У х в а л а

іменем україни

7 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
управління комунальним майном
Луганської міської ради про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, визнання права власності на
житловий будинок в порядку спадкування
за законом; за позовом ОСОБА_5 до
управління комунальним майном
Луганської міської ради, третя особа -
ОСОБА_6, про встановлення факту
проживання однією сім'єю зі
спадкодавцем, визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування за заповітом за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська
від 12 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 5 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її
тітка, ОСОБА_7, яка була рідної
сестрою її батька, ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після її смерті
відкрилась спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1. Разом з тим зазначала,
що набувши право власності на вказаний
житловий будинок, ОСОБА_7 не
зареєструвала його у встановленому
законом порядку. У визначений законом
строк вона звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, проте оформити відповідні
документи не може, оскільки
правовстановлюючі документи на
спадкове майно знаходяться у
ОСОБА_6, за якою зареєстровано право
власності на вказаний житловий будинок
на підставі рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від
11 травня 2012 року. Рішенням
апеляційного суду Луганської області
від 7 листопада 2012 року
вказане рішення районного суду
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову у позові ОСОБА_6 Зазначала, що
відповідач звернувся до суду із
позовом про передачу спірного будинку
територіальній громаді, а відсутність
у неї правовстановлюючих документів на
будинок позбавляє її можливості
оформити свідоцтво про право на
спадщину. Крім того, у неї відсутні
документи на підтвердження родинних
відносин між нею, її батьком та
спадкодавцем, ОСОБА_7

У зв'язку з цим позивач, уточнивши
позовні вимоги, просила суд встановити
факт належності спірного житлового
будинку ОСОБА_7 на момент відкриття
спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 року; встановити
факт родинних відносин між ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, як
між рідними сестрою і братом, а також
між ОСОБА_7 і нею, як її племінницею;
визнати за нею за правом представлення
за батька, ОСОБА_8, у порядку
спадкування право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1.

У лютому 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що спірний житловий будинок належав
на праві власності ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. За життя вона склала
заповіт на користь ОСОБА_7, яким
заповіла їй спірний житловий будинок.
ОСОБА_7 проживала разом з нею у будинку,
від спадщини не відмовлялась, відтак, є
такою, що її прийняла. З 1997 року у
спірному житловому будинку разом із
ОСОБА_7 однією сім'єю став проживати
ОСОБА_10, де вони жили до її смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Як спадкоємець
четвертої черги ОСОБА_10 прийняв
спадщину, так як проживав разом із
спадкодавцем, від спадщини не
відмовлявся. 26 березня 2012 року ОСОБА_10
склав заповіт на його користь на
вказаний житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_4
року ОСОБА_10 помер. Проте оформити
свідоцтво про право на спадщину він не
мав можливості, оскільки рішенням
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 11 травня 2012 року право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 було визнано
за ОСОБА_6 Рішенням апеляційного суду
Луганської області від 7 листопада 2012
року рішення районного суду скасовано
та ухвалено нове рішення про відмову у
позові ОСОБА_6

У зв'язку з цим позивач просив суд
встановити факт проживання однією
сім'єю з 1997 року ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_10,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року; визнати за
ним право власності в порядку
спадкування за заповітом на житловий
будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_10

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 12 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 5 лютого 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено. Встановлено факт
належності ОСОБА_7 житлового будинку
АДРЕСА_1 на момент відкриття
спадщини у зв'язку з її смертю
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Встановлено
факт родинних відносин між ОСОБА_7,
померлою у м. Луганську ІНФОРМАЦІЯ_1
року, і ОСОБА_8, померлим у м.
Луганську ІНФОРМАЦІЯ_2 року, як між
рідними сестрою і братом, а також між
ОСОБА_7 та ОСОБА_4, як її племінницею.
Визнано за ОСОБА_4 за правом
представлення за батька ОСОБА_8 право
власності у порядку спадкування після
смерті ОСОБА_7, померлої у м.
Луганську ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на
вказаний вище житловий будинок,
скасувавши реєстрацію права
власності на нього за ОСОБА_6 У
задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, а
його позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суди на підставі
доказів, поданих сторонами, що належним
чином оцінені (ст. 212 ЦПК України),
дійшли до правильного висновку про те,
що позивачка довела факт родинних
відносин між ОСОБА_7 і ОСОБА_8, як
між сестрою і братом, а також між нею і
ОСОБА_7 як її племінницею, а також факт
прийняття спадщини (що дало підстави
суду для визнання права власності в
порядку спадкування у порядку
представлення (друга черга).

Доводи касаційної скарги повністю
зводяться лише до переоцінки доказів,
що знаходиться поза межами повноважень
суду касаційної інстанції, а посилань
на порушення норм права немає та їх не
встановлено.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 12 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 5 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

О.С. Ткачук