Дата документу 05.05.2014
Справа № 334/1941/14-ц
Провадження № 2/334/1263/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник
С.Г.

при секретарі Манюхіні
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Управління державної
міграційної служби в Запорізькій
області про усунення перешкод у
користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про
усунення перешкод у користуванні
квартирою ОСОБА_2 шляхом зняття його з
реєстраційного обліку в квартирі
АДРЕСА_1, власником якої він є, оскільки
з січня 2013 року за місцем реєстрації
відповідач не проживає, особистих
речей у квартирі не має, оплату за
комунальні послуги не здійснює. У
зв'язку з реєстрацією ОСОБА_2 в
належній позивачеві квартирі, він
повинен сплачувати комунальні
послуги, що складає додаткові
матеріальні витрати та порушує його
право на володіння та розпорядження
своєю власністю.

В судове засідання позивач не з'явився.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив задовольнити їх у повному
обсязі.

Відповідач на неодноразові виклики у
судове засідання не з'явився, за
невідомих суду причин, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином та своєчасно у встановленому
законом порядку, шляхом виклику через
оголошення в газеті «Запорізька
правда» № 45 (23426) від 19.04.2014 року. Причини
неявки суду не повідомив, заперечень
на позов не надав, з заявою про
розгляд справи у його відсутність до
суду не звертався.

Суд вважає можливим провести заочний
розгляд справи, на підставі матеріалів
справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226
ЦПК України, за відсутністю
відповідача.

Вислухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
суд приходить до наступних висновків.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні їм права
користування і розпорядження своїм
майном.

Згідно ст. 316 ЦК України, право
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, не залежно від волі
інших осіб.

Положеннями ст. 317 ЦК України
передбачено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
майна має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Отже власник майна, здійснює право
своєю волею, а тому може вчиняти щодо
майна будь-які дії. Власник вправі
розпоряджатися належним йому майном в
абсолютний спосіб, за своєю волею, яка
обмежується тільки законом, оскільки
суб'єктивне право власності є
абсолютним.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до ордеру № 3657 від 11 червня
1983 року виданого Виконкомом
Запорізької міської ради народних
депутатів ОСОБА_1 є власником квартир
АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки МКП «Основаніє»
№ 1124 від 19.02.2014 року за вказаною
адресою, крім позивача ОСОБА_1,
зареєстровані: його дружина - ОСОБА_3, 1941
р.н., та син - відповідач по справі -
ОСОБА_2, 1967 р.н.

Згідно акту Центру обслуговування
абонентів №9 від 19.02.2014 року, відповідач
ОСОБА_2 починаючи з січня 2013 року не
мешкає за вищевказаною адресою.

Позивач вважає, що Відповідач втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1,
оскільки він вже понад рік не мешкає за
адресою своєї реєстрації.

У зв'язку з тим, що починаючи з січня 2013
року ОСОБА_2 за місцем реєстрації не
мешкає, особистих його речей у
квартирі немає, оплату за комунальні
послуги не здійснює позивач повинен
сплачувати комунальні послуги, що
складає для нього додаткові
матеріальні витрати та порушує його
право на володіння та розпорядження
своєю власністю.

Тобто, безпідставне невиконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
зняття з обліку за адресою
розташування належного позивачеві
житла, тягне за собою створення
перешкод щодо реалізації ним
відповідних житлових прав, а також
безпідставного нарахування вартості
комунальних послуг, у зв'язку з чим
позивач був змушений звернутися до
суду з відповідним позовом, шляхом
зняття відповідача з реєстрації місця
проживання відповідно до ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання».

Таким чином, вислухавши пояснення
представника позивача,
проаналізувавши у сукупності надані
докази в обґрунтування позовних вимог,
суд дійшов висновку, що вони
підлягають задоволенню, тобто зняття
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з реєстраційного
обліку в квартирі АДРЕСА_1, чим ОСОБА_1
будуть усунуті перешкоди у
користуванні вищевказаною квартирою.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 212-215, 224-226,
ЦПК України, ст.ст. 182,334, 391, 655, 717 ЦК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 перешкоди
у володінні та користуванні власністю -
квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з реєстраційного
обліку в квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Колесник С. Г.