Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5558/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Кочеткова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Запорізькій області до ОСОБА_3, треті
особи які не заявляються самостійних
вимог на предмет спору - Токмацький
районний суд Запорізької області,
Токмацька міська рада Запорізької
області про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу судді Василівського районного
суду Запорізької області від 15 жовтня
2014 року про забезпечення позову,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ТУ ДСА України у
Запорізькій області звернулося до суду
із позовом про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, що з
1972 року виділена у постійне
користування Токмацького міського
суду, і яка рішенням Токмацької міської
ради від 27 травня 2010 року була передана
у власність ОСОБА_3 В обґрунтування
своїх вимог позивач зазначав, що
вказане рішення сесії міської ради і
виданий на його підставі Державний акт
про право власності на землю скасовані
як незаконні судовим рішенням від 13
червня 2014 року. Посилаючись на те, що на
спірній земельній ділянці
розташований об'єкт незавершеного
будівництва, споруджений ОСОБА_3,
позивач просив усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою і
зобов'язати відповідача знести
нерухомість. З метою забезпечення
позову просив накласти арешт на
нерухомість і заборонити відповідним
органам вчиняти дії з реєстрації права
власності на ім'я відповідача.

Ухвалою судді Василівського районного
суду Запорізької області від 15 жовтня
2014 року заяву Територіального
управління Державної судової
адміністрації України у Запорізькій
області про забезпечення позову
задоволено. Заборонено органам
державного архітектурно-будівельного
контролю здійснювати реєстрацію
декларації про готовність до
експлуатації об'єкта нерухомості,
розташованого на земельній ділянці з
кадастровим номером :01:011:0251,
площею 0.1000 га, яка знаходиться в районі
будинку АДРЕСА_1, забудовник ОСОБА_3
Заборонено органам реєстраційної
служби України здійснювати державну
реєстрацію будь-яких речових прав на
новостворене майно - будівлю,
розташовану за вищевказаною адресою.
Накладено арешт на незавершену
будівництвом будівлю і земельну
ділянку.

В апеляційній скарзі про скасування
судової ухвали і відмову у вжитті
заходів забезпечення позову ОСОБА_3
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, відсутність
підстав для забезпечення позову в
обраний судом спосіб, порушення прав
третіх осіб на нерухомість.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

За вимогами ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відповідно до ст.ст.151, 152 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
Позов може забезпечуватися забороною
вчиняти певні дії, накладенням арешту
на майно, що належать відповідачеві і
знаходиться у нього або в інших осіб.

За роз'ясненнями п.4 постанови Пленуму
Верховноо Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову,
суд(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.

Постановляючи ухвалу від 15 жовтня 2014
року про забезпечення позову, суд
врахував майновий характер та підстави
спору між сторонами, предметом якого
являється нерухоме майно, яке
відповідач збудувала на земельній
ділянці, що знаходиться у постійному
користуванні місцевого суду.

Спосіб забезпечення позову обрано
судом відповідно до ст. 152 ЦПК України і
співмірно із заявленими позивачем
вимогами.

Доводи апеляційної скарги щодо
необґрунтованості оскаржуваної ухвали
являються безпідставними. Суд
дотримався норм процесуального права,
з'ясувавши що між сторонами дійсно
виник спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду у випадку
задоволення позову.

Вжиття судом першої інстанції
аналогічних засобів забезпечення
позову в іншій справі не є підставою
для скасування оскаржуваної ухвали.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що обраним видом забезпечення позову
порушено права і охоронювані законом
інтереси ОСОБА_3 і ОСОБА_4, обмежено їх
право користування майном, не
заслуговують на увагу. Обраний судом
спосіб забезпечення позову не порушує
права відповідача і інших осіб на
користування незавершеним
будівництвом об'єктом нерухомості.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими для вирішення спірного
питання.

Сукупність вищезазначених обставин,
аналіз та оцінка доводів апеляційної
скарги приводять до висновку, що ці
доводи не знайшли свого підтвердження
при апеляційному розгляді справи,
оскаржувана ухвала відповідає нормам
процесуального права, а тому підстав
для її зміни або скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 312 п.1 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Василівського районного
суду Запорізької області від 15 жовтня
2014 року по цій справі залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно,
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: