АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея
В.Ф.

секретаря Лисак О.А.

з участю сторін: відповідача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 22 січня 2014 року, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 02
квітня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір, згідно
умов якого відповідачка отримала
кредит у розмірі 0,00 грн., з подальшим
його збільшенням до 4020,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік, на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір,що
підтверджується підписом у заяві.

______________________________________________________________

№ 22ц/794/496/2014 р.
Головуючий у І інстанції
Гончарова І.М.

Категорія: 19/27
Суддя-доповідач Владичан
А.І.

Відповідно до п.9.12. Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

Однак відповідачка систематично не
виконує взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором, не сплачує
отриманий кредит та відсотки за
користування ним, у зв'язку з чим станом
на 31 жовтня 2013 року заборгованість за
кредитним договором становить 16574 грн.
19 коп., в тому числі: по кредиту суму 3974
грн. 19 коп., прострочених відсотках за
користування кредитом суму 11334 грн. 56
коп., штрафу (фіксована частина) суму 500
грн., штрафу (процентна складова) суму 765
грн. 44 коп.

ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд
стягнути з ОСОБА_1 на свою користь
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 16574,19 гривень та судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 22 січня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням ПАТ КБ «Приватбанк »
подав апеляційну скаргу, в якій вважає,
що незаконність та необґрунтованість
рішення суду полягає в неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, та порушенні судом норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити в
повному обсязі позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» .

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач звернувся до суду з пропуском
строку позовної давності, про що
заявила відповідачка.

Колегія суддів вважає, що висновки
суду не відповідають обставинам справи
та не ґрунтуються на законі.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, якщо неповно з'ясовано судом
обставини, що мають значення для
справи, не доведено обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушено або неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як встановлено судом 02.04.2007 року між
позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_1 укладено
кредитний договір, згідно якого ОСОБА_1
надано кредит у розмірі 0,00 гривень з
подальшим його збільшенням до 4020, 00 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду
на те, що підписана заява разом з
умовами надання банківських послуг,
правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір,що підтверджується підписом у
заяві.

ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не
виконувала, отриманий кредит та
відсотки за користування ним не
сплачені, у зв'язку з чим станом на
31.10.2013 року виникла заборгованість в
розмірі 16574,19 гривень.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання такого
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув
речі, визначеними родовими ознаками,
він зобов'язаний оплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті до дня їх
фактичного повернення позикодавцю,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до ст. 1048
цього Кодексу.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Відповідно до ч. ч.1,4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до п.9.12. Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Отже, укладений між сторонами правочин
передбачає автоматичну пролонгацію на
новий строк, якщо жодна із сторін не
висловила бажання його розірвати.

Вказані обставини залишилися поза
увагою суду першої інстанції, що
призвело до передчасного висновку про
пропуск банком строку звернення до
суду з позовом про захист своїх прав.

Дослідивши матеріали справи
колегією суддів встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 до суду першої
інстанції надала заяву про
застосування строків позовної
давності, але в даному випадку така
заява не може бути застосована судом,як
підстава для відмови в задоволенні
позовної заяви, так як відбулася
пролонгація вказаного кредитного
договору, і жодна із сторін не
висловила бажання його розірвати.

Посилання суду першої інстанції на
положення ст..11 Закону України «Про
захист прав споживачів» в даному
випадку є необґрунтованим, оскільки п.7
ч.11 Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою частиною одинадцятою статті 11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Таким чином, суд першої інстанції
необґрунтованого прийшов до висновку
про відмову в задоволенні позову з
підстав пропуску строку позовної
давності, що є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового про
задоволення позову.

Згідно розрахунку заборгованості
станом на день пред'явлення позову до
суду першої інстанції, а саме 25
листопада 2013 року, заборгованість
ОСОБА_1 станом на 31 жовтня 2013 року
становить 16574,19 гривень, з яких 3974,19 грн.,
заборгованість за кредитом; 11334,56 грн.,
заборгованість по відсотках, а також 500
грн. фіксованої частини штрафу, та 765,44
грн., відсоткової частини штрафу.

Зазначена сума заборгованості
підлягає стягненню з відповідача.

Правильність такого розрахунку
заборгованості, відповідачем
належними та допустимими доказами не
спростовано.

Зважаючи на викладене, вимоги позивача
про стягнення заборгованості за
кредитним договором б/н, від 02 квітня
2007 року із ОСОБА_1 є обґрунтованими, а
тому рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням у
справі нового рішення про повне
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк».

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» слід стягнути 229 гривень 40
копійок судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 22 січня 2014 року
скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», , рахунок
№ 3111 (для погашення
заборгованості) - заборгованість за

кредитним договором № CVXRRС33910002 від
02 квітня 2007 року у розмірі 16574,19 грн. та
судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. -
(рахунок № 0001), МФО№ 305299.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: