Справа № 132/1697/13-ц Провадження №
22-ц/772/1096/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Павленко І. В.Категорія:
23Доповідач: Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Калинівського районного
суду Вінницької області від 13 лютого 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до СВК «Колос», за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - відділу
Держземагенства у Калинівському
районі Вінницької області і
реєстраційної служби Калинівського
районного управління юстиції про
визнання договору оренди землі
недійсним та повернення земельної
ділянки, -

В с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до СВК «Колос», за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
відділу Держземагенства у
Калиннівському районі та
реєстраційної служби Калинівського
районного управління юстиції, про
визнання недійсним договору оренди
землі, вчинення дій щодо скасування
державної реєстрації та повернення
земельної ділянки.

У червні 2013 року представник позивача
ОСОБА_3 подав до суду заяву про зміну
предмета позову, в якій просив
скасувати реєстрацію права оренди
земельної ділянки: договору оренди
землі та витребувати і повернути у
власність позивача земельну ділянку.

У листопаді 2013 року представник
позивача подав заяву про залишення без
розгляду позовних вимог в частині.

Ухвалою Калинівського районного суду
Вінницької області від 28 листопада 2013
року позов ОСОБА_2 до СВК «Колос» в
частині вимог про вчинення дій щодо
внесення відомостей до бази даних ДЗК
про скасування реєстрації права оренди
земельної ділянки, а реєстраційній
службі Калинівського районного
управління юстиції щодо вчинення дій
щодо скасування державної реєстрації
права оренди: договору оренди землі,
залишено без розгляду.

У грудні 2013 року представник позивача
ОСОБА_3 подав до суду заяву про зміну
предмета позову, якою просив визнати
недійсним договір оренди землі та
витребувати і повернути у власність
позивачу належну йому на праві
власності земельну ділянку.

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 13 лютого 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_2 до СВК
«Колос», за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - відділу
Держземагенства у Калинівському
районі і реєстраційної служби
Калинівського районного управління
юстиції, про визнання недійсним
договору оренди землі та повернення
земельної ділянки, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Зазначив, що при постановленні рішення
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи; висновки суду не відповідають
обставинам справи, судом допущено
порушення норм матеріального права.

Позивач і його представник,
представник відповідача, представники
третіх осіб, будучи належним чином
повідомленими про час і місце розгляду
справи, у судове засідання не з'явилися.

Представник позивача надав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
зазначивши, що подану апеляційну
скаргу підтримує в повному обсязі і
просить її задовольнити.

Представник відповідача надав заяву
про розгляд справи у його відсутність і
просив апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали цивільної
справи, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що згідно
Державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ВН № 118323,
зареєстрованого в книзі державних
актів за № 105 від 08.09.2004 року, ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки № 142, що
розташована на території Кіровської
сільської ради Калинівського району,
площею 5,059 га (а. с. 8).

19 січня 2011 року між ОСОБА_2 та СВК
«Колос» укладено договір оренди землі
№ 50, який зареєстрований у відділі
Держкомзему у Калинівському районі за
№ 06325 29 листопада 2012 року, з
терміном дії 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини
щодо найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», в редакції, яка
діяла на момент державної реєстрації
оспорюваного договору, істотними
умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Невід'ємною частиною договору оренди
землі згідно вимог частини 4 ст. 15
Закону України «Про оренду землі» є:
план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про
оренду землі» встановлено, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди
землі, а також для визнання договору
оренди землі недійсним відповідно до
закону.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,
5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Із долученої до матеріалів цивільної
справи копії реєстраційної справи
вбачається, що договір оренди землі
укладений у письмовій формі, пройшов
відповідну державну реєстрацію,
орендодавець мав необхідний обсяг
цивільної недієздатності,
волевиявлення орендодавця було
спрямоване на укладення договору
оренди, до договору оренди земельної
ділянки додано копію державного акта,
при складенні, видачі та реєстрації
якого було оформлено відповідні план
та схема земельної ділянки,
кадастровий план з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів,
а також проведено опис меж із
зазначенням сусідніх
землекористувачів (а. с. 35-44).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
спростовуючи обґрунтування позовних
вимог в частині відсутності таких
істотних умов договору оренди землі як
план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду і акт визначення
меж земельної ділянки в натурі,
правомірно виходив із того, що всі такі
істотні умови договору оренди землі є
в наявності, про що свідчать матеріали
реєстраційної справи до договору
оренди землі, у тому числі: копія
Державного акта на право власності на
земельну ділянку, видана на ім'я ОСОБА_2,
у якому зазначений план меж
орендованої земельної ділянки (а. с. 42);
кадастровий план з описом меж суміжних
землевласників, у якому відсутні
будь-які обмеження (обтяження) у її
використанні та не встановлені
земельні сервітути (а. с. 43); акт
погодження меж землекористування (а. с.
44); акт приймання-передачі об'єкта
оренди (а. с. 40).

Також вірною є позиція суду і в тому, що
наявність акта виносу в натурі меж
земельної ділянки, яка надається в
оренду, являється обов'язковим лише у
випадку, якщо земельна ділянка
виділяється окремо, проте, дана
земельна ділянка окремо не
обробляється, а використовується
відповідачем в єдиному масиві
земельних ділянок інших власників
земельних паїв, що не потребує
визначення меж кожної окремої
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

За наведених обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору оренди
землі та повернення земельної ділянки,
оскільки в оспорюваному договорі
наявні всі необхідні істотні умови
договору оренди землі, і такий договір
відповідає вимогам земельного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право. Позивачем у судовому
засіданні не доведено в чому саме
полягає порушення його законних прав у
зв'язку з відсутністю, на його думку, в
договорі оренди землі зазначених ним
умов і їх істотності, а судом таке
порушення не встановлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції вірно встановив обставини по
справі, належним чином дослідив та
оцінив докази, надані сторонами,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що висновок суду є правильним, у
зв'язку із цим відсутнє правове
обґрунтування для задоволення
апеляційної скарги із скасуванням
рішення суду і ухвалення нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними, не ґрунтуються на
чинному законодавстві та правильних
висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 13 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: /підпис/
М.В. Матківська

Судді: /підпис/
В.С. Марчук

/підпис/
В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя:
М.В. Матківська