Справа № 283/274/14-ц
Провадження №2/283/200/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2014 року
м. Малин

Малинський районний суд Житомирської
області в складі :

головуючого - судді Міхненка С.Д.

секретаря - Ільніцької С.В.

за участю позивача , представника
позивача - ОСОБА_1

відповідача , представника відповідача
- ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
незаконним свідоцтво про право на
спадщину за законом від 19 березня 2007
року, видане Малинською державною
нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_5 в
частині видачі свідоцтва на ? частку
житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати
право власності на ? частку житлового
будинку АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ :

29 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з вимогами до відповідача.

З уточненням позовних вимог, з підстав
передбачених ст.ст. 1220-1222,1261,1268,1298,1301
Цивільного Кодексу України просить
визнати незаконним свідоцтво про
право на спадщину за законом від 19
березня 2007 року, видане Малинською
державною нотаріальною конторою на
ім'я ОСОБА_5 в частині видачі свідоцтва
на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1
та визнати право власності на ? частку
житлового будинку АДРЕСА_1 .

Судом в якості третьої особи на
стороні відповідача залучено
Малинську державну нотаріальну
контору.

В судовому засіданні позивач вимоги
підтримав повністю, пояснив, що
відповідач по справі є його братом.
Батьки сторін - ОСОБА_6 та ОСОБА_5
одружились 23 червня 1949 року. В період
шлюбу побудували спірний будинок.

Відповідно до статті 22 КпШС майно
нажите подружжям за час шлюбу є його
спільною сумісною власністю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, після його
смерті відкрилась спадщина на житловий
будинок. Спадкоємцями на майно
померлого є: позивач , відповідач та їх
матір. Однак лише матір та ОСОБА_3
прийняли спадщину, оскільки матір
подала заяву в нотаріальну контору про
прийняття спадщини, а позивач
вважається таким, що прийняв спадщину,
так як на момент смерті спадкодавця
постійно проживав разом з ним.

Прописався позивач до будинку батьків
28 лютого 2006 року, однак фактично у
батьків проживав з 1999 року, так як
батько погано себе почував і
потребував сторонньої допомоги, яку
матір самостійно не могла надати, а
також батько повинен був отримати
транспортний засіб як інвалід 1 групи, а
тому разом з ним повинна бути прописана
особа , яка має право керувати
транспортним засобом.

19 березня 2007 року в Малинський
державній нотаріальній конторі ОСОБА_5
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на майно померлого
ОСОБА_6 , а саме на спірний будинок. Про
дані обставини ОСОБА_3 дізнався у січні
2013 року під час оформлення спадщини
після смерті матері.

Вважає, що внаслідок видачі свідоцтва
про право на спадщину на весь будинок
порушуються його права як спадкоємця
1-ої черги, який має право на ? частку
майна померлого , а тому просить
визнати незаконним свідоцтво у частині
видачі свідоцтва на ? частку та визнати
за ним право власності на ? частку
будинку.

Відповідач позов не визнав повністю. В
заперечення пояснив, що після смерті
батька з заявою про прийняття спадщини
звернулась лише матір сторін - ОСОБА_5 ,
а позивач не скористався зазначеним
правом.

19 березня 2007 року ОСОБА_5 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом на майно померлого чоловіка.
Про дані обставини позивачу достовірно
було відомо, оскільки дружина
позивача - ОСОБА_7 займалась
оформленням спадщини.

01 вересня 2008 року матір склала заповіт
відповідно до якого заповідала
житловий будинок ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 Після
смерті матері відповідач звернувся до
приватного нотаріуса ОСОБА_8 з заявою
про прийняття спадщини.

Вважає , що позивач не може вважатись
таким , що прийняв спадщину , оскільки
останній в будинку батьків постійно не
проживав, а лише був прописаний з метою
керування автомобілем , який повинен
був отримати батько при життя.

Свідок ОСОБА_7 показала , що вона є
дружиною позивача по справі. Також
показала , що батьку її чоловіка -
ОСОБА_6 у 1999 року ампутували ногу і
фактично з того часу чоловік поселився
в будинок батьків, так як матір
позивача не змогла б самостійно
доглядати за чоловіком та вести
господарство. Прописався ОСОБА_3 в
будинку батьків у лютому 2006 року,
оскільки батьку повинні були надати
транспортний засіб як інваліду 1-ої
групи.

Виписався чоловік з будинку батьків у
серпні 2006 року щоб ОСОБА_5 могла
отримувати пільги за спожиті
комунальні послуги.

Під час допиту свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10
дали показання , що за хворим ОСОБА_6
доглядала лише його дружина ОСОБА_5
Позивач в будинок батьків навідувався
рідко і був приписаний в будинку
батьків щоб мати право керувати
транспортним засобом, що повинен був
виданий ОСОБА_6 як інваліду 1-ої групи.

Представник Малинської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Заслухавши сторони , представників
сторін, дослідивши надані докази в
межах позовних вимог, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 червня 1949 року
був укладений шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5
Дана обставина підтверджується копією
свідоцтва про укладення шлюбу. ( арк..с.
9).

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були батьками сторін
по справі. ( арк..с. 10).

Під час шлюбу подружжя ОСОБА_5
побудували житловий будинок АДРЕСА_1 ,
який належав ОСОБА_6 на підставі
договору про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва житлового будинку,
посвідчений Малинською державною
нотаріальною конторою від 09 травня 1957
року.

Статтею 22 КпШС УРСР передбачено, що
майно, нажите подружжям на час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном. Аналогічні
вимоги зазначені і в статтях 60,70
Сімейного кодексу України.

Таким чином, на час відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_6 спірний будинок
був об'єктом спільної сумісної
власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5

ОСОБА_3 проживав в будинку батьків і на
момент смерті батька ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )
був зареєстрований у спірному будинку
з 28 лютого 2006 року , що підтверджується
копією паспорта позивача та копією
будинкової книги , оригінали даних
документів досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до цивільного
законодавства чинного на час відкриття
спадщини ( статті 1268 ЦК України ),
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Оскільки на час смерті батька , позивач
постійно проживав у спірному будинку ,
то останній вважається таким , що
прийняв спадщину , що залишилась після
смерті ОСОБА_6 , а саме на ? частку майна.

Дані обставини не спростовані
відповідачем в ході розгляду справи.
Свідки, що були викликані відповідачем
в судове засідання ОСОБА_9 та ОСОБА_10
фактично підтвердили , що ОСОБА_3 був
прописаний в будинку батьків та
навідувався до батьків і однозначно
не змогли спростувати пояснення
позивача та свідка ОСОБА_7 , що ОСОБА_3
постійно проживав в будинку своїх
батьків до дня смерті батька.

Постановою завідуючої Малинської
державної нотаріальної контори від 19
лютого 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з
пропуском строку подання заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини.

Тому суд приходить до висновку, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

З відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати в
розмірі 487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3,11,60,88,213,214,215 ЦПК України , на
підставі статті 22 КпШС УРСР , ст.ст.60 ,70
Сміейного кодексу України, ст.1268
Цивільного Кодексу України ,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним свідоцтво про
право на спадщину за законом від 19
березня 2007 року, видане Малинською
державною нотаріальною конторою на
ім'я ОСОБА_5 в частині видачі свідоцтва
на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати в розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Малинський районний суд шляхом подання
в 10 денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя: С. Д. Міхненко