АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2252/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа 622/879/13-ц
Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - земельні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.,
Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Золочівського районного суду
Харківської області від 21 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області, 3-ї особи на стороні
відповідача відділу Держземагенства у
Золочівському районі Харківської
області про визнання не дійсним
рішення сільської ради про вилучення
земельної ділянки та відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И
Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
позовом. Просить суд визнати не дійсним
рішення Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області від 08.09.2009 року та від 15.10.2009
року №82 про скасування рішення
виконавчого комітету сільської ради
№53 від 10.07.2001 року «Про надання
додаткової земельної ділянки до
присадибної ділянки ОСОБА_2» в АДРЕСА_1,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, про вилучення
земельної ділянки наданої ОСОБА_2 і
поверненню до земель запасу сільської
ради, про демонтаж огорожі навкруги
земельної ділянки, також просить
стягнути з відповідача понесені нею
судові витрати. В подальшому позивачка
уточнила свої позовні вимоги та
просила суд визнати за нею право
власності на додаткову земельну
ділянку площею 0,055 га наданої на
підставі рішення №53 від 10.07.2001 року по
АДРЕСА_1. Просила також стягнути з
голови Феськівської сільської ради
ОСОБА_3 10 000 тис. грн.. моральної шкоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 вказала, її батько ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті вона
успадкувала в порядку спадкування за
заповітом належну останньому 1/2
частину житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1. Зазначений будинок
розташований на земельній ділянці
площею 0,15 га, із яких рішенням
виконкому №53 від 10.07.2001 року відповідно
до п «г» ст. 121 ЗК України 0,055 га було
надано у власність додатково до 0,08 га,
для обслуговування житлового будинку.
Таким чином, площа, відведена її
батькові під будівлю перейшла у її
власність разом зі спорудами без змін
її цільового призначення. Позивачка
вирішила приватизувати земельну
ділянку і звернулася за цим питанням до
Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області. Проте рішенням XXII сесії V
скликання Феськівської сільської ради
скасовано рішення №53 від 10.07.2001 року
«Про надання додатково 0,055 га земельної
ділянки ОСОБА_2 з поверненням її до
земель запасу сільської ради. Крім
того, зобов'язано рішенням від 14.10.2009
року №84 демонтувати огорожу навкруги
земельної ділянки, що належить їй після
смерті батька». З даними рішеннями
позивачка не згодна з тих підстав, що не
визначено на підставі якого закону про
упорядкування землі скасовується
рішення виконкому про надання
додаткової земельної ділянки ОСОБА_2,
не вказано в чому полягає мета
впорядкування та незаконність того
рішення і які норми закону були
порушені при наданні додаткової
земельної ділянки. Згоди на вилучення у
неї землі вона не давала. Рішення є не
вмотивованими, не визначено, в чому
полягає потреба громади в
упорядкуванні АДРЕСА_1, на думку
позивачки у голови Феськівської
сільської ради ОСОБА_3 є особиста
заінтересованість у цій земельній
ділянці. Просить суд скасувати
вищезазначені рішення в повному
обсязі.Крім того, зазначила, що діями
голови Феськівської сільради ОСОБА_3 їй
завдана моральна шкода в розмірі 10000
грн. Молральна шкода завдана
безпідставною судовою тяганиною та
витратами, пов»язапними з судовим
процесом.

Відповідач, представник Феськівської
сільської ради та виконавчого комітету
Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області ОСОБА_3, проти задоволення
позовних вимог заперечувала в повному
обсязі. Пояснила, що рішення
виконавчого комітету №53 від 10.07.2001р.
«Про надання додаткової земельної
ділянки до присадибної ділянки ОСОБА_2
в АДРЕСА_1» не відповідає
законодавству, чинному на момент
прийняття рішення а тому було
скасовано. Оскільки гр. ОСОБА_2 не
дотримався приписів Земельного
Кодексу, а саме: не звернувся до
землевпорядних організацій для
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та не отримав
документа, що посвідчує право
власності або право користування
землею, то спірною ділянкою він
користувався незаконно. Приймаючи
рішення «Про скасування рішення
виконавчого комітету №53 від 10.07.2001 «Про
надання додаткової земельної ділянки
до присадибної ділянки ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1» сесія Феськівської сільської
ради Золочівського району діяла на
підставі, в межах та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України. Позовна заява ОСОБА_1 не
містить жодного аргументованого
доказу фактів порушень закону при
прийнятті оскаржуваних рішень. Що
стосується вимог про відшкодування
моральної шкоди, то відповідач вважає
їх незаконними та необгрунтованими, та
такими, що не підлягають задоволенню.

Представник 3-ї особи, відділу
Держземагенства у Золочівському
районі Харківської області в особі
директора Трофімова В.М. проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
заперечував в повному обсязі. Вказав,
що рішення Феськівської сільської
ради, які позивач просить скасувати, є
законними та обґрунтованими. Підстав
для спадкування спірної земельної
ділянки у позивача немає, так як у
останньої відсутні будь-які
правовстановлюючі документи, які б
надавали їй таке право.

Рішенням Золочівського районного суду
Харківської області від 21 січня 2014 року
в задоволенні вказаного позову
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення у справі, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та
постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги посилається на ті ж
докази, що і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214,
316 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд
зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою суду першої
інстанції.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що рішення
виконавчого комітету №53 від 10.07.2001р.
«Про надання додаткової земельної
ділянки до присадибної ділянки ОСОБА_2
в АДРЕСА_1» не відповідає
законодавству, чинному на момент
прийняття рішення а тому підлягає
скасуванню. Оскільки ОСОБА_2 за життя не
дотримався приписів Земельного
Кодексу, а саме не звернувся до
землевпорядних організацій для
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та не отримав
документа, що посвідчує право
власності або право користування
землею, то спірною ділянкою він
користувався незаконно. Приймаючи
рішення «Про скасування рішення
виконавчого комітету №53 від 10.07.2001 «Про
надання додаткової земельної ділянки
до присадибної ділянки ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1» сесія Феськівської сільської
ради Золочівського району діяла у
повній відповідності до чинного
законодавства, не порушувала і не могла
порушити права позивача оскільки такі
права відсутні.

Такий висновок суду першої
інстанції судова колегія вважає не
правильними в зв»язку з наступним.

Матеріали справи свідчать, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2. Відповідно
заповіту спадкоємицею його майна в 1/2
частці є його дочка ОСОБА_1- позивачка
по справі. Спадкове майно складається з
житлового будинку АДРЕСА_1.(а.с.6)

З копії виписки з рішення №53 від 10.07.2001
року виконавчого комітету
Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області про надання додаткової
земельної ділянки до присадибної
ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 вбачається, що
виконком сільської ради вирішив надати
земельну ділянку розміром 0,055 га в
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 до присадибної ділянки
з боку фасаду будинку(а.с.8). З інших,
належним чином оформлених копій
вищезазначеного рішення вбачається, що
ОСОБА_2 надано земельну ділянку
розміром 0,035 га в АДРЕСА_1 до
присадибної ділянки з боку фасаду
будинку (а.с.9,10).

З копії висновку КП «АБ Золочівського
району Харківської області» від 19.03.2002
року вбачається, що на підставі
замовлення ОСОБА_2 №39 від 11.03.2002 року
було внесено зміни до меж земельної
ділянки по АДРЕСА_1, проведено
обстеження земельної ділянки, існуючих
на ній будівель і встановлено, що
домоволодіння належить ОСОБА_2 згідно
свідоцтва про право особистої
власності №417 від 23.11.1988 року, останній
фактично користувався додатковою
земельною ділянкою площею 0,055 га.
Встановлено, що місце для будівництва є
і задовольняє будівельним, санітарним
та протипожежним вимогам. Будівництво,
закріплення, зміну меж ділянки можна
дозволити у відповідності з планом,
однак ОСОБА_2 в установленому порядку
не узаконив спірну земельну
ділянку(а.с.14)

Рішенням XXXI сесії V скликання
Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області від 08.09.2009 року скасовано
рішення виконавчого комітету
сільської ради № 53 від 10 липня 2001 року
«Про надання додаткової земельної
ділянки до присадибної ділянки ОСОБА_2
в АДРЕСА_1» який помер, земельну ділянку
повернуто до земель запасу сільської
ради, контроль за виконанням даного
рішення покладено на комісію з
земельних питань(а.с.15)

Рішенням виконавчого комітету
Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області №84 від 14.10.2009 року зобов'язано
ОСОБА_1 у місячний строк демонтувати
огорожу навкруги земельної ділянки,
щодо якої прийнято рішення сесії про
скасування рішення виконкому №53 від
10.07.2001 року(а.с.16).

В оскаржуваному судовому рішенні суд
посилається на те, що цільове
призначення спірної земельної ділянки
не визначено та на неї не було
зареєстровано право власності, тому
Відповідач діяв на законних підставах
та оскаржувані рішення є законними.

Проте такі висновки суду
спростовуються наступним.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу
України, в редакції на момент винесення
оскаржуваних рішень підставами
припинення права користування
земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності
релігійних організацій, державних чи
комунальних підприємств,

установ та організацій;

г) використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням;

д) систематична несплата
земельного податку або орендної плати;.

Стаття 143 ЗК України передбачає випадки
і підстави для примусового припинення
прав на земельну ділянку, а ст. 149 цього
ж Кодексу визначає порядок вилучення
земель них ділянок. Так, п. 2 цієї статті
передбачає, що вилучення земельних
ділянок провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
мініст рів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських,селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень, у
противному випадку питання
вирішується в судовому порядку.

Такі ж вимоги викладені в п. 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 із змінами, внесеними
згідно з постановою Пленуму Верховного
Су ду України від 19 березня 2010 року № 2
"Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", відповідно до якого
вирішуючи спори про припинення права
власності на земельну ділянку чи права
користування нею, суди повинні
враховувати, що орган виконавчої влади
або орган місцевого самоврядування має
право прийняти рішення про це лише в
порядку, з підстав і за умов,
передбачених статтями 140-149 ЗК України.
У випадках, визначених цими нормами,
припинення права власності на землю чи
права землекористування провадиться
за позовом відповідного органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування в судовому порядку,
недодержання якого є підставою для
визнання рішення цього органу та
виданих державних актів недійсними.

При вирішенні у судовому порядку
питання про недійсність документів,
виданих на підставі переглянутого
рішення органу виконавчої влади чи
місцевого самоврядування про
скасування свого рішення, за яким
земельна ділянка була неправомірно
одержана у власність чи користування,
слід враховувати Рішення
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самовря дування), відповідно до п. 5
мотивувальної частини якого органи
місцевого самовряду вання не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відпо відно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

В даному випадку зі сторони
померлого ОСОБА_2 було розпочато
процедуру оформлення права власності
спірною земельною ділянкою, що
підтверджується отриманим висновком
КП «АІБ Золочівського району
Харківської області» від 19.03.2002 року.

Статтею 59 ( ч.10) ЗУ України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст.21 ЦК України, суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
та інтереси.

Згідно ст.393 ЦК України, правовий акт
органу державної влади... або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові та порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

У відповідності дост.152 ЗК України,
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю. Захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом: визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

В зв»язку з наведеним оскільки
Позивач не надавала своєї згоди на
вилучення у неї спірної земельної
ділянки, на примусове вилучення також
не погоджувалась, використовувала
землю згідно з відміненим рішенням - як
присадибну ділянку, тому винесені
Відповідачем рішення не відповідають
вимогам законодавства України.

Тому підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання не
дійсним рішення Феськівської
сільської ради Золочівського району
Харківської області від 08.09.2009 року
«Про скасування рішення виконавчого
комітету №53 від 10 липня 2001 року «Про
надання додаткової земельної ділянки
до присадибної ділянки ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1» та визнання недійсним
рішення Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області №84 від 14.10.2009 року «Про
упорядкування території АДРЕСА_1.

Стосовно позовних вимог про
стягнення моральної шкоди саме з
голови сільської ради, то суд першої
інстанції обгрукнтовано визнав вимоги
позивача безпідставними, та не
відповідаючими вимогам ст. 1167 ЦК
України відповідно до яких моральна
шкода повинна відшкодовуватися винною
особою. Головою сільської ради
одноособово не приймалися розпорядчі
акти стосовно прав чи обов'язків
позивача. Моральна шкода позивачу
діями чи рішеннями голови сільської
ради не завдавалась, а тому відсутні
підстави для її стягнення.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі або
юридичній особі діями чи бездіяльністю
або неправомірними діями,
відшкодовується особою, її заподіяла,
за наявності її вини.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди,
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
ступеня вини особи, яка завдала
моральної шкоди, оскільки вона є
підставою для відшкодування, інших
обставин, які мають істотне значення.
При призначенні відшкодування,
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Відповідно п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної/ немайнової /
шкоди» розмір відшкодування моральної/
немайнової / шкоди суд визначає залежно
від характеру та у страждань і
фізичних, душевних, психічних тощо/,
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат / їх тривалості,
можливості відновлення тощо/ та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

В зв»язку з наведеним висновок
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди судова
колегія вважає правильними і
зробленими у відповідності з вимогами
закону та зібраними доказами.

За таких обставин, виходячи з
наведеного колегія суддів,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, визнає, що районний
суд ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що згідно до ст. 309 ЦПК України є
підставою для його зміни та скасування
в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання не
дійсним рішення Феськівської
сільської ради Золочівського району
Харківської області від 08.09.2009 року
«Про скасування рішення виконавчого
комітету №53 від 10 липня 2001 року «Про
надання додаткової земельної ділянки
до присадибної ділянки ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1» та про визнання недійсним
рішення Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області №84 від 14.10.2009 року «Про
упорядкування території АДРЕСА_1.

Позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню. В іншій
частині вказане рішення слід залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст.
307, 309, 313,314,316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Золочівського районного суду
Харківської області від 21 січня 2014
року змінити, скасувавши його в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Феськівської сільської
ради Золочівського району Харківської
області про визнання не дійсним
рішення Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області від 08.09.2009 року «Про скасування
рішення виконавчого комітету №53 від 10
липня 2001 року «Про надання додаткової
земельної ділянки до присадибної
ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_1» та про
визнання недійсним рішення
Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області №84 від 14.10.2009 року «Про
упорядкування території АДРЕСА_1.

Позовні вимоги в цій частині
задовольнити та визнати не дійсним
рішення Феськівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області від 08.09.2009 року «Про скасування
рішення виконавчого комітету №53 від 10
липня 2001 року «Про надання додаткової
земельної ділянки до присадибної
ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_1» та визнати
недійсним рішення Феськівської
сільської ради Золочівського району
Харківської області №84 від 14.10.2009 року
«Про упорядкування території АДРЕСА_1.

В іншій частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: