СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 6/759/220/14
ун. № 759/3115/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві подання начальника та головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України,

В С Т А Н О В И В:

21.02.2014 року до Святошинського районного
суду м. Києва надійшло подання
головного державного виконавця ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві Шемберко
О.П., начальника ВДВС Святошинського
РУЮ у м. Києві Василевського А.М. про
тимчасове обмеження ОСОБА_3 в праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх майнових зобов'язань, а саме,
погашення заборгованості. В
обґрунтування вимог подання
посилається на те, що у ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві перебуває
виконавчий лист за №2-196, виданий 23.11.2010
Сосницьким районним судом
Чернігівської обл. про стягнення з
ОСОБА_3 аліментів в розмірі ? частини
від усіх видів заробітку щомісячно на
користь ОСОБА_4 на утримання дитини
ОСОБА_5 06.12.2010 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. На виконання
рішення суду та постанови державного
виконавця боржником рішення суду не
виконується, ігноруються виклики
державного виконавця. Подання передане
судді 03.03.2014 року.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, повідомлявся в
установленому порядку.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця (ч. 2 ст. 377-1 ЦПК
України).

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення подання на
підставі наступного.

Встановлено, що 23.11.2010 року Сосницьким
районним судом Чернігівської обл.
видано виконавчий лист по справі
№2-196/2010 (рішення суду від 12.10.2010) про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання дитини в розмірі
? частини всіх видів доходів щомісячно,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 07.07.2010 і до досягнення
дитиною повноліття (а. с. 5 - копія
виконавчого листа).

06.12.2010 державним виконавцем ВДВС
Святошинського управління юстиції
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, серії ВП
№23064026, відповідно до якої відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №2-196, виданого 23.11.2010
Сосницьким райсудом Чернігівської обл.
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 аліменти в розмірі ? частини
всіх видів доходів щомісячно. Боржника
зобов'язано добровільно виконати
виконавчий документ негайно, з'явитись
на прийом до ВДВС Святошинського РУЮ (а.
с. 6 - копія постанови).

З матеріалів подання вбачається, що
державним виконавцем ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві вживалися
наступні заходи по примусовому
виконанню рішення суду: надсилались
запити до установ, а саме, до
Держсільгоспінспекції України, УПФ в
Святошинському районі м. Києва, ГУДМС
України в м. Києві, Департаменту
земельних ресурсів КМДА, щодо
наявності на праві власності майна,
поточних рахунків, зареєстрованого
місця проживання боржника. 09.09.2013 року
державним виконавцем складно акт про
те, що було здійснено вихід за адресою
проживання боржника - АДРЕСА_1,
потрапити до квартири виявилося
неможливим, двері ніхто не відчинив. За
результатами надісланих запитів
встановлено, що за ОСОБА_3 немає
зареєстрованих тракторів, самохідних
шасі, самохідних
сільськогосподарських,
дорожньо-будівельних і меліоративних
машин, сільськогосподарської техніки,
інших механізмів; на обліку як
пенсіонер боржник в управлінні не
перебуває; по м. Києву та Київській обл.
зареєстрованим не значиться.

Відповідно до довідки - розрахунку
заборгованості ВДВС Святошинського
РУЮ у м. Києві від 17.12.2013 №52/6,
заборгованість за ОСОБА_3 за період з
07.07.2010 по 17.12.213 року складає 45 776,84 грн.

Станом на 21.02.2014 року в матеріалах
виконавчого провадження відсутні
документи (квитанції про сплату боргу,
інше), які підтверджують сплату боргу
боржником.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця (ст. 377-1 ЦПК
України).

Отже, питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень у порядку, передбаченому ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 377-1 ЦПК України.
Враховуючи наведені норми, тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України застосовується лише у разі
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Факт невиконання судового рішення не є
підставою для постановлення ухвали про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, для застосування
вказаного заходу державному виконавцю
необхідно довести наявність умисних
дій боржника, спрямованих на ухилення
від виконання судового рішення. Проте,
в матеріалах подання відсутні докази
отримання боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження та
надання йому можливості добровільно
виконати постанову суду, не зазначено
доказів ухилення боржника від
виконання зобов'язання, що є підставою
для відмови в задоволенні подання.

Суд враховує, що в доданих до подання
матеріалах відсутні докази
направлення боржнику постанови про
відкриття виконавчого провадження
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення (ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження») та
надання боржнику можливості
добровільно виконати рішення. В
доданих до подання матеріалах відсутні
дані про те, що боржнику відомо про
існування відповідного виконавчого
провадження, що спростовує твердження
про ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням.

Враховуючи наведене, відсутні підстави
для задоволення подання про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України

Керуючись ст. ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ