Справа №
Провадження № 2/621/179/14
РІШЕННЯ

іменем України

04.03.2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді
- Бережної Н.М.,

за участю секретаря судового
засідання - Друпової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Змієві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на частину майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності,

встановив:

10.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на частину майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності, в якому позивач просив
визнати за ним право власності на
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, а саме на:

- 1/2 частину 38,8% залишкових частин
житлового будинку АДРЕСА_1 з
відповідною частиною надвірних
будівель, вартістю 7468 грн. 22 коп.;
Залишити у власності ОСОБА_2 1/2 частину
38,8% залишкових частин житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних будівель, вартістю 7468 грн. 22
коп.

04.03.2014 року ОСОБА_1 надав до суду
уточнений позов, в якому просив визнати
за ним право власності на майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а саме на: - 1/2
частину будівельних матеріалів та
конструктивних елементів, що були
використані для будівництва
придбаного позивачем та ОСОБА_2
житлового будинку АДРЕСА_1 з
відповідною частиною надвірних
будівель, вартістю 3734 грн. 11 коп.;
Залишити у власності ОСОБА_2 1/2 частину
будівельних матеріалів та
конструктивних елементів, що були
використані для будівництва
придбаного подружжям ОСОБА_2 житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних будівель, вартістю 3734 грн. 11
коп.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1
вказав, що 26.08.1989 року Зміївським
міським відділом ЗАГС Харківської
області було зареєстровано його з
відповідачем ОСОБА_2 шлюб, який на даний
момент розірвано. Від шлюбу сторони
мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є
повнолітньою і проживає разом з
позивачем та перебуває на його
утриманні.

Під час перебування у зареєстрованому
шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за взаємною
згодою, за рахунок сімейного бюджету,
було придбане наступне рухоме та
нерухоме майно:

- житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними
будівлями, що підтверджується довідкою
№ 1167 від 13.02.2013 року, яка видана КП
«Зміївське БТІ». Вказаний будинок
належить колишній дружині позивача на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 21.05.2010 року приватним
нотаріусом Зміївського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 (р-р 1009).
Вартість будинку складає 19248 грн. 00 коп.
згідно довідки БТІ. Під час спільного
проживання подружжя будинок частково
зруйнувався;

- автомобіль ВАЗ-21083, 1990 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується довідкою начальника
ВРЕР ДАІ від 13.02.2013 року, вартість якого
складає 12000 грн.;

- пральну машинку «БОШ», вартість якої
складає 3000 грн.; мікрохвильову піч «ЛГ»,
вартість якої складає 300 грн. 00 коп.;
холодильник «БОШ», вартість якого
складає 4000 грн.; телевізор «ЖВС»,
вартість якого складає 450 грн.;
вітальню, вартість якої складає 700 грн.;
телевізор «Самсунг», діагоналлю 32
дюйми, вартість якого складає 4000 грн.;
телевізор «Самсунг», діагоналлю 39
дюйми, вартість якого складає 7000 грн.;
ноутбук «Тошиба», вартість якого
складає 3500 грн.; бетонозмішувальну
машину, вартість якої складає 2000 грн.;
електром'ясорубку «Кенвуд», вартість
якої складає 1900 грн.; соковижималку
«Кенвуд», вартість якої складає 1700 грн.;
морозильну камеру «Ардо», вартість
якої складає 4000 грн.; електропилку
«Бригадир», вартість якої складає 650
грн.; водяний насос, вартість якого
складає 950 грн.; фекальний насос,
вартість якого складає 700 грн.;
стрем'янку, вартість якої складає 600
грн.; хлібопіч, вартість якої складає 600
грн.; посуду «Цептер», вартість якої
складає 800 грн.; тренажер «Лег Медик»,
вартість якого складає 600 грн.; тренажер
«АбРок», вартість якого складає 700 грн.;
комод, вартість якого складає 600 грн.;
шифоньєр, вартість якого складає 1100
грн.

Всього рухомого та нерухомого майна
було придбано на загальну суму: 74398 грн.
00 коп.

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 26.06.2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна, який було задоволено
частково та за ОСОБА_1 визнано право
власності на 1/2 частку житлового
будинку АДРЕСА_1; автомобіль ВАЗ-21083, 1990
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, припинивши право власності на
1/2 частину вказаного автомобіля за
ОСОБА_2; 1/2 частку електроводонагрівача
«Електролюкс», модель 75, Холодильника
«Ардо» С 023 В, електропилки «Бригадир»,
дверей вхідних металевих (броньованих),
бетонозмішувача 170 л. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ майна, набутого у
шлюбі та визнання майна, що є особистою
приватною власністю дружини також
задоволено частково: визнано за ОСОБА_2
право власності на 1/2 частку житлового
будинку АДРЕСА_1; право власності на 1/2
частку електроводонагрівача
«Електролюкс», модель 75, Холодильника
«Ардо» С 023 В, електропилки «Бригадир»,
дверей вхідних металевих (броньованих),
бетонозмішувача 170 л. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 22.10.2013 року
вказане вище рішення Зміївського
районного суду Харківської області від
26.06.2013 року було змінено та ухвалено
нове рішення, яким визнано за ОСОБА_2,
ОСОБА_1, за кожним, на 1/2 частину
автомобілю ВАЗ-21083, 1990 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1. В частині
позовних вимог щодо визнання за
сторонами права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 - відмовлено. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишене без змін.

15.11.2013 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ було відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного
суду Харківської області від 22.10.2013
року.

Під час розгляду справи апеляційним
судом було встановлено, що «спірний
житловий будинок як об'єкт
нерухомості» - відсутній, а тому у
задоволенні позову щодо поділу будинку
як об'єкту нерухомості було відмовлено.
Позовні вимоги щодо розподілу
залишкових частин будинку або його
конструктивних елементів позивачем не
висувалися. Одночасно судом
апеляційної інстанції було вказано на
те, що з будинку, як об'єкту нерухомості,
залишився фундамент будинку розміром
6,43x5,65 кв.м. Залишкова частина основної
частини будівлі літ. «А-1» (фундамент)
складає 8,35%. З урахуванням надвірних
будівель - прибудови до будинку
(веранди) та тамбуру залишкова частина
будинку складає 38,8%.

Оскільки під час розгляду цивільної
справи за позовом ОСОБА_1 про поділ
майна так і не було вирішено питання
щодо житлового будинку АДРЕСА_1, крім
того, його не можна вважати об'єктом
нерухомості, ОСОБА_1 був змушений
звернутися до суду із даним позов.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, до суду надав заяву про
розгляд справи за його відсутності, на
задоволенні уточнених позовних вимог
наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, до суду надала заяву, в
якій уточнені позовні вимоги ОСОБА_1
визнала в повному обсязі, справу
просила розглядати за її відсутності.

Оскільки розгляд справи проводиться
без участі сторін, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, що відповідає
положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, прийшов до
наступного висновку:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який було розірвано. Від шлюбу сторони
мають повнолітню доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, копія Свідоцтва про
народження, серія НОМЕР_2, актовий запис
№ 86 /а.с. 7/.

ОСОБА_3 є студенткою 5 курсу
Харківського національного
університету ім. Г.С. Сковороди, денної
форми навчання на контрактній основі
факультету іноземної філології /а.с. 9/.

Як вбачається з матеріалів справи під
час шлюбу подружжям ОСОБА_3 було
придбано житловий будинок АДРЕСА_1,
власником якого є ОСОБА_2 на підставі
Договору купівлі-продажу від 21.05.2010
року реєс. № 1009 /а.с. 10-11, 12/.

Даний факт також підтверджується
копією технічного паспорту на
домоволодіння та копією Довідки КП
«Зміївське БТІ» від 13.02.2013 року № 1167,
відповідно до якої житловий будинок
АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року належить
ОСОБА_2 на підставі Договору
купівлі-продажу, посвідченого
Зміївським районним приватним
нотаріусом ОСОБА_4 21.05.2010 року р-р 1009 /а.с.
13, 39-42/.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

ОСОБА_1 було подано позов до ОСОБА_2 про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності. 03.04.2013
року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну
заяву про поділ майна, набутого в шлюбі
та визнання майна, що є особистою
приватною власністю дружини.

Дані позови були розглянуті в одному
провадженні та 26.06.2013 року Зміївським
районним судом Харківської області
ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1
задоволено частково та визнано за ним
право власності на 1/2 частку житлового
будинку АДРЕСА_1; автомобіль ВАЗ-21083, 1990
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, припинивши право власності на
1/2 частину вказаного автомобіля за
ОСОБА_2; 1/2 частку електроводонагрівача
«Електролюкс», модель 75, Холодильника
«Ардо» С 023 В, електропилки «Бригадир»,
дверей вхідних металевих (броньованих),
бетонозмішувача 170 л. В іншій частині
позовних вимог відмовлено. Зустрічну
позовну заяву ОСОБА_2 також задоволено
частково: визнано за ОСОБА_2 право
власності на 1/2 частку житлового
будинку АДРЕСА_1; право власності на 1/2
частку електроводонагрівача
«Електролюкс», модель 75, Холодильника
«Ардо» С 023 В, електропилки «Бригадир»,
дверей вхідних металевих (броньованих),
бетонозмішувача 170 л. В іншій частині
позовних вимог відмовлено /а.с. 16-19/.

22.10.2013 року Рішенням Апеляційного суду
Харківської області вказане рішення
Зміївського районного суду
Харківської області від 26.06.2013 року
було змінено та ухвалено нове рішення,
яким визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_1, за
кожним, на 1/2 частину автомобілю ВАЗ-21083,
1990 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1. В частині позовних вимог щодо
визнання за сторонами права власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 -
відмовлено. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишене без
змін /а.с. 20-22/.

ОСОБА_1 не погодився з рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 22.10.2013 року та подав касаційну
скаргу, однак ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15.11.2013 року було відмовлено у
відкритті касаційного провадження /а.с.
23-24/.

Змінюючи рішення Зміївського
районного суду Харківської області від
26.06.2013 року Апеляційний суд Харківської
області вказав, що «спірний житловий
будинок як об'єкт нерухомості» -
відсутній, а тому у задоволенні позову
щодо поділу будинку як об'єкту
нерухомості було відмовлено. Також,
судом апеляційної інстанції було
вказано на те, що з будинку, як об'єкту
нерухомості, залишився фундамент
будинку розміром 6,43x5,65 кв.м. Залишкова
частина основної частини будівлі літ.
«А-1» (фундамент) складає 8,35%. З
урахуванням надвірних будівель -
прибудови до будинку (веранди) та
тамбуру залишкова частина будинку
складає 38,8%.

З матеріалів справи вбачається, а саме
з копії Довідки КП «Зміївське БТІ» від
25.09.2013 року № 2829, що будинок АДРЕСА_1
зруйновано, залишився фундамент
будинку, розміром 6,43*5,65 та прибудована
до будинку веранда - приміщення 1-4,
площею 13,4 кв. м, приміщення 1, площею 6,0
кв. м. Крім того, на земельній ділянці
залишились сарай, літ. «Д», огорожа № 1.
Залишкова частина основної частини
будівлі літ. «А-1» (фундамент) складає
8,35%. Залишкова частина будинку в цілому
з прибудовами згідно площі забудови 59,9
кв. м складає 38,8% /а.с. 15/.

Аналогічні дані містяться в листі КП
«Зміївське БТІ» від 17.01.2014 року № 1112
/а.с. 38/.

Той факт, що спірний будинок
зруйнований також підтверджується
матеріалами його інвентаризаційної
справи № 3271.

Згідно ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України
об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя можуть бути
будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно з ч. 2 ст. 183 ЦК України
неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники
мають право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності. У разі виділу частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду.

У п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що, вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Таким чином, житловий будинок,
розташований за адресою АДРЕСА_1, був
придбаний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період
шлюбу, але оформлений на ім'я
відповідача, що не позбавляє позивача
права власності на частину даного
приміщення із надвірними будівлями та
спорудами. Однак, встановлено, що на
даний час домоволодіння зруйновано, а з
урахуванням надвірних будівель -
прибудови до будинку (веранди) та
тамбуру залишкова частина будинку
складає 38,8%, що унеможливлює визнати
право власності позивача саме на
частину спірного будинку. Крім того,
враховуючи визнання ОСОБА_2 позову, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1 та можливість їх
задоволення.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України,
ст. ст. 183, 368, 370 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60,
169, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частину майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, а саме на:

- 1/2 частину будівельних матеріалів та
конструктивних елементів, що були
використані для будівництва
придбаного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних будівель, вартістю 3734 грн. 11
коп.

Залишити у власності ОСОБА_2 1/2 частину
будівельних матеріалів та
конструктивних елементів, що були
використані для будівництва
придбаного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних будівель, вартістю 3734 грн. 11
коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: