Справа № 310/3923/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2014 року
Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого -
судді Троценко Т. А.

При секретарі:
Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, визнання часток у
спільному сумісному майні подружжя
рівними, визнання права власності на ?
частку квартири в порядку спадкування
за заповітом,

- за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання квартири особистою
приватною власністю чоловіка,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, де
вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
донька ОСОБА_3

У якості спадкового майна залишилася
частка у квартирі АДРЕСА_1.

У встановлений законом термін він та
його дружина як спадкоємці першої
черги за законом звернулися до
нотаріуса із заявами - він про
прийняття спадщини, дружина про
відмову від спадщини на його користь.

Державним нотаріусом було винесено
постанову про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, оскільки квартира
зареєстрована за ОСОБА_2, який не надав
згоду на виділ 1/2 частки на ім.»я
померлої дружини.

На тій підставі, що квартира була
придбана у період шлюбного життя його
доньки з ОСОБА_2, просить визнати
квартиру спільним сумісним майном
подружжя, визнати частки подружжя
рівними, і визнати за ним право
власності на 1/4 частку квартири в
порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач з
представником за довіреністю ОСОБА_4
позовні вимоги підтримав і пояснив, що
з 01. 11. 2006 року було зареєстровано шлюб
між його донькою та ОСОБА_2, від якого
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася їх донька
ОСОБА_5. 03. 10. 2008 року на ім.»я ОСОБА_2 була
придбана двокімнатна квартира, у якій є
частка ОСОБА_3, як у спільному майні
подружжя, і ця частка повинна становити
1/2.

Оскільки його дружина, мати померлої,
відмовилася від своєї частки у
спадщині на його користь, то його
частка у спадковому майні становить 1/4,
і на цю частку він просить визнати за
ним право власності.

Відповідач ОСОБА_2 заперечує проти
позову, звернувся до суду із зустрічним
позовом, де зазначив, що дійсно,
двокімнатна квартира АДРЕСА_1 була
придбана за 70 000 грн. у період шлюбу з
ОСОБА_3, проте придбана за його власні
кошти, які не були зароблені за час
шлюбу з померлою дружиною, а тому
квартира є його особистою приватною
власністю як чоловіка.

Так, за рішенням Бердянського
міськрайонного суду від 20. 11. 2008 року за
ним було визнано право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_3, і його колишня
дружина ОСОБА_6 за договором купівлі -
продажу від 13. 11. 2009 року придбала в
нього його частку квартири за 65 000 грн.

Оскільки він знав, що ОСОБА_6 сплатить
йому гроші за його частку в квартирі,
тому звернувся до своїх друзів ОСОБА_7 і
ОСОБА_8, які позичили йому гроші на
придбання квартири у 2008 року, всього 70
000 грн.

Ці гроші він їм одразу повернув після
отримання коштів від ОСОБА_6 за частку
квартири у 2009 році.

Таким чином, ці кошти є його майном, яке
існувало до укладення шлюбу з ОСОБА_3

В судовому засіданні з представником
за договором і свідоцтвом адвокатом
ОСОБА_9 підтримав свій позов і пояснив,
що за життя його дружина була інвалідом
2 групи загального захворювання, мала
невиліковну тяжку хворобу, на яку
потрібні були чималі грошові кошти,
тому заробити на квартиру спільною
спрацею подружжя вони ніяким чином не
могли. Він зміг купити квартиру по
АДРЕСА_1 лише за кошти, які йому
сплатила колишня дружина за його
частку у квартирі по АДРЕСА_3.

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_1 позов ОСОБА_2 не визнав, пояснив,
що його донька не була хворою, вона
постійно працювала разом з чоловіком,
допомагала йому вести бізнес, за
півроку до смерті вона отримала права
на керування автомобілем, а інвалідам
права не дають. Квартира придбана на
сумісні кошти подружжя, які вони
заробили спільно.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 суду
пояснили, що з 2005 року ОСОБА_3 працювала
разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2,
заробляли на квартиру, яку купили у 2008
році.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що у 2008 році
ОСОБА_2 попросив у нього грошей на
придбання квартири в сумі 20 000 грн.,
сказав, що віддасть через рік, після
того, як ОСОБА_6 сплатить йому гроші за
його частку у квартирі.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що у 2008 році
ОСОБА_2 хотів купити квартиру, йому
попався дешевий варіант, він хотів
терміново її придбати, і попросив у
нього гроші в борг в сумі 45 000 грн.
Оскільки він йому ще був винний 7 000 грн.,
то дав йому 52 000 грн. ОСОБА_2 віддав йому
борг через рік, коли отримав гроші за
іншу квартиру. Розписки не збереглись,
тому, що гроші були повернуті.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона
дружила з ОСОБА_3, і та їй казала, що її
чоловік зайняв гроші і купив квартиру.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позову
ОСОБА_2 і відмови у позові ОСОБА_1,
виходячи з наступного.

Так, судом встановлено і не
заперечується сторонами, що 01. 11. 2006
року був укладений шлюб між ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2
народилася ОСОБА_5, про що свідчать
копії витягів з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
державну реєстрацію шлюбу та про
народження, копії свідоцтва про шлюб,
про народження.

Згідно копії свідоцтва про смерть,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Як вбачається з копії договору купівлі
- продажу 03 жовтня 2008 року на ім.»я
ОСОБА_2 за 70 000 грн. була придбана
двокімнатна квартира АДРЕСА_1
Запорізької області. Договір
посвідчено приватним нотаріусом
Бердянського міського нотаріального
округу ОСОБА_14, реєстр № 1892.

На тій підставі, що квартира придбана у
період подружнього життя, спадкоємець
першої черги за законом батько
померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_1 просить
визнати квартиру спільним майном
подружжя, визначити частки у спільному
сумісному майні подружжя по ?, і визнати
за ним право власності на 1/4 частку в
порядку спадкування за законом.

Заперечуючи проти цього, ОСОБА_2
просить визнати квартиру особистою
приватною власністю чоловіка.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка, є майно, набуте нею, ним до
шлюбу.

ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги тим
фактом, що на купівлю спірної квартири
у 2008 році він брав гроші у борг у ОСОБА_7
і ОСОБА_8, усього 70 000 грн., із
зобов'язанням повернути борг після
отримання грошей за частку у квартирі,
що була придбана до укладення шлюбу з
ОСОБА_3

Суд враховує, що на підтвердження цього
факту позивач не надав боргові
розписки, які є належним доказом
укладення договору позики, але у даному
випадку предметом позову є не сам факт
укладання цього договору між ОСОБА_2 і
його кредиторами, а обставини, за яких
це відбувалось, тобто має значення сам
час, коли гроші позичалися, і коли були
повернуті.

Свідки підтвердили, що ОСОБА_2 обіцяв
повернути гроші, коли отримає
компенсацію за свою частку у квартирі з
колишньої дружини ОСОБА_6, у 2009 році
гроші були повернуті.

Це узгоджується з тим фактом, що за
договором купівлі - продажу від 13. 11. 2009
року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_6 65 000 грн.
за 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_3.

Те, що дана частка у квартирі належала
позивачу ще до укладання шлюбу з
ОСОБА_3, підтверджено рішенням
Бердянського міськрайонного суду від
20. 11. 2008 року та ухвалою Бердянського
міськрайонного суду від 15. 05. 2009 року.

Суд не приймає до уваги посилання
ОСОБА_1 на те, що при купівлі квартири
АДРЕСА_1 у нотаріуса ОСОБА_14 його
донькою була надана згода на її
придбання із зазначенням того факту, що
квартира є сумісною власністю
подружжя, оскільки при укладанні
такого договору при умові того, що
особа, що купує квартиру, перебуває у
зареєстрованому шлюбі, така згода
обов'язкова, але у даному випадку вона
ніяким чином не може підтверджувати
той факт, що квартира була придбана на
спільні грошові кошти.

Напроти, докази, що надані ОСОБА_2,
сумніву у суду у своїй переконливості
не викликають, узгоджуються між собою,
і належним чином підтверджують
наявність у позивача особистого майна,
яке було придбано до укладання шлюбу з
ОСОБА_3, а отже можуть бути покладені у
основу рішення.

Доказів у заперечення факту наявності
власного майна, що було придбано до
укладання шлюбу у вигляді квартири у
ОСОБА_2 ОСОБА_1 не надано, його
твердження про можливість заробити на
квартиру спільною працею подружжя є
лише припущенням, і тільки з формальних
підстав, що квартира придбана у період
подружнього життя він вимагає визнати
її спільною сумісною власністю
подружжя.

ОСОБА_2 надано докази того, що дружина
тяжко хворіла на невиліковну хворобу,
являлася інвалідом 2 групи, у зв'язку з
чим на її лікування були необхідні
значні грошові кошти, і за цих обставин
за свій заробіток вони не змогли би
придбати квартиру, про що свідчать
довідка Бердянської міської
поліклініки від 20. 01. 2014 року, де
вказано, що ОСОБА_3 знаходилася на
диспансерному обліку з 05. 04. 2006 року, з
2007 року їй була по життєво призначена
ретровірусна терапія, та довідка МСЕК
№ 169031, у якій зазначено, що ОСОБА_3
протипоказані усі види трудової
діяльності.

За таких обставин суд вважає за можливе
визнати спірну квартиру особистим
майном ОСОБА_2, а значить, позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. 57 СК України, ст. ст. 10,60,
212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
повністю.

Визнати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1
Запорізької області особистою
приватною власністю ОСОБА_2, придбаної
на підставі договору купівлі - продажу
від 03 жовтня 2008 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Бердянський
міськрайонний суд.

Суддя: Т. А. Троценко