АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/748/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 37 Гончарук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бондаренко С. І. РІШЕННЯ
13 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Бондаренко С. І. суддів
Храпко В. Д. , Дмитренко М. І. при
секретарі Бражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 21 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа:
секретар Коржівської сільської ради
Уманського району Черкаської області
Гончарова Тетяна Віталіївна про
визнання заповіту нікчемним, -
в с т а н о в и л а :
В липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання
заповіту нікчемним, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
мати ОСОБА_9 Після її смерті залишилося
двоє спадкоємців, він та відповідачка.
13.04.2013 року позивач звернувся до
Рокитнянської районної державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. При поданні заяви
про прийняття спадщини йому стало
відомо, що із заявою про прийняття
спадщини звернулася і відповідачка та
за її заявою було заведено спадкову
справу № 339/2012. Крім того, йому
повідомили, що ОСОБА_9, склала заповіт
від 22.12.2011., який був посвідчений
секретарем Коржівської сільської ради
Уманського району Черкаської області.
Згідно із умовами заповіту ОСОБА_9,
заповіла все належне їй на праві
особистої приватної власності майно, а
саме: « частина житлового будинку з
надвірними спорудами, що знаходиться у
АДРЕСА_1 та державний акт на право
приватної власності на землю ІЧР № 012921
виданий 22.02.2002 року» ОСОБА_7
Позивач вважає, що заповіт, як правочин
має бути визнаний нікчемним, оскільки
він складений з порушенням вимог щодо
його форми та посвідчення. У заповіті
не зазначено, що перед підписанням
заповідачем він був прочитаний у голос
та про що не зазначено у заповіті перед
його підписанням, чим порушено п. 1.4
підрозділу І «Посвідчення заповітів»
розділ ІІІ «Правил вчинення окремих
нотаріальних дій» Порядку вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
органів місцевого самоврядування.
Також, даний заповіт посвідчувався при
свідках за бажанням заповідача, при
цьому не виконано вимоги закону, згідно
якого свідки заповіт прочитують
вголос та ставлять свої підписи на
ньому та зазначається прізвище та
ініціали свідків, дату народження,
місце проживання, перед підписанням
заповіту встановлюється особа свідка,
зазначаються паспортні дані свідка,
даних вимог закону виконано не було.
Крім того, посвідчувальний напис
зроблений секретарем Коржанівської
сільської ради Уманського району
Черкаської області Гончаровою Т.В. на
заповіті , не відповідає формі та
змісту вищезазначеного
посвідчувального напису, а саме: не
вказано відомостей про місце його
вчинення; не зазначено словами число та
місяць його вчинення; не вказано повне
ім'я та по батькові заповідача; не
вказано прізвище та ініціали особи,
якою був записаний заповіт - тобто
прізвище та ініціали секретаря
Коржівської сільської ради Уманського
району Черкаської області; не вказано
повні імена та по батькові свідків при
яких був посвідчений заповіт та не
зазначено причини (обставини) за яких
було вчинено посвідчення заповіту при
В зв'язку з цим, випливає, що заповіт
був складений з порушенням вимог щодо
його форми та посвідчення, оскільки при
посвідченні заповіту були порушені
вимоги щодо форми та посвідчення
заповіту, які встановлені ст. 1252 ЦК
України та ст. 43 Закону України «Про
А тому на підставі наведених обставин
позивач просив суд визнати заповіт
складений 20 грудня 2011 року ОСОБА_9,
посвідчений секретарем Коржівської
сільської ради Уманського району
Черкаської області Гончаровою Т.В., у
присутності двох свідків ОСОБА_10 і
ОСОБА_11 зареєстрований в реєстрі за №
Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 21 січня 2014
року в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення по суті заявлених позовних
вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів судової палати приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, виходив з
того, що заповіт відповідав волі ОСОБА_9
щодо розпорядження своїм майном, а
недоліки заповіту, вказані позивачем є
не істотними.

Однак з такими мотивами погодитись не
можна.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
20 листопада 2012 року померла ОСОБА_9.

За життя ОСОБА_9 20 грудня 2011 року склала
заповіт, яким на випадок її смерті
заповіла належну їй на праві особистої
власності частину житлового будинку з
надвірними спорудами, що знаходяться в
АДРЕСА_1 та державний акт на право
приватної власності на землю серія ІЧР
№012921 виданий 22.02.2002 року дочці ОСОБА_7.
Вказаний заповіт посвідчений
секретарем Коржівської сільської ради
Гончаровою Т.В.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Позивач звернувся до суду з вимогою
визнати заповіт нікчемним, а
підставами зазначив порушення вимог
щодо посвідчення, що встановлено ч.1
ст.1257 ЦК України.

Відповідно до п.4, 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» судам
відповідно до статті 215 ЦК необхідно
розмежовувати види недійсності
правочинів: нікчемні правочини - якщо
їх недійсність встановлена законом
(частина перша статті 219, частина перша
статті 220, частина перша статті 224 тощо),
та оспорювані - якщо їх недійсність
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує їх дійсність на
підставах, встановлених законом
(частина друга статті 222, частина друга
статті 223, частина перша статті 225 ЦК
тощо).Нікчемний правочин є недійсним
через невідповідність його вимогам
закону та не потребує визнання його
таким судом. Оспорюваний правочин може
бути визнаний недійсним лише за
рішенням суду. Вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду в разі наявності відповідного
спору. Такий позов може пред'являтися
окремо, без застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину. У
цьому разі в резолютивній частині
судового рішення суд вказує про
нікчемність правочину або відмову в
цьому.

З зазначених роз'яснень слідує, що
позивач звернувшись до суду з вимогою
про визнання заповіту нікчемним, обрав
не належний спосіб захисту, а з вимогою
про встановлення нікчемності
правочину не звернувся, а тому з цих
підстав позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
та ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог, з
зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 21 січня 2014
року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа: секретар
Коржівської сільської ради Уманського
району Черкаської області Гончарова
Тетяна Віталіївна про визнання
заповіту нікчемним - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення та
може бути оскаржене в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції
протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :