Справа № 372/3172/13-ц
№2-38/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2014 року
Обухівський районний суд
Київської області в складі :

Головуючого судді: Потабенко Л.В.,

при секретарі: Падалці А.В.,
Качуріній К.В.,

за участю представника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та
розподіл майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

До суду звернулась ОСОБА_2 з
позовом до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу
та поділ майна подружжя. Свої вимоги
позивачка мотивує тим, що 01.08.2008 року
вона зареєструвала шлюб з відповідачем
у відділі РАЦС Сумського МУЮ, актовий
запис №1009. Від даного шлюбу в них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_4,
яка на даний час проживає з нею, та
знаходиться на її утриманні. Шлюбне
життя в останній час не складається у
зв'язку з різними характерами та
ставленням до життя відповідача,
спільного господарства та бюджету
сторони не ведуть, з вересня 2012 року
проживають окремо, що фактично
свідчить про припинення між ними
шлюбних відносин. Відповідач
відмовляється добровільно розірвати
шлюб, а тому позивачка змушена
звернутись до суду. За час перебування
у шлюбі вони придбали за спільні кошти
з відповідачем двохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1 вартістю 671412 грн., та предмети
побуту та домашньої обстановки, набір
меблів кухня, передпокій, спальня,
дитяча, вартістю 50000 грн., кровать
«Титан» та матрас вартістю 4752 грн.,
витяжка вартістю 700 грн., вбудована
духовка вартістю 4089 грн., варочна
поверхня вартістю 2400 грн., холодильник
вартістю 7000 грн., а всього майна
придбали на суму 68941 грн. Загальна
вартість придбаного нерухомого і
рухомого майна складає 740353 грн. Після
того як сторони припинили подружні
стосунки в добровільному порядку
розділити спільно нажите майно не
змогли, тому позивачка змушена була
звернутись до суду з даним позовом.
Відповідно до ст.. 60 СК України, майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
Відповідно до ст.ст.63,68 СК України,
вказано, що дружина та чоловік мають
рівні права на володіння, користування
і розпорядження майном, що належить їм
праві спільної сумісної власності, а
тому позивачка просить шлюб між нею та
відповідачем розірвати, визнати
спільним сумісним майном набутим за
час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1, предмети побуту та домашньої
обстановки набір меблів кухня,
передпокій, спальня, дитяча, вартістю
50000 грн., кровать «Титан» та матрас
вартістю 4752 грн., витяжка вартістю 700
грн., вбудована духовка вартістю 4089
грн., варочна поверхня вартістю 2400 грн.,
холодильник вартістю 7000 грн. Загальна
вартість придбаного нерухомого і
рухомого майна складає 740353 грн..
Визнати за нею ОСОБА_2 з врахуванням
того що з нею залишається проживати
неповнолітня дитина право власності на
54/100 частки квартири АДРЕСА_1, та
виділити їй в натурі кімнату житловою
площею 26,1 кв.м. та 15.70 кв.м. загальної
площі квартири всього 41,80 кв.м.. Визнати
за ОСОБА_3 право власності на 46/100 частки
квартири АДРЕСА_1, та виділити йому в
натурі кімнату житловою площею 20,0 кв.м.
та 15.70 кв.м. загальної площі квартири
всього 35,70 кв.м.. Провести поділ
предметів побуту та домашньої
обстановки, та виділити їй ОСОБА_2
холодильник вартістю 7000 грн., виділити
ОСОБА_3 набір меблів кухня, передпокій,
спальня, дитяча, вартістю 50000 грн.,
кровать «Титан» та матрас вартістю 4752
грн., витяжка вартістю 700 грн., вбудована
духовка вартістю 4089 грн., варочна
поверхня вартістю 2400 грн..

05.09.2013 року з зустрічним позовом
звернувся ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя в якому просив суд
визнати за ним право особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1, визнати за ним право особистої
приватної власності на набір меблів
кухня, передпокій, спальня, дитяча,
вартістю15000 грн., кровать «Титан» та
матрас вартістю 4752 грн., витяжка
«Мілано» вартістю 700 грн., вбудована
духовка «Електролюкс» вартістю 4089 грн.,
варочна поверхня «Електролюкс»
вартістю 2400 грн., холодильник 7000 грн.
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач
за зустрічним позовом зазначив, що
спірна квартира була придбана ним за
його особисті кошти, за кошти які були
йому подаровані його батьком ОСОБА_5, що
підтверджується договором пожертви
від 18.02.2011 року в сумі 335000 грн., та були
перераховані батьком 01.03.2011 року на
його банківський рахунок у
безготівковій формі, та
підтверджується меморіальним ордером
від 01.03.2011 року. 17.03.2011 року позивачем
були перераховані подаровані йому
кошти за купівлю спірної квартири
відповідно до договору купівлі-продажу
квартири від 16.03.2011 року укладеного між
позивачем та ТОВ «Райффайзен Лізинг
Аваль», про що в своїй заяві про згоду
на купівлю квартири підтвердила і
позивачка, а тому вказана квартира була
придбана за особисті кошти позивача за
первісним позовом. Також ОСОБА_3 вказує,
що предмети побуту та домашньої
обстановки, які відповідачка просить
визнати спільною сумісною власністю
подружжя були придбані за його власні
кошти, які позивач взяв в кредит на
споживчі цілі у ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» 05.05.2011 року за кредитним
договором під заставу нерухомого
майна. Кредитні кошти були витрачені на
ремонт квартири та частково на
придбання меблів а саме набір меблів
кухня, передпокій, спальня, дитяча,
вартістю15000 грн., кровать «Титан» та
матрас вартістю 4752 грн., витяжка
«Мілано» вартістю 700 грн., вбудована
духовка «Електролюкс» вартістю 4089 грн.,
варочна поверхня «Електролюкс»
вартістю 2400 грн., холодильник 7000 грн..
26.03.2013 року цей кредитний договір він
погасив за рахунок коштів його матері
ОСОБА_8, згідно договору пожертви від
26.03.2013 року на суму 98000 грн., оскільки все
вище перелічене майно було придбано за
рахунок його особистих коштів, які були
подаровані йому його батьками, тому він
просить суд визнати все вище
перераховане майно його особистою
приватною власністю.

В судовому засіданні позивачка та її
представник ОСОБА_1, неодноразово
уточнюючи позовні вимоги остаточно
просили суд розірвати шлюб з
відповідачем, врахувати, що вартість
спірної квартири з врахуванням
капітального ремонту який був
проведений за рахунок позивачки, за
власні її кошти істотно збільшилась у
своїй вартості і становить 671412 грн., та
врахувати, що позивачка надавала
відповідачеві 10000 доларів США для
придбання квартири, також позивачка
вказала, що з меблів сторони придбали
шкаф-купе та вбудовану кухню вартістю
13000 грн., передпокій, спальня та дитяча
вона зазначила їх помилково так як вони
не купувались, в остаточних позовних
вимогах позивачка просила визнати
спільним сумісним майном набутим за
час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1, предмети побуту та домашньої
обстановки набір меблів шкаф-купе та
вбудована кухня вартістю 13000 грн.,
кровать «Титан» та матрас вартістю 4752
грн., витяжка вартістю 700 грн., вбудована
духовка вартістю 4089 грн., варочна
поверхня вартістю 2400 грн., холодильник
вартістю 7000 грн.. Визнати за нею ОСОБА_2
право власності на 54/100 частки квартири
АДРЕСА_1, та виділити їй в натурі
кімнату житловою площею 26,1 кв.м. та 15.70
кв.м. загальної площі квартири всього
41,80 кв.м.. Визнати за ОСОБА_3 право
власності на 46/100 частки квартири
АДРЕСА_1, та виділити йому в натурі
кімнату житловою площею 20,0 кв.м. та 15.70
кв.м. загальної площі квартири всього
35,70 кв.м.. Провести поділ предметів
побуту та домашньої обстановки, та
виділити їй ОСОБА_2 витяжку «Мілано»
вартістю 700 грн., вбудована духовка
«Електролюкс» вартістю 4089 грн., варочну
поверхню «Електролюкс» вартістю 2400
грн., холодильник «Електролюкс»
вартістю 7000 грн. на загальну суму 14189
грн., виділити ОСОБА_3 набір меблів шкаф
- купе, кухня вартістю 13000 грн., кровать
«Титан» та матрас вартістю 4752 грн., на
загальну суму 17752 грн.. В задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3
просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечив щодо
задоволення первісних позовних вимог
про розірвання шлюбу, та зазначив, що
сім»я фактично перестала існувати з 2012
року, позивачка забравши свої речі
виїхала з оспорюваного житла. Крім того
він зазначив, що в задоволенні позовних
вимог про визнання спільним сумісним
майном набутим за час шлюбу ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, необхідно
відмовити, оскільки спірна квартира
куплена за його особисті кошти
подаровані його батьком, а щодо
визнання спільним сумісним майном
набутим за час його шлюбу з ОСОБА_2
предметів побуту та домашньої
обстановки набір меблів шкаф - купе,
кухня вартістю 13000 грн., кровать «Титан»
та матрас вартістю 4752 грн., витяжка
«Мілано» вартістю 700 грн., вбудована
духовка «Електролюкс» вартістю 4089 грн.,
варочна поверхня «Електролюкс»
вартістю 2400 грн., холодильник
«Електролюкс» вартістю 7000 грн., він не
заперечив і щодо варіанту розподілу
заявлено позивачем також не заперечив,
та погодився з вартістю майна з
урахуванням остаточних уточнень, та не
заперечив щодо виділення йому набору
меблів шкаф - купе, кухня вартістю 13000
грн., кровать «Титан» та матрас
вартістю 4752 грн., на загальну суму 17752
грн..

Представник третьої особи ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» Іващенко О.В.
при вирішенні спору покладається на
розсуд суду, а щодо кредитного договору
від 05.05.2011 року, та іпотечного договору
укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», зазначив, що
кредит ОСОБА_3 повністю сплачений і
банк на даний час вирішує питання щодо
припинення іпотеки в зв»язку з повним
виконанням кредитного договору.

Вислухавши сторони, представника
позивача, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
допитану в якості свідка позивачку
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
суд встановив:

Сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зареєстрували шлюб 01.08.2008 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб.

Від даного шлюбу у сторін
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_4,
що підтверджується свідоцтвом про
народження.

18.02.2011 року батько відповідача за
первісним позовом ОСОБА_5 згідно
договору пожертви від 18.02.2011 року
нотаріально посвідченого та
зареєстрованого в реєстрі за №108
пожертвував (подарував) відповідачу
ОСОБА_3 гроші в сумі 335000 грн., що
підтверджується вказаним договором
пожертви.

01.03.2011 року на банківський рахунок
НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_3, який був
відкритий у ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» були перераховані кошти в сумі
335000 грн., що підтверджується
меморіальним ордером від 01.03.2011 року.

16.03.2011 року між ТОВ «Райффайзенг
Лізинг Аваль» та ОСОБА_3 був укладений
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, який був нотаріально
посвідчений та зареєстрований в
реєстрі за №441, що підтверджується
вказаним договором, та витягом з
Державного реєстру правочинів. Продаж
квартири згідно п.2.2 вищевказаного
договору за домовленістю сторін
вчинявся за 334963 грн. 80 коп., також в п. 3.8
договору вказано, що купівля квартири
проводиться за письмовою згодою
дружини ОСОБА_2.

17.03.2011 року ОСОБА_3 перерахував зі
свого банківського рахунку на користь
ТОВ «Райффайзенг Лізинг Аваль» кошти в
сумі 334963 грн., згідно до договору
купівлі-продажу від 16.03.2011 року, що
підтверджується платіжним дорученням
№1 від 17.03.2011 року.

21.03.2011 року ОСОБА_3 отримав витяг про
державну реєстрацію прав в КП
Київської обласної ради «Обухівське
БТІ».

05.05.2011 року між ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір на споживчі цілі в
сумі 120000 грн., з метою здійснення
ремонту, купівлі матеріалів та
придбання меблів, що визнається
сторонами, та підтверджується вказаним
договором.

05.05.2011 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_3 за
кредитним договором між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було
укладено іпотечний договір. Відповідно
до умов іпотечного договору предметом
іпотеки є квартири АДРЕСА_1, та на праві
власності належала ОСОБА_3

26.03.2013 року мати відповідача за
первісним позовом ОСОБА_8 згідно
договору пожертви від 26.03.2013 року
нотаріально посвідченого та
зареєстрованого в реєстрі за №475
пожертвувала (подарувала) відповідачу
ОСОБА_3 гроші в сумі 98000 грн., що
підтверджується вказаним договором
пожертви.

28.03.2013 року на банківський рахунок
відповідача ОСОБА_3, який був відкритий
у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були
перераховані кошти в сумі 97755 грн. 25
коп., що підтверджується квитанцією від
28.03.2013 року.

Судом також встановлено, що сторони
з вересня 2012 року проживають окремо,
спільного господарства та бюджету не
ведуть, щодо надання строку для
примирення категорично відмовились. На
даний час позивачка з дочкою ОСОБА_4
проживають окремо від відповідача.

Також судом встановлено, що
перебуваючи у шлюбі сторони придбали
за спільні кошти, частину яких надавала
родина позивачки та частина яких були
кредитні кошти, предмети побуту та
домашньої обстановки набір меблів шкаф
- купе, та вбудовану кухню вартістю 13000
грн., кровать «Титан» та матрас
вартістю 4752 грн., витяжка «Мілано»
вартістю 700 грн., вбудована духовка
«Електролюкс» вартістю 4089 грн., варочна
поверхня «Електролюкс» вартістю 2400
грн., холодильник «Електролюкс»
вартістю 7000 грн.. Вартість предметів
побуту та домашньої обстановки,
підтверджуються квитанціями, та
визнається сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає що первісний позов ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК
України, кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Позивачка ОСОБА_2, та її представник
в судовому засіданні вказували, що
позивачка займалась підприємницькою
діяльністю та за рахунок прибутку
отриманого нею від підприємницької
діяльності за 2010 рік вона передала
відповідачеві 10000 доларів США для
купівлі спірної квартири, крім того за
рахунок отриманих нею доходів від
підрприємницької діяльності вона
03.08.2011 року здійснила оплату за ремонт
спірної квартири в сумі 169863 грн., на
виконання договору підряду №4/04 від
04.04.2011 року укладеного між нею та ФОП
ОСОБА_12 на виконання комплексу
ремонтних робіт на об»єкті квартира
АДРЕСА_1. 28.07.2011 року роботи за договором
було виконано, складено, та підписано
акт виконаних робіт на суму 169863 грн., а
03.08.2011 року позивачка на виконання
п.1.2,2.3 Договору, оплатила підряднику
169863 грн., що підтверджується
прибутковим касовим ордером №1.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1,3 ст. 58 ЦПК
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З врахуванням вимог вищевказаних
норм процесуального законодавства суд,
дійшов висновку, що покази позивачки та
її представника про передачу грошей
для купівлі квартири, та здійснення нею
оплати ремонту не відповідають
фактичним обставинам справи, та
спростовуються наступними
дослідженими в судовому засіданні
доказами, а саме договором пожертви від
18.02.2011 року про передачу в дар
відповідачеві його батьком ОСОБА_5
грошових коштів в сумі 335000 грн., та які
були переказані на особовий рахунок
відповідача, та які згодом після
укладення договору купівлі - продажу
квартири 16.03.2011 року були перераховані
17.03.2011 року на рахунок продавця ТОВ
«Райффайзенг Лізинг Аваль» в сумі 334963
грн. та яких повністю вистачало
здійснити оплату за купівлю квартири, і
необхідності в доплати в сумі 10000
доларів США як вказує позивачка з її
сторони не було. Що стосується тієї
обставини, що позивачка 03.08.2011 року
здійснила оплату за ремонті роботи
виконані в спірній квартирі в сумі 169863
грн., то вона теж не відповідає
фактичним обставинам справи виходячи з
наступного, відповідач ОСОБА_3 в
судовому засіданні зазначив, що ФОП
ОСОБА_12 він ніколи не бачив, не знає і
жодного разу ОСОБА_12 не був у спірній
квартирі і не здійснював жодних
ремонтних робіт, крім того це також в
судовому засіданні підтвердив і свідок
ОСОБА_11, який зазначив, що він
здійснював весь ремонт в квартири
АДРЕСА_1 з травня по серпень 2011 року на
прохання матері відповідача. Всі
будівельні матеріали купував ОСОБА_3,
інколи вони купували їх разом, йому
також допомагав його син, більше
ремонтних робіт ніхто не виконував і
ніякого ОСОБА_12 він ніколи в квартирі
не бачив. Коли робився ремонт він весь
час проживав у цій квартирі, інколи
приїздили відповідач з позивачкою
дивитись як здійснюється ремонт. За
ремонт з ним розрахувалась мати
відповідача ця сума була близько 30000
грн.. Він ставив вікна, утеплював
балкони, клав плитку, виготовляв двері,
виконував гіпсокартонні роботи,
вставляв сантехніку, клав поли.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він
товаришує з відповідачем і також
придбав квартиру поруч з ОСОБА_3, інколи
він заходив дивитись як в того
проходить ремонт і бачив там ОСОБА_11
який клав поли, клав гіпсокартон,
плитку, інших сторонніх осіб які б
робили там ремонт він не бачив. Крім
того суд вважає, що надані позивачем
докази є неналежними виходячи з
наступного, договір підряду від 04.04.2011
року належним чином не засвідчений, на
прибуткових та касових ордерах
відсутні будь-які відомості хто
отримав кошти, відсутні відповідні
печатки як банку так і ФОП ОСОБА_12, та
яким чином отримувались кошти, крім
того згідно витягу з ЄДР юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців,
зазначено прізвище іншої особи
підприємця ОСОБА_13, вид його діяльності
лісопильне та стругальне виробництво,
просочування деревини, з чого
вбачається, що ОСОБА_13 не займається
здійсненням ремонтів, і навряд чи міг
ОСОБА_13 помилково вказати своє
прізвище на всих виданих ним
документах квитанціях, касових
ордерах, договору підряду та акту
виконаних робіт, як стверджував
представник позивача за первісним
позовом, а тому суд приходить до
висновку, що позивач не довів обставин
на які посилався щодо передачі грошей
на купівлю спірної квартири та оплату
ремонту, а тому в задоволенні цієї
частини позовних вимог необхідно
відмовити. Що стосується вимог
позивача про визнання спільним
сумісним майном набутим за час шлюбу
предметів побуту та домашньої
обстановки, та їх розподіл між
сторонами, то вони підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 57 ч.1 СК України,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є : майно набуте нею ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування,
майно, набуте нею, ним за час шлюбу за
кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 60 СК України,
майно набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України,
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Статтею 69 СК України, передбачено, що
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ст. 70 ч.1 СК України, у разі поділу
майна, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними, або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 ч.1 СК України, майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

З врахуванням викладеного суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_2 такими що
підлягають задоволенню в частині
розірвання шлюбу та визнання спільним
сумісним майном набутим за час шлюбу
ОСОБА_2 з ОСОБА_3 предмети побуту та
домашньої обстановки набір меблів шкаф
- купе, кухня вартістю 13000 грн., кровать
«Титан» та матрас вартістю 4752 грн.,
витяжка «Мілано» вартістю 700 грн.,
вбудована духовка «Електролюкс»
вартістю 4089 грн., варочна поверхня
«Електролюкс» вартістю 2400 грн.,
холодильник «Електролюкс» вартістю 7000
грн.,

Також суд вважає за можливе з
врахуванням інтересів обох сторін
провести поділ майна предметів побуту
та домашньої обстановки наступним
чином, виділити ОСОБА_2 витяжку
«Мілано» вартістю 700 грн., вбудована
духовка «Електролюкс» вартістю 4089 грн.,
варочну поверхню «Електролюкс»
вартістю 2400 грн., холодильник
«Електролюкс» вартістю 7000 грн. на
загальну суму 14189 грн., виділити ОСОБА_3
набір меблів шкаф - купе, кухня вартістю
13000 грн., кровать «Титан» та матрас
вартістю 4752 грн., на загальну суму 17752
грн.. В задоволенні решти позовних
вимог необхідно відмовити.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя, то він підлягає
частковому задоволенню в частині
визнання особистою приватною
власністю ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1,
оскільки позивачем за зустрічним
позовом було доведено в судовому
засіданні, що кошти за які було
придбано спірну квартиру були
подаровані батьком позивача за
зустрічним позовом для купівлі житла і
належали особисто ОСОБА_3 і саме за ці
кошти була придбана квартира, а тому
суд приходить до висновку, що спірна
квартира є особистою приватною
власністю ОСОБА_3, що ж стосується
позовної вимоги про визнання за
позивачем права особистої приватної
власності на предмети побуту та
домашньої обстановки, то вона
задоволенню не підлягає, оскільки в
судовому засіданні було встановлено з
показів самих сторін, що вказане майно
вони придбали за спільні кошти.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.57,60,61,63,68,110,112 СК України, ст.ст. 3,10,
57,59, 60,212,213,215, 292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш
И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та розподіл майна
подружжя, задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстрований 01.08.2008 року, відділом
РАЦС, Сумського МУЮ, Сумської області,
актовий запис №1009, розірвати.

Позивачу залишити прізвище - ОСОБА_2.

Рішення суду після набрання ним
законної сили надіслати органу
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем ухвалення рішення для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та проставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Визнати спільним сумісним майном
набутим за час шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_3
предмети побуту та домашньої
обстановки набір меблів шкаф - купе,
кухня вартістю 13000 грн., кровать «Титан»
та матрас вартістю 4752 грн., витяжка
«Мілано» вартістю 700 грн., вбудована
духовка «Електролюкс» вартістю 4089 грн.,
варочна поверхня «Електролюкс»
вартістю 2400 грн., холодильник
«Електролюкс» вартістю 7000 грн.,

Провести поділ майна предметів
побуту та домашньої обстановки
наступним чином, виділити ОСОБА_2
витяжку «Мілано» вартістю 700 грн.,
вбудована духовка «Електролюкс»
вартістю 4089 грн., варочну поверхню
«Електролюкс» вартістю 2400 грн.,
холодильник «Електролюкс» вартістю 7000
грн. на загальну суму 14189 грн., виділити
ОСОБА_3 набір меблів шкаф - купе, кухня
вартістю 13000 грн., кровать «Титан» та
матрас вартістю 4752 грн., на загальну
суму 17752 грн..

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя,
задовольнити частково.

Визнати особистою приватною власністю
ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дня проголошення рішення, особами,
які брали участь у справі, але не були
присутніми в судовому засіданні під
час проголошення рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: