Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/106/14-ц

Провадження №2/377/83/14

05 березня 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у
складі: головуючої - судді Теремецької
Н.Ф.,

при секретарі: Прядко Н.М.,

з участю:

прокурора Младаневич З.О.,

представника позивача Дудинської
В.М.,

представника Служби у справах дітей
виконкому Славутицької міської Ради
Київської області Парнюк В.М.,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Славутичі
цивільну справу за позовом органу
опіки та піклування виконкому
Славутицької міської ради Київської
області до ОСОБА_3, треті особи: Служба
у справах дітей та сім'ї виконавчого
комітету Славутицької міської Ради
Київської області, ОСОБА_4, про
відібрання дитини від батька без
позбавлення його батьківських прав та
стягнення аліментів,-

УСТАНОВИВ:

27 січня 2014 року до суду надійшла
позовна заява, у якій позивач просить
відібрати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від
батька ОСОБА_3, без позбавлення його
батьківських прав, передати малолітню
дитину: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, органу
опіки та піклування виконкому
Славутицької міської Ради Київської
області для подальшого його
улаштування, стягнути з відповідача на
утримання малолітньої дитини аліменти
на користь позивача в твердій грошовій
сумі в розмірі 380 гривень щомісяця.

Позовні вимоги
обґрунтовувались тим, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає у бабусі, його
матір ОСОБА_4 відбуває покарання у
місцях позбавлення волі, батько
малолітнього сина ОСОБА_5 не виконує
обов`язки, покладені на нього ст. 150
Сімейного кодексу України, по
утриманню та вихованню дитини, не
працює і не виявляє бажання
працевлаштуватися, не піклується про
стан його здоров'я, проживає окремо від
нього, тому рішенням служби у справах
дітей та сім'ї виконавчого комітету
Славутицької міської ради Київської
області від 19.12.2013 року № 07 малолітню
дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово
влаштовано в сім'ю рідної бабусі
ОСОБА_6.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити. Суду
пояснила, що відповідач не проживає
разом із сином, в той час як матір
дитини відбуває покарання у місцях
позбавлення волі, дитина проживає у
бабусі ОСОБА_6, він не бажає займатися
вихованням та утриманням своєї дитини,
не піклується про стан його здоров'я,
майбутню долю. Крім того, посилаючись
на заяву відповідача про неможливість
утримувати власну малолітню дитину,
просила відібрати ОСОБА_5 від батька,
передати його органу опіки та
піклування виконкому Славутицької
міської ради Київської області для
подальшого влаштування, стягнути з
відповідача на користь органу опіки та
піклування виконкому Славутицької
міської ради Київської області
утримання дитини аліменти в розмірі 380
гривень щомісяця.

Відповідач ОСОБА_3 визнав позов
повністю та не заперечував проти
відібрання малолітньої дитини без
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів на утримання
дитини на користь органу опіки та
піклування. Проте, суду пояснив, що він
зареєстрований в м. Чернігові, фактично
проживає в АДРЕСА_3. Малолітній син
ОСОБА_5 проживає у матері колишньої
дружини в м. Славутичі Київської
області, він інколи до нього приїжджає,
на різдвяні свята забирав його у м.
Чернігів, на даний час не має
можливості його матеріально
утримувати, оскільки не працює, але
коли така можливість була, купував йому
одяг.

Представник Служби у
справах дітей виконкому Славутицької
міської Ради Київської області,
третьої особи у справі, позов
підтримала. Суду пояснила, що є всі
підстави для того, щоб відібрати
малолітню дитину ОСОБА_5 від його
батька, тому що останній на протязі
тривалого часу не виконує своїх
батьківських обов'язків по вихованню
та утриманню дитини.

Прокурор висловила свою думку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки малолітня дитина з
батьком дитини не проживає, тому
ніякої загрози для життя та здоров'я
дитини немає.

ОСОБА_4, третя особа у справі,
повідомлена про час та місце судового
засідання належним чином, про що
свідчить розписка, яка повернулася до
суду із Чернігівського слідчого
ізолятора, письмових пояснень від
ОСОБА_4 та клопотання про відкладення
розгляду справи на адресу суду не
надійшло.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
показання свідків, врахувавши думку
прокурора, вивчивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання позову відповідачем суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову, якщо визнання позову
відповідачем не порушує права, свободи
та інтереси інших осіб.

Враховуючи, що для задоволення позову
немає законних підстав, то суд не
прийняв визнання позову відповідачем
та продовжив судовий розгляд.

Судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 є батьком
малолітньої дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується його
свідоцтвом про народження, копія якого
долучена до матеріалів справи.

Згідно свідоцтва про
народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його
матір'ю є ОСОБА_4 , третя особа у справі.

ОСОБА_3, відповідач, та ОСОБА_4, третя
особа у справі, перебували у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано, про що в Книзі реєстрації
розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис № 81 та
видано свідоцтво про розірвання шлюбу,
копія якого долучена до матеріалів
справи.

Згідно рішення Славутицького міського
суду Київської області від 04 лютого 2008
року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
стягнуто аліменти на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3/10
заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

З довідки про неотримання
аліментів № 53/12 від 21.01.2014 року виданої
Новозаводським відділом державної
виконавчої служби ГУЮ у Чернігівській
області вбачається, що ОСОБА_4 у період
з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року не
отримувала аліменти за виконавчим
листом № 2-94, який видано Славутицьким
міським судом Київської області 11.02.2008
року.

Відповідно до
розрахунку про стан заборгованості по
сплаті аліментів станом на 21.01.2014 року
розмір заборгованості по аліментам
згідно виконавчого листа № 2-94 від
11.02.2008 року складає 35797,26 гривень.

ОСОБА_4, мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
засуджена вироком Славутицького
міського суду Київської області від 17
червня 2013 року за вчинення
кримінального правопорушення,
передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, до 1
року позбавлення волі, на підставі ст. 75
КК України була звільнена від
відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік. Ухвалою
Славутицького міського суду Київської
області від 28 листопада 2013 року
скасовано звільнення засудженої
ОСОБА_4 від відбування покарання з
випробуванням та направлено її для
відбування покарання у виді одного
року позбавлення волі.

Як зазначено відповідачем у судовому
засіданні та підтверджено довідкою із
адресно-довідкового підрозділу УДМС
України в Чернігівській області, він
зареєстрований в м. Чернігові за
адресою: АДРЕСА_1, де проживає його
матір ОСОБА_7, але на даний час фактично
проживає в АДРЕСА_3 в будинку, який
потребує ремонту. Він ніде не працює,
тому не має можливості утримувати свою
дитину ОСОБА_5.

Згідно актів обстеження житлових умов
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, №
1-22-82 від 30.02.2012 року, № 1-22-103 від 03.10.2012
року, № 01-22/52 від 09.07.2013 року та № 01-23/166
від 23.12.2013 року, він разом із своєю
сестрою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, по
відношенню до якої ОСОБА_4 є одинокою
матір'ю, проживає разом із бабусею
ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2. Умови
проживання дітей задовільні,
помешкання обладнане відповідними
меблями, побутовою технікою, діти мають
окрему кімнату.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_6,
ОСОБА_5 проживає разом з нею з 2008 року,
коли його матір ОСОБА_4, яка є її дочкою,
та батько ОСОБА_3 розлучилися. Після
розлучення відповідач поїхав
проживати до м. Чернігова, а її дочка
разом із сином залишилась проживати в
її квартирі. Відповідач інколи брав
сина додому в м. Чернігів, купував деякі
речі, в основному відповідач із сином
спілкуються по мобільному телефону.

Рішенням Служби у справах дітей та
сім'ї виконавчого комітету
Славутицької міської ради Київської
області № 07 від 19.12.2013 року вирішено
питання про тимчасове влаштування
малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у
сім'ю рідної бабусі ОСОБА_6 та місцем
проживання дітей визначено місце
проживання ОСОБА_6: АДРЕСА_2.

Відповідно до характеристик з ЗОШ № 4
відносно ОСОБА_5., останній,
зарекомендував себе як старанний,
здібний, активний комунікабельний
учень. Має середні здібності по
засвоєнню навчального матеріалу. Також
у вищевказаній характеристиці
зазначено, що мати та батько не
цікавляться навчанням дитини, а саме:
не відвідують батьківських зборів, не
спілкуються з класоводом, не приймають
участі у вихованні. Навчанням та
вихованням ОСОБА_5 опікується бабуся,
яка постійно відвідує батьківські
збори, цікавиться поведінкою та
навчанням онука.

Як показали в судовому
засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
відповідач не цікавиться навчанням та
життям малолітнього сина.

Згідно довідки начальника
служби у справах дітей та сім'ї
Славутицької міської ради Київської
області ОСОБА_3, відповідач, в ході
бесіди повідомив, що не заперечує
проти того, щоб його син проживав разом
із своєю бабусею ОСОБА_6, оскільки не
може на даний час самостійно
виховувати сина у зв'язку з тяжким
матеріальним становищем, та
погоджується на відібрання у нього
дитини без позбавлення батьківських
прав.

Відповідно до висновку
ради опіки та піклування виконавчого
комітету Славутицької міської ради
Київської області від 24.01.2014 року
відібрання ОСОБА_5 від батька без
позбавлення його батьківських прав є
доцільним та відповідає інтересам
дитини.

Як зазначено у ч.2 ст. 150 СК України,
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу
України суд може постановити рішення
про відібрання дитини від батьків або
одного з них, не позбавляючи їх
батьківських прав, у випадках,
передбачених п.п. 2 - 5 ч. 1 ст. 164 цього
Кодексу, а також в інших випадках, якщо
залишення дитини у них є небезпечним
для її життя, здоров`я і морального
виховання. У цьому разі дитина
передається другому із батьків, бабі,
дідові, іншим родичам - за їх бажанням
або органові опіки та піклування.

Враховуючи, що в судовому
засіданні встановлено, що відповідач
не належним чином виконує обов'язки,
передбачені ст. 150 СК України, але
малолітня дитина ОСОБА_5 з ним фактично
не проживає, з 2008 року проживає з
бабусею ОСОБА_6, в зв'язку з чим немає
небезпеки для життя дитини, її здоров'я
та морального виховання, тому суд не
приймає до уваги висновок ради опіки
та піклування виконавчого комітету
Славутицької міської ради Київської
області від 24.01.2014 року про відібрання
дитини ОСОБА_5 від батька без
позбавлення його батьківських прав,
оскільки відсутні підстави для
відібрання дитини від відповідача без
позбавлення його батьківських прав.

Крім того, немає підстав для
передачі малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Славутицької міської ради Київської
області і стягнення з відповідача на
користь позивача аліментів на
утримання дитини, тому що дитина
проживає із своє рідною бабусею
ОСОБА_6, яка створила належні умови для
його проживання та піклується про його
здоров'я, фізичний та моральний
розвиток, що підтверджено доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Доводи представника позивача і
представника третьої особи про
необхідність відібрання дитини від
батька без позбавлення його
батьківських прав не ґрунтуються на
положеннях закону.

За таких обставин у
задоволенні позову необхідно
відмовити.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213-215
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної
сили після закінчення строку на
апеляційне оскарження, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи Апеляційним
судом.

Повне рішення виготовлено 10
березня 2014 року.

Суддя
Н. Ф. Теремецька