Справа № 333/9392/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2013 р.
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запорожжя у складі:

головуючого судді
Ярошенко А.Г.

при секретарі
Демченко В.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Герасименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк "Надра" про
захист прав споживачів фінансових
послуг, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування позову зазначив, що Між
позивачем та відповідачем, був
укладений кредитний договір №
6/2007/2947Фжр від 15.11.2007 р. на умовах якого
ОСОБА_3 фактично отримав грошові кошти
у сумі 75 697,89 доларів США на придбання у
власність квартири.

Згідно п. 3.3 Постанови НБУ від 10.05.2007 р. №
168 «Про затвердження Пра вил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та су купну
вартість кредиту» «банки зобов 'язані в
кредитному договорі зазначати су купну
вартість кредиту з урахуванням
процентної ставки за ним, вартості всіх
супутніх послуг та інших фінансових
зобов'язань споживача, які пов'язані з
отриманням, обслуговуванням і
погашенням кредиту, а також зазначити
її в процентному значенні та в
грошовому виразі у валюті платежу за
кредитним договором, у вигляді:
реальної процентної ставки (у
процентах річних), яка точ но дисконтує
всі майбутні грошові платежі споживача
за кредитом до чистої суми виданого
кредиту та абсолютного значення
подорожчання кредиту (у грошовому
виразі), розрахунок якого здійснюється
шляхом підсумовування всіх платежів
(проценти за користування кредитом, усі
платежі за супутні послуги, пов'язані з
наданням кредиту, його обслуговуванням
і погашенням), здійснених споживачем як
на користь банку, так і на користь
третіх осіб під час отри мання,
обслуговування та погашення кредиту».

В Кредитному договорі не зазначено
даної інформації, ні реальної процент
ної ставки, ні абсолютного значення
подорожчання кредиту.

Відповідно до п. «є» ч. 2 ст. 11 Закону
України «Про захист прав спожива чів»
перед укладенням договору про надання
споживчого кредиту кредитодавець
зобов'язаний повідомити споживача у
письмовій формі варіанти повернення
кре диту, включаючи кількість платежів,
їх частоту та обсяги.

Даний Кредитний договір не містить
інформації про варіанти повернення
кредиту, до кредитного договору не був
наданий графік платежів, таким чином,
по зивач не отримав інформацію про
умови кредитування та сукупну вартість
кре диту, право на яку має по закону.

У даному Кредитному договорі не
зазначено: 1) детального розпису сукуп
ної вартості кредиту, 2) дати видачі
кредиту, 3) відсутній графік платежів,
який є обов'язковим відповідно до п. 3.2
Постанови НБУ від 10.05.2007 р. № 168, таким
чином він не відповідає вимогам
чинного законодавства України.

У зв'язку з вищевикладеним звертається
з даним позовом у суд та просить
визнати вище вказаний кредитний
договір недійсним.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
наполягали на їх задоволенні з підстав
викладених в позовній заяві.
Зазначивши, що відповідач підписавши
кредитний договір отримав кредитні
кошти використавши їх за призначенням
(купивши житло), однак на час укладення
кредитного договору в силу юридичної
не обізнаності не міг знати про
наявність описаних в позові порушень.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив відмовити в позовній
заяві на підставі заперечень, які
знаходяться в матеріалах справи.

Суд вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи та інші
докази, прийшов до висновку, що строк
позовної давності необхідно поновити
однак позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

16.11.2007 року між позивачем та
відповідачем, був укладений кредитний
договір № 6/2007/2947Фжр на умовах якого
ОСОБА_3 отримав грошові кошти у сумі 75
697,89 доларів США на придбання у
власність квартири. (а.с. 8-12)

Як випливає з матеріалів справи на час
винесення рішення боргові зобов'язання
перед банком у боржника не змінилися,
тому враховуючи проаналізовані судом
обставини справи, свідчить про те, що
основною метою звернення позивача до
суду є уникнення боргового
зобов'язання за укладеним між
позивачем та банком договором.

П. 10 листа Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.09.2012 № 10-1393/0/4-12 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
визначено, що згідно зі статтею 99
Конституції України грошовою одиницею
України є гривня. Вказана стаття
визначає правовий статус гривні, але не
встановлює сферу її обігу, а статтею 192
ЦК передбачено, що іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п 16 листа Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.09.2012 № 10-1393/0/4-12 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
саме по собі зростання/коливання курсу
іноземної валюти не є достатньою
підставою для розірвання кредитного
договору на підставі статті 652 ЦК,
оскільки зазначене стосується обох
сторін договору й позичальник при
належній завбачливості міг, виходячи з
динаміки зміни курсів валют із моменту
введення в обіг національної валюти та
її девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання боржник повинен
відшкодувати збитки.

Суд вважає що, при підписанні
кредитного договору позивач мав
можливість в повному обсязі
ознайомитись з усіма умовами договору
та міг звернутись до юриста на вибір
для розтлумачення умов договору у разі
своєї не обізнаності в сфері
юриспруденції. Однак при підписанні
договору позивач таким правом не
скористався.

У зв'язку з вище викладеним позовні
вимоги позивача є не доведеними, при
розгляді справи встановлено, що
кредитний договір підписано сторонами,
з умовами договору сторони
ознайомленні, зобов'язання між
сторонами не виконано у зв'язку з чим
позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224
ЦПК України, ст. ст. 525, 553, 554, 559, ЦК
України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Надра" про захист
прав споживачів фінансових послуг -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя:
А.Г. Ярошенко