Справа № 362/7583/13-ц Головуючий у І
інстанції Ковбель М.М.Провадження №
22-ц/780/1703/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 21
У Х В А Л А

іменем України

13 березня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів: Олійника
В.І., Поліщука М.А.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою заступника
Васильківського міжрайонного
прокурора Київської області на ухвалу
судді Васильківського міськрайонного
суду Київської області від 23 грудня 2013
року у справі за позовом заступника
Васильківського міжрайонного
прокурора Київської області до
Васильківської міської ради Київської
області, терті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11. ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про
визнання незаконним і скасування
рішення міської ради про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року заступник
Васильківського міжрайонного
прокурора Київської області звернувся
до суду із вказаним вище позовом, який
мотивував тим, що рішенням
Васильківської міської ради від 17
жовтня 2012 року двадцяти громадянам, які
є третіми особами у справі, надано
дозвіл на розробку проекту із
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у приватну власність. Вказував,
що рішення міської ради винесене з
порушенням вимог закону, поскільки
проект землеустрою не погоджувався
відділом містобудування і архітектури.
У зв'язку з наведеним просив визнати
незаконним і скасувати рішення
Васильківської міської ради від 17
жовтня 2012 року.

Ухвалою судді Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 грудня 2013 року відмовлено у
відкритті провадження у вказаній
справі на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК
України, оскільки позов не підлягає
розгляду в судах у порядку цивільного
судочинства.

Заступник прокурора подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
судді першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
судді першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті
провадження у справі, суддя першої
інстанції обгрунтовував свої висновки
тим, що даний спір є публічно-правовим,
бо виник у зв'язку із здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а тому згідно
ст.17 КАС України підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками судді,
поскільки вони зроблені з порушенням
норм процесуального права.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав свобод та
інтересів осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів держави,
органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб при
здійсненні ними владних управлінських
функцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

За змістом вказаних норм справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
двома (кількома) конкретними суб'єктами
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказані
владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником спору,
такий спір не має встановлених нормами
КАС України ознак справи
адміністративної юрисдикції і не
повинен вирішуватись адміністративним
судом.

Згідно роз'яснень, викладених у п.7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 1 березня 2013 року «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визнання підсудності
цивільних справ» земельні відносини,
суб'єктами яких є фізичні чи юридичні
особи, органи місцевого
самоврядування, органи державної
влади, а об'єктами - землі у межах
території України, земельні ділянки та
права на них, регулюються земельним і
цивільним законодавством. Захист судом
прав на землю у цих відносинах
здійснюється способами, визначеними
статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому
числі шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування.
Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), про цивільну відповідальність за
порушення земельного законодавства
(ст.ст.210,211 ЗК), про повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
(ст.212 ЗК).

З урахуванням наведеного, при
визначенні підвідомчості справи
потрібно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся прокурор.

З матеріалів справи вбачається, що
прокурор порушив питання про визнання
незаконним рішення міської ради про
надання дозволу на розробку проекту із
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у приватну власність
громадянам.

Тобто по суті прокурор оспорює
підстави виникнення права власності
(цивільного права) на спірну земельну
ділянку у громадян, у зв'язку із
недотриманням порядку передачі
ділянок у власність, передбаченого
ст.118 ЗК України.

Отже даний спір виник не у зв'язку із
здійсненням відповідачем владних
повноважень, а витікає із оспорення
права відповідачки на землю і згідно
ст.15 ЦПК України підлягає вирішенню в
порядку цивільного судочинства.

Суддя першої інстанції вказаних
обставин не врахував і постановив
необгрунтовану ухвалу про відмову у
відкритті провадження.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду
першої інстанції є невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала судді
першої інстанції підлягає до
скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника
Васильківського міжрайоного прокурора
Київської області задоволити.

Ухвалу судді Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 грудня 2013 року скасувати і
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: