Справа № 357/1152/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Бондаренко О.
В. ,

при секретарі - Коляда С. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду № 4 цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про зміну
розміру аліментів -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним
позовом 03.02.2014 року мотивуючи тим, що на
підставі рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 02.08.2013 року
було розірвано шлюб між нею та
відповідачем по справі - ОСОБА_2, від
шлюбу вони мають спільну малолітню
дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
знаходиться на її утриманні. Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду
від 09.08.2013 року з відповідача на її
користь на сина ОСОБА_3 було стягнуто
аліменти в розмірі ? частина усіх видів
його заробітку, щомісячно, але не менше
30 % від прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, до досягнення
дитиною повноліття. На утримання
дитини потрібно не менше 1640 грн., в
зв'язку з тим, що восени 2013 року
відповідач без будь - яких попереджень
та пояснень вигнав її з дитиною з
помешкання, вона вимушена була
орендувати житло, плата за яке
становить 1500 грн. щомісячно, що значним
чином впливає на їх з сином бюджет,
також необхідно придбати самі
необхідні речі на шкільні потреби
(ремонти, миючі засоби та інше) - 100 грн.,
на їжу - 500 грн., на одяг, взуття - 200 грн.,
комунальні послуги - 70 грн., кабельне
телебачення - 20 грн. Відповідач
додаткової допомоги на утримання
дитини не надає, аліменти сплачує
несвоєчасно та не у повному обсязі, не
бере участі у додаткових витратах,
пов'язаних з навчанням дитини, постійно
приховує дійсний розмір своїх доходів,
офіційно не працює, але їй відомо, що
він працює на фірмі свого брата та
заробляє немалі гроші, однак належної
матеріальної допомоги дитині не надає.
Відповідач зобов'язаний утримувати
свою дитину до досягнення нею
повноліття шляхом сплати аліментів та
її утримання у розмірі визначеному
судом. Вона має право на зміну
визначеного судом розміру аліментів, у
разі зміни матеріального стану
відповідача. В даному випадку їх
спільна дитина потребує додаткової
допомоги від батька, тим більше
останній має можливість її надавати.
Позивач просить змінити розмір
аліментів та щомісячно стягувати
аліменти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючого: АДРЕСА_1 на її користь на
утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у твердій грошовій сумі. У розмірі 1150
грн. до досягнення дитиною повноліття
та стягнути з відповідача судові
витрати по справі в розмірі 229,40 грн.

22.04.2014 року представник позивача надав
до суду заяву про уточнення позовних
вимог згідно якої позивач просить
змінити розмір стягуваних аліментів з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ?
частини усіх видів його заробітку,
щомісячно, але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, до досягнення
дитиною повноліття починаючи з 05.07.2013
року за виконавчим листом № 357/9680/13-ц
від 20.08.2013 року та стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, аліменти на сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, в
твердій грошовій сумі в розмірі 1150 грн.,
щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття з дня набрання чинності
рішенням суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала, просила задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі та
пояснила, що рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду від 09.08.2013 року з
відповідача на її користь на утримання
сина ОСОБА_3 було стягнуто аліменти в
розмірі ? частина усіх видів його
заробітку, щомісячно, але не менше 30 %
від прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, до досягнення
дитиною повноліття, однак він сплачує
аліменти в меншому розмірі ніж
визначено державним виконавцем,
добровільно також не допомагає, лише на
день народження подарував сину гроші
за які вони придбали портфель до школи.
З моменту стягнення аліментів вони з
сином проживають в орендованих
квартирах, крім своєї заробітної плати,
аліментів та допомоги батьків інших
доходів вона не має. Вона має право
власності на ? частину квартири в якій
проживають батьки, але не має
можливості в ній проживати оскільки в
ній проживають батьки та сім'я її
сестри. Також, у них з відповідачем є
старший син, який не працює і живе з
батьком. На момент стягнення аліментів
відповідач офіційно не працював,
заробляв підробітками, а на даний час
він приховує свої доходи, офіційно не
працює. Вона працює на постійній роботі
вже чотири роки, однак заробітна плата
зменшилась, а розходи збільшились за
рахунок оплати орендованого житла та
витрат на харчування дитини в школі.

Представник позивача, за довіреністю у
справі, ОСОБА_5 в судовому засіданні
позов підтримав та пояснив, що
відповідач не регулярно сплачує
аліменти, має заборгованість по їх
сплаті. Позивач з моменту стягнення
аліментів проживає на орендованих
квартирах та сплачує кошти щомісячно в
розмірі 1500 грн., а заробітна плата в неї
зменшилась, відповідач додаткової
матеріальної допомоги на дитину не
надає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав та пояснив, що проживає
в квартирі ? частина якої належить йому,
позивач з дітьми проживали разом з ним,
на сьогодні з ним проживає старший син,
а менший приходить на вихідні дні.
Після рішення суду про стягнення
аліментів його викликав державний
виконавець та визначив розмір
аліментів в розмірі ? частина від
середньої заробітної плати по регіону
близько 618 грн., щомісячно. Аліменти
сплачує в меншому розмірі оскільки не
має постійного заробітку, офіційно не
працевлаштований, має на утриманні
хворого батька який потребує
додаткових витрат на лікування. На
момент стягнення аліментів був
приватним підприємцем, а на даний час
діяльність ліквідована, живе на
позичені кошти.

Представник відповідача, за договором,
ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не
визнав та пояснив, що у відповідача
складне життєве та матеріальне
становище, він має на утриманні хворого
батька, сплачує за нього комунальні
послуги за квартиру, витрачає кошти на
його харчування та лікування, сам не
працює живе у борг, аліменти сплачує по
мірі можливості. Позивач має право
власності частини квартири в якій має
можливість проживати та не витрачати
значні кошти на орендовану квартиру, а
наданий нею договір оренди є нікчемним,
позовні вимоги не обґрунтовані та
безпідставні.

Заслухавши осіб, які приймають участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
судом встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
від 02.09.2013 року ( а.с.4), між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було розірвано шлюб
зареєстрований 06.08.1994 року відділом
РАЦС Білоцерківського міського
управління юстиції Київської області,
актовий запис № 1043. Рішення набрало
законної сили 13.09.2013 року.

Згідно свідоцтва про народження ( а.с.5),
батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони
по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

09.08.2013 року Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
прийнято рішення про стягнення з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ?
частини усіх видів його заробітку,
щомісячно, але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, до досягнення
дитиною повноліття починаючи з 05.07.2013
року. Рішення набрало законної сили
20.08.2013 року.( а.с.6)

20.08.2013 року по справі № 357/9680/13-ц видано
виконавчий лист ( а.с.32) та поданий до
міського відділу Державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції для
примусового виконання. Станом на 01.05.2014
року заборгованість по сплаті
аліментів на дитину становить 6713,00 грн.,
що підтверджено довідкою МВДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції ( а.с.53), з доданих
квитанцій про сплату коштів в рахунок
аліментів вбачається, що відповідач
сплачує аліменти в розмірі 370- 400 грн.,
щомісячно при визначеному розмірі 562 -
690 грн. ( а.с. 35-36).

Вищезазначені обставини підтверджено
матеріалами справи та не заперечуються
сторонами.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір
аліментів, визначений рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника
аліментів або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_6,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2,
проживає за адресою: АДРЕСА_3 разом із
сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
знаходиться на її утриманні та сплачує
комунальні послуги за дану квартиру;
працює продавцем у ФОП ОСОБА_7, отримує
щомісячну заробітну плату в середньому
в період з червня 2013 року по листопад 2013
року - 1218,00 грн., а з грудня 2013 року по
березень 2014 року - 1176,00 грн. та аліменти
на утримання сина в розмірі 370 - 400 грн.,
щомісячно; син - ОСОБА_3 зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1, за місцем
реєстрації та проживання батька, що
підтверджено матеріалами справи (
а.с.33-36,39,53,57-67 ).

Відповідач ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 разом з сином
ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_10 та батьком ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_11, також за даною адресою
зареєстрований син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1; не працює з 2012 року та не
отримує офіційних доходів; сплачує
аліменти на утримання малолітнього
сина в розмірі 370 -400 грн. щомісячно, що
підтверджується матеріалами справи (
а.с.38, 39,41 ).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень (ст. 60 ЦПК
України).

Позивач в підтвердження своїх вимог
надала до суду договір оренди квартири
від 22.12.2013 року з додатками та актом про
сплату 1500 грн. в грудні 2013 року( а.с. 7-10),
суд не приймає до уваги даний доказ
оскільки до суду не дано інших доказів
які б узгоджувались з даними
документами, та не надано
підтвердження того, що даний договір
зареєстрований у виконавчому комітеті
Білоцерківської міської ради.

Відповідно до ст.158 ЖК України, наймач
користується жилим приміщенням у
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, відповідно до договору
найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення укладається між
власником будинку (квартири) і
наймачем у письмовій формі з
наступною реєстрацією у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів або в органі управління, що
ним утворюється. Договір повинен
містити вказівку на предмет договору,
строк, на який він укладається,
визначати права і обов'язки наймодавця
і наймача та інші умови найму.

Позивач не надала до суду належних та
допустимих доказів щодо погіршення
матеріального стану та стану здоров'я
дитини чи поліпшення матеріального
стану відповідача, вимог та
відповідних доказів щодо стягнення з
відповідача додаткових коштів на
дітей, що викликані особливими
обставинами (розвиток здібностей,
хвороба, тощо) позивач не заявляла,
також не надано доказів щодо витрат на
дитину в розмірі 1640 грн. щомісячно, як
зазначено в позові.

Відповідач обґрунтував заперечення
проти позову та надав докази, які
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні, а саме: його матеріальний
стан та сімейне становище з моменту
стягнення аліментів не змінились, він
сплачує аліменти на сина в розмірі 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, щомісячно, що не
суперечить ст. 182 СК України та рішенню
суду від 09.06.2013 року.

Суд не приймає до уваги надані
відповідачем докази щодо перебування
йа його утриманні непрацездатного
батька ( а.с.42 - 45), оскільки вони мають
лише інформаційний характер щодо
захворювань ОСОБА_10, який являється
пенсіонером та отримує у визначено
законом пенсію ( а.с.40), доказів що
відповідач має на утриманні свого
батька до суду не надано, також суд не
приймає до уваги розписку ( а.с.47) та
квитанції з аптек від 21.04.2014 року ( а.с.69),
оскільки вони є не належними доказами,
будь - яких допустимих доказів які б
узгоджувались з ними до суду не надано

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу
України, сімейні відносини регулюються
на засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Відповідно ст.7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
прожитковий мінімум на дитину віком
від 6 до 18 років складає із січня - 1286
грн.

Судом встановлено, що позивач отримує
аліменти в сумі на дитину в розмірі по
370-400 грн., тобто не менше 30% прожиткового
мінімуму встановленого на дитину
відповідного віку.

Даючи оцінку встановленим обставинам,
зібраним по справі доказам в їх
сукупності суд прийшов до висновку, що
позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 182, 192 СК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212 - 215, 296 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя О. В. Бондаренко