Справа 303/348/14-ц
У Х В А Л А

21 січня 2014 року
м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі:
головуючого- судді
Морозової Н. Л.

при
секретарі Ільчак Р.М.

за участю:
головного державного

виконавця МВ ДВС Гонак М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мукачеві подання
головного державного виконавця
міського відділу державної виконавчої
служби Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Гонак М.М., про
тимчасове обмеження особи (боржника) у
праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець МВ ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Гонак М.М. звернувся
в суд з поданням про тимчасове
обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України, яке
погоджене начальником МВ ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_3.

Подання мотивоване тим, що на виконанні
у МВ ДВС Мукачівського міськрайонного
управління юстиції, знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-179/11
Мукачівського міськрайонного суду
виданий 08.12.2011 року про стягнення
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 802
970,15 гривень заборгованості та 1820,00
гривень судових витрат, боржником не
вчинено дій, спрямованих на виконання
рішення суду.

Відповідно до вимог частини другої
статті 377-1 ЦПК України суд негайно
розглядає питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується судом за правилами
цивільного судочинства в порядку,
передбаченому ст. 377-1 ЦПК, яка міститься
у гл. VI ЦПК "Процесуальні питання,
пов'язані з виконанням судових рішень у
цивільних справах та рішень інших
органів (посадових осіб)". За змістом
цієї статті вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується в порядку,
передбаченому цим Кодексом щодо
боржників у виконавчому провадженні,
за будь-якими виконавчими документами,
передбаченими ст. 17 Закону № 606-XIV,
примусове виконання яких здійснюється
ДВС.

У судовому засіданні головний
державний виконавець МВ ДВС Гонак М.М.,
подання підтримує повністю, просить
його задоволити.

Суд, перевіривши матеріали
подання приходить до наступного
висновку.

Статтею 217 ЦПК України передбачено, що
суд, який ухвалив рішення, може вжити
заходів для забезпечення його
виконання.

Частинами 2-3 статті 2 Протоколу No.4 до
Конвенції встановлено, що кожен є
вільним залишати свою країну, на
здійснення цього права не можуть бути
встановлені жодні обмеження, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб. У
даній ситуації дії держави Україна є
упередженими й неправомірними.
Забезпечення майнових прав не може
здійснюватись шляхом обмеження
основоположних свобод.

Зазначимо, що стаття 6 Закону «Про
порядку виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» допускає
такі випадки обмеження свободи
пересування:

- громадянину відомі відомості, що
становлять державну таємницю; - є
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання; - щодо
особи порушено кримінальну справу; -
особу засуджено за вчинення злочину; -
особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи); - особа
свідомо повідомила про себе неправдиві
відомості; - особа підлягає призову на
строкову військову службу; - до особи
подано цивільний позов; - за рішенням
суду особа визнана особливо
небезпечним рецидивістом чи перебуває
під адміністративним наглядом міліції.

Як бачимо, безпосередньо в Законі, що
регулює порядок в'їзду на Україну і
виїзду за кордон, такої підстави для
тимчасової заборони, як, наприклад,
«особа є боржником, у виконавчому
проваджені» немає. Втім, як немає серед
підстав і «невиконання судового
рішення», оскільки Закон чітко вказує
на те, що для можливості встановлення
заборони повинен мати місце факт
«ухилення» від виконання, а не
неможливість виконати рішення з інших
причин (наприклад, відсутність коштів
або майна ).

У матеріалах подання, відсутні
будь які дані чи докази щодо злісного
ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання
рішення суду. Крім цього, 24.01.2012 року на
все рухоме та нерухоме майно боржника
ОСОБА_2, яке належить йому вже накладено
арешт.

Зі змісту подання не вбачається, в
чому полягає складність виконання
рішення суду чи у зв'язку з чим таке
виконання є неможливим. Не зазначено
доказів, що підтверджують обставини
щодо можливості виїзду особи за кордон
та злісне ухилення від явки на виклик
державного виконавця.

Керуючись: Законом України „Про
виконавче провадження", ст.6 Закону
України „Про порядок виїзду з України
і в'їзду в Україну громадян України", ст.
377-1 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні подання
головного державного виконавця
міського відділу державної виконавчої
служби Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Гонак М.М., про
тимчасове обмеження особи (боржника)
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний
номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1 у праві
виїзду за межі України.

Ухвала суду може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені ч.2 ст. 294
ЦПК України.

Головуючий
Морозова Н. Л.