АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/755/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Дубас В.А.
Доповідач: Корчевний Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Корчевний
Г.В.

Суддів -
Слободянюк С.В., Лапчевська О.Ф.

при секретарі -
Охневській Т.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного
суду м. Києва від 10 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об»єкти нерухомого майна, Головне
управління юстиції м. Києва, Двадцять
друга державна нотаріальна контора про
визнання права власності в порядку
спадкування та поділ спадкового майна,
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна,
Головне управління юстиції м. Києва,
Двадцять друга державна нотаріальна
контора про визнання майна об»єктом
спільної сумісної власності подружжя,
визнання права власності на частку в
спільному майні подружжя та поділ
спадкового майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарицького районного суду
міста Києва від 10 грудня 2013 року заяву
представника позивача - ОСОБА_5 про
забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, яка на праві
приватної власності зареєстрована за
ОСОБА_6, згідно свідоцтва про право
власності на квартиру від 11.06.1999 року.
яке видано на підставі наказу
Головного управління житлового
забезпечення від 04.06.1999 року за №469-С/КІ.

Накладено арешт на двокімнатну
квартиру АДРЕСА_2, яка на праві
приватної власності зареєстрована за
ОСОБА_6, згідно свідоцтва про право
власності на квартиру від 11.06.1999 року.
яке видано на підставі наказу
Головного управління житлового
забезпечення від 04.06.1999 року за №469-С/КІ.

Накладено арешт на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_3 та машиномісце НОМЕР_1
по АДРЕСА_4, які на праві власності
належать ОСОБА_1.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу та просить суд
апеляційної інстанції ухвалу
Дарницького районного суду міста Києва
від 10 грудня 2013 року скасувати та
постановити нову, якою у задоволенні
заяви про забезпечення позову
відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що заявником не доведено, що існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення
первісного позову.

Крім того, вказує, що суд першої
інстанції необґрунтовано вважає
доказом - роздруківку з мережі
Інтернет, в якій зазначено про продаж
спірної трикімнатної квартири у
будинку АДРЕСА_3

Зазначає, що таке розміщення
оголошення на сайті «Столичная
недвижимость» про продаж вказаної
квартири не могло бути ним розміщено,
що підтверджується постановами
Державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції м. Києва від 05.10.2012 року про
відкриття виконавчого провадження,
якими накладено арешт на все майно та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи
заяву про забезпечення позову, вірно
керувався нормами матеріального та
процесуального закону, а саме ст.151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що заявником не доведено, що існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення
первісного позову, проте колегія суду
не погоджується з таким посиланням так
як, Цивільний процесуальний закон не
зобов'язує суд при розгляді питань про
забезпечення позову перевіряти
обставини, які мають значення для
справи, а лише запобігає ситуації, при
якій може бути утруднено чи стане
неможливим виконання рішення у разі
задоволення позову. Види забезпечення
позову застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду, а таке рішення може бути
постановлено тільки у відповідно до
заявлених позовних вимог. Заходи
забезпечення позову повинні
застосовуватись лише у разі
необхідності та бути співмірними із
заявленими вимогами, оскільки
безпідставне забезпечення позову може
привести до порушення прав і законних
інтересів інших осіб.

Колегія суду погоджується з висновком
суду першої інстанції, та зазначає, що
оскільки між сторонами виник спір з
приводу поділу спадкового майна, крім
того заявником надано роздруківку з
мережі Інтернет, в якій зазначено про
продаж спірної трикімнатної квартири
у будинку АДРЕСА_3, а тому для
запобігання ситуації, при якій може
бути утруднено чи стане неможливим
виконання рішення у разі задоволення
позову судом першої інстанції вірно
було задоволено заяву про забезпечення
позову.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України
визначено, що види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
лютого 2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ про забезпечення
позову" розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд(суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 307 ЦПК України
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст.307, 312-315 ЦПК України
колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду
міста Києва від 10 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: