Справа №490/6511/13-ц 15.01.2014 15.01.2014 15.01.2014
Провадження №22-ц/784/107/14
Справа № 22ц/784/107/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного
суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Галущенко О.І.

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Шпонарській О.Ю.,

за участю позивачки ОСОБА_2,
відповідачки ОСОБА_3, її представника
ОСОБА_4, представника Адміністрації
Центрального району Шиян Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 07 листопада 2013 року,
ухвалене у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: Адміністрація
Центрального району Миколаївської
міської ради та Будинковий комітет
самоорганізації населення «Вікторія»,
про усунення перешкод в користуванні,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні спільними приміщеннями
гуртожитку (кухнею, коридором та
туалетом) шляхом зобов'язання ОСОБА_3 в
трьохмісячній строк демонтувати
самовільно побудовану прибудову до
кімнати НОМЕР_2 у кухні загального
користування № 62, вивільнити
самовільно захоплений санвузол №58 у
блоці шостого поверху, вивільнити
самовільно захоплену кладову у
коридорі загального користування №67
на шостому поверсі у гуртожитку по
АДРЕСА_1.

Позивачка вказувала, що вона з
неповнолітніми дітьми проживає в
кімнаті НОМЕР_1 вказаного гуртожитку, а
відповідачка - кімнати НОМЕР_2. Кімнати
знаходяться на одному поверсі. Як
зазначила позивачка, ОСОБА_6 самовільно
відгородила частину кухні, яка є
об'єктом загального користування,
встановила дверний отвір, улаштувала
двері, які постійно закриті на замок, що
зменшило площу кухні близько на 4-5
метрів, та таким же чином відгородила
один з двох туалетів, що влаштовані на
даному поверсі, для власного
користування. Вказані дії відповідачки
порушують права ОСОБА_2 та її
неповнолітніх дітей на нормальні умови
мешкання у гуртожитку та користування
приміщеннями загального користування
за їх призначенням.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 07 листопада 2013 року
позов задоволено. Зобов'язано
відповідачку в строк три місяці з дня
набрання рішення суду законної сили
демонтувати самовільно побудовану
прибудову до кімнати НОМЕР_2 у кухні
загального користування №62,
вивільнити самовільно захоплений
санвузол №58 у блоці шостого поверху,
вивільнити самовільно захоплену
кладову у коридорі загального
користування №67 на шостому поверсі у
гуртожитку по АДРЕСА_1. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 115 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що приймають участь у справі,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено і таке
підтверджується матеріалами справи та
поясненнями сторін, що будинок АДРЕСА_1
має статус гуртожитку та є комунальною
власністю. Гуртожиток є
багатоповерховою будівлею, має блочну
систему розташування кімнат, за якою на
поверсі розташовані кімнати, всередині
- місця загального користування - кухня,
коридор, два туалети та декілька
душових та умивальників (а.с. 14).
Позивачка разом із неповнолітніми
дітьми на підставі ордеру № 184 від 01
червня 2001р., виданого згідно спільного
рішення адміністрації підприємства та
профспілкового комітету, вселилась та
проживає в кімнаті НОМЕР_1 (а.с.15). Сім'я
відповідачки на підставі ордерів № 164
від 15 січня 1992р. і № 15 від 12 березня 1992р.,
виданих згідно спільного рішення
адміністрації підприємства та
профспілкового комітету, проживає у
кімнатах НОМЕР_2 (а.с.80).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка без відповідного дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради чи
на той час власника будівлі гуртожитку,
а також без дозволу сусідів,
перепланувала місця загального
користування, зокрема, побудувала
прибудову до кімнат НОМЕР_2 у кухні
загального користування №62, таким же
чином відгородила санвузол №58. Комора
№ 67 у коридорі загального користування
знаходиться у особистому користуванні
сім'ї відповідачки. Викладені факти
ОСОБА_3 не заперечувались. Постановою
адміністративної комісії
адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради № 480 від 16
травня 2012р. на ОСОБА_3 було накладено
адміністративне стягнення в зв'язку з
фактом самовільного зайняття
останньою приміщень загального
користування гуртожитку (а.с.49-52).

Статтею 100 ЖК України встановлено, що
переобладнання і перепланування
жилого будинку і жилого приміщення
провадяться з метою підвищення їх
благоустрою і перетворення
комунальних квартир в окремі квартири
на сім'ю. Наймач, який допустив
самовільне переобладнання чи
перепланування жилого або підсобного
приміщення, зобов'язаний за свій
рахунок привести приміщення у
попередній стан.

Відповідно до пунктів 2, 4 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків, затверджених
постановою КМУ № 572 від 08.10.1992р.,
користування такими приміщеннями
здійснюється згідно зі свідоцтвом на
право власності або договором найму
(оренди) і такі користувачі мають право
на переобладнання і перепланування
житлових і підсобних приміщень за
відповідними проектами без обмеження
інтересів інших громадян, які
проживають у будинку, гуртожитку, з
дозволу власника будинку (квартири),
власника гуртожитку (житлового
приміщення у гуртожитку) та органу
місцевого самоврядування, що видається
в установленому порядку.

З викладеного вбачається, що
перепланування зроблено відповідачкою
самовільно, без дотримання порядку,
встановленого законом.

Актом комісійного обстеження від 31
жовтня 2013р. місць загального
користування на шостому поверсі
гуртожитку встановлено, що внаслідок
проведеного відповідачкою
перепланування загальна площа кухні,
що залишилась в користуванні мешканців
кімнат НОМЕР_1, НОМЕР_3, де проживають
п'ять сімей, зменшилась близько на 4-5
кв.м. (а.с.56).

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Даних про те, що проведення яких-небудь
перебудов усунуло б існуючи порушення
прав позивача, відповідачкою не надано.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про порушення прав позивачки
як мешканця гуртожитку та користувача
місць загального користування, які
підлягають захисту шляхом усунення
перешкод в користуванні цими
приміщеннями, є правильними.

Таким чином, відповідно до
вищевикладених вимог закону та
встановлених судом обставин суд
обґрунтовано ухвалив рішення про
задоволення позову.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 на
має права на звернення до суду з даним
позовом, оскільки не є власником
спірних приміщень, суперечать приписам
ст.ст.15, 16 ЦК України, а тому не можуть
бути прийняті до уваги.

Посилання апелянта на те, що спірна
комора у коридорі загального
користування, не є об'єктом спільного
користування мешканців гуртожитку,
оскільки відповідно до ордеру на
вселення від 12 березня 1992р. була надана
її сім'ї у відокремлене користування, є
необґрунтованими Так, відповідно до
ст.ст. 128, 129 ЖК України ордер стосується
надання житлової площі у гуртожитку, а
тому запис директора МВТОФ «ЕВІС» на
ордері щодо виділення комори мешканцям
кімнати НОМЕР_2 не має правового
значення.

Доводи апеляційної скарги про
порушення позивачкою строку позовної
давності на звернення до суду з даним
позовом є безпідставними, тому що
неправомірні дії відповідачки в
зв'язку із самовільним переплануванням
місць спільного користування
гуртожитку мають тривалий характер,
оскільки весь час порушують права
ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей на
користування цими місцями. Тому
початковий момент перебігу позовної
давності постійно відсувається. За
такого, строк позовної давності на
вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні спільними приміщеннями
гуртожитку не є пропущеним незалежно
від тривалості часу, який минув після
здійснення відповідачкою самовільного
перепланування.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 07 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді