АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Макарова М.О.

суддів: Болтунової Л.М., Петренко І.О.,

при секретарі Завідоновій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 11
листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про вселення до житлового будинку та
усунення перешкод в користуванні
будинком,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_1 про вселення
до житвого будинку та усунення
перешкод в користуванні будинком, в
якому просила вселити її в будинок
АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача
усунути перешкоди в користуванні,
володіннні та розпорядженні спірним
будинком, посилаючись на те, що згідно
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 23 квітня 2007 року
за нею визнано право власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_1, проте
відповідачка заперечує її право
власності та не наданє можливості а ні
проживати у вказаному будинку, а ні
користуватися своєю часткою, у зв'язку
з чим порушені її права.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 11
листопада 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено та ухвалено вселити ОСОБА_2
в будинок АДРЕСА_1 та усунути перешкоди
в користуванні, володінні та
розпорядженні будинком, зобов'язано
ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 в цьому,
а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь
позивача судовий збір в сумі 115 грн. (а.с.
82).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
рішень Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 23 квітня 2007 року
по спарві №2-28/2007 та від 28 листопада 2011
року по справі за №2-129/11 за ОСОБА_2
визнано право власності на 1/2 частину
домовлодіння АДРЕСА_1, яке в подальшому
було зареєстровано в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно, а також остання зареєстрована у
вказаному будинку (а.с. 6-24).

Також встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 перешкоджає позивачу в
користуванні, розпорядженні та
проживанні в спірному будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та в
статті 321 Цивільного кодексу України
зазначено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійснені. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена в його здійсненні лише у
випадках, встановлених законом.

Закріплений в нормативно-правових
актах принцип непорушності права
приватної власності означає право
особи на безперешкодне користування
своїм майном, володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти будь-які
угоди, відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обгрунтовно виходив з того,
що відповідач чинить перешкоди
позивачу у користуванні своєю
власністю, тобто вчинені дії які
порушують права позивача на проживання
та користування спірною частиною
будинку, а також відповідачем
заперечується право користування
позивачем вищевказаним будинком, а
тому відповідно до вимог ст.ст. 321, 391 ЦК
Уцкраїни та ст. 150 ЖК України правильно
вселив позивача у спірний будинок,
зобов'язавши відповідача не чинити
перешкоди в користуванні і
розпорядженні позивачем в цьому.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про
те що судом не правильно визначено
частку позивача у спірному будинку,
колегія суддів вважає
необгрунтованими, оскільки частка
позивача визначена рішеннями
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 23 квітня 2007 року
та від 28 листопада 2011 року, які набрали
законної сили, а відповідно до ч.3 ст.61
ЦПК України обставники, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Крім того, доводи апеляційної скарги
відповідача про те, що суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що є
інша справа, за якою вирішується
питання про зміну часток у спірному
домовлодінні, у зв'язку з чим суд в
порушенні вимог закону не зупинив
провадження у справі, колегія суддів
вважає необгрунтованими, оскільки про
ці обставини сторони суд не
повідомляли та таких доказів суду
надано не було.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судове рішення ухвалене з
додержанням норм процесуального права
та у відповідності з нормами
матеріального права і відсутні
передбачені ст.309 ЦПК України підстави
для скасування або його зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 11
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, протягом двадцяти днів
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді