Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/361/14
Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Л.Ю.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Мануйлова Ю.С.,

Дзярука М.П.,

При секретарі: Буримі В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення суми боргу за договором
позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним позовом до
відповідача, в якому зазначав, що 07
червня 2011 року відповідач узяв у нього
в борг грошові кошти в сумі 107 000 грн.,
які зобов'язався повернути до 31 червня
2011 року. На підтвердження укладеної
угоди позики відповідачем власноручно
написано розписку.

До теперішнього часу відповідач свого
зобов'язання за договором щодо
повернення отриманих коштів не
виконав. На неодноразові вимоги щодо
повернення грошей він відповідав
відмовою, посилаючись на відсутність
коштів для повернення позики.

На теперішній час за договором позики
відповідач має заборгованість у сумі
127598,21 грн., яка складається з
наступного: 107000 грн. (сума основного
боргу), 5832,37 грн. ( 3% річних), 14765,84 грн.
(проценти за користування коштами на
рівні облікової ставки НБУ).

У зв'язку з вищезазначеним позивач
просить суд стягнути з ОСОБА_3 на корить
ОСОБА_4 загальну суму заборгованості в
розмірі 127 598 грн. 21 коп. та судові витрат
пов'язані із розглядом позову.

Заочним рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 10 вересня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на корить
ОСОБА_4 загальну суму заборгованості в
розмірі 112832,37 грн., яка складається з
боргу - 107000 грн., 3% річних - 5832,37 грн. та
судовий збір у сумі 1390,69 грн..

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення яким
відмовити в задоволені позовних вимог
у повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вірно посилався на положення
статей 1046, 1047, 1049 ЦК України, якими
визначено поняття договору позики,
форма договору позики та обов'язок
позичальника повернути позику та на
приписи статей 526, 625 ЦК України - якими
встановлено загальні умови виконання
зобов'язання та відповідальність за
порушення грошового зобов'язання.

При цьому суд виходив з того, що у
відповідності до розписки від
07.06.2011року ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_4
грошові кошти в сумі 107 000 грн. з
зобов"язанням їх повернення до 31.06.2011
року / а.с.18 /.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов`язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Основні доводи апеляційної скарги
полягають в тому, що ОСОБА_3вказує на
безгрошовість договору позики і
зазначає, що за даним договором позики
він грошей не отримував, що можуть
підтвердити свідки.

Проте, такі доводи апеляційної
скарги спростовуються розпискою
відповідача, орігінал якої який
долучено до матеріалів справи.

За вимогами ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими доказами.

Стаття 1051 ЦК України передбачає
можливість оспорення договору позики
за безгрошовістю на тій підставі, що
грошові кошти насправді не були
одержані позичальником від
позикодавця.

Але якщо договір позики має бути
укладений у письмовій формі, рішення
суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
того, що гроші насправді не були
одержані позичальником від
позикодавця.

З доводами відповідача про не
можливість заявлення ним клопотання
про проведення судової почеркознавчої
експертизи та про порушення його права
на участь у судовому засіданні
погодиться неможливо, бо ОСОБА_3 судом
направлялися судові повістки про
виклик суду для участі у справі, при
перегляді судом за участю відповідача
заочного рішення ним клопотань про
проведення експертизи не заявлялося.

Крім того ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 04.03.2014
року за клопотанням ОСОБА_3
призначалася судова
технічно-почеркознавча експертиза з
попередженням його про наслідки
ухилення від участі в експертизі, які
передбачені ст.146 ЦПК України. Однак
судова експертиза проведена не була
внаслідок несплати ОСОБА_3 витрат на її
проведення, які покладалися ухвалою
суду саме на нього.

У відповідності до норм ст.146 ЦПК
України у разі ухилення особи, яка бере
участь у справі, від участі в
експертизі, якщо без цього провести
експертизу неможливо, суд залежно від
того, хто із цих осіб ухиляється, а
також яке для них ця експертиза має
значення, може визнати факт, для
з"ясування якого експертиза була
призначена, або відмовити у його
визнанні.

За таких обставин судова колегія
вважає, що рішення суду про задоволення
позову про стягнення боргу є законним
та обгрунтованим, підстав для його
скасування не має.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав вважати про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та про
порушення норм процесуального права.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 10
вересня 2013 року в цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: