії лише
11 вересня 2012 року після неодноразового
звернення до відповідача про отримання
відповідного протоколу.

Позивач просила суд визнати не чинним
акт про порушення №К020097 від 08 червня 2013
року та протокол №0117 комісії про
порушення Правил користування
електроенергією у споживача від 24
липня 2013 року.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 20
березня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано не чинним акт про порушення
К020097 від 08 червня 2013 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
представник ПАТ «Київобленерго» подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що рішення незаконне та винесене
з порушенням норм процесуального та
матеріального права, просив скасувати
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 20
березня 2014 року та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свою особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 24 липня 2013 року
відбулося засідання комісії ПАТ
«Київобленерго» по розгляду акту
№К020097 від 08 червня 2013 року про
порушення Правил користування
електроенергією у споживача.

Згідно рішення цієї комісії ОСОБА_1
було донараховано спожитої
електроенергії на суму 15 464
(п»ятнадцять тисяч чотириста шістдесят
чотири) грн. 00 коп. за період з 09.06.2012
року по 08.06.2013 року.

Відповідно до акта №К020097 від 08 червня
2013 року, перевіркою встановлено, що
споживач при користуванні електричною
енергією за адресою: АДРЕСА_1 порушив:
самовільне підключення до мереж ПАТ
«Київобленерго»: договір не укладено,
електрична енергія, що споживається, не
обліковується, не оплачується:
електричний лічильник не працює.
Відомості про прилади обліки
електричної енергії споживача на дату
складання акта: лічильник (тин
лічильника) СОЭА-05МІ (заводський №) 31326
(дата повірки) 2006 рік (рік випуску) 2006
рік.

Згідно з ст.1 Закону України «Про
електроенергетику» споживачами
електроенергії, зокрема, є фізичні
особи, що використовують
електроенергію для власних потреб на
підставі договорів про її продаж і
покупку.

Відповідно до п.53 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №1357 від 26 липня 1999
року, у випадку виявлення
представником електропостачальника
порушення Правил користування
електроенергією, у тому числі фактів її
розкрадання, складається акт, що
підписується представником
електропостачальника і споживачем.

Відповідно до п.48 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №1357 від 26 липня 1999
року, одним з порушень є самовільне
підключення або розкрадання
електроенергії, але в спірному Акті
факт розкрадання або самовільного
підключення нічим не підтверджений,
оскільки ніякого електроустаткування,
підключеного без урахування, даним
актом не зафіксовано.

Так, позивач придбала 6улинок №38 по вул.
Поліській в с. Сомкова Долина
Переяслав - Хмельницького району
Київської області згідно договору
купівлі-продажу 25 травня 2008 року, тобто
на 2 роки пізніше, ніж був встановлений
електролічильник, зазначений в акті,
тому виключається можливість
самовільного підключення Позивача до
мереж ПАТ «Київобленерго».

04 червня 2009 року позивач разом з
представником сільської ради
відповідача з приводу укладення
договору на постачання електричної
енергії та отримання особистого
рахунку. В той же день позивач
відвідувала також газопостачальну
організацію та БТІ. Але, до 08 червня 2013
року договір на постачання електричної
енергії так і не був їй наданий та не
надавалися рахунки для сплати
споживчої електроенергії.

З урахуванням викладеного, суд прийшов
до вірного висновку, що ОСОБА_1
самовільно не підключала будинок до
електромережі, а відсутність договору
на електропостачання не є підставою
вважати, що позивач самовільно
підключився до електромережі, в зв'язку
з чим суд приходить до висновку про
задоволення позовної вимоги щодо
визнання не чинним акта про порушення
№ К020097 від 08 червня 2013 року.

Стосовно вимоги щодо визнання не
чинним протоколу №0117 комісії про
порушення Правил користування
електроенергією у споживача від 24
липня 2013 року, то слід зазначити, що під
способами захисту суб»єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не будь-яким, а
цілком конкретним способом захисту
свого права. Частіше за все спосіб
захисту порушеного права прямо
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Тому зазначений позивачем протокол
комісії №0117 про порушення Правил
користування електроенергією у
споживача не є правочином і не може
бути визнаний судом не чинним в
порядку, передбаченому ст.16 ЦК України.

Також судом правильно встановлено, що
зважаючи на те, що дії представників
відповідача по складанню
оскаржуваного протоколу комісії не
порушують цивільні права позивача і не
встановлюють для останнього ніяких
обов»язків, то підстави для
застосування до відповідача
передбачених законом
матеріально-правових заходів
примусового характеру немає.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про необґрунтованість та ухвалення
рішення з порушенням вимог чинного
законодавства України на переконання
колегії суддів апеляційної інстанції,
не знайшли свого підтвердження і
повністю спростовуються дослідженими
належними та допустимими доказами по
справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку задовольнивши
позов частково.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись:
ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України
колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго» відхилити, рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 20 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді