УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 року

Заводський районний суд м.Миколаєва , у
складі головуючого судді Павлової Ж.П.
,секретаря Сочивко И.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Перший Український міжднародний банк"
на неправомірні дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Миколаївській області

В С Т
А Н О В И В:

17.01.2014року ПАТ "Перший Український
міжднародний банк" звернувся до суду із
скаргою про скасування постанови
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Миколаївській області про
зняття арешту з майна від 25.10.2013р. та
зобов'язання державного виконавця
звернути стягнення на майно боржника.

В скарзі банк посилався на те , що на
виконанні в відділі примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Миколаївській області перебувало
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №2-2/2011 виданого
27.02.2012р. Заводським районним судом м.
Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «ПУМБ» коштів в загальній
сумі 975737,73грн.

В ході примусового виконання стало
відомо, що за боржником зареєстровано
транспортний засіб ТОУОТА РRАDО, 207 року
випуску, ДНЗ НОМЕР_1, який згідно витягу
з Державного реєстру обтяжень рухомого
майна перебуває в заставі ОСОБА_2.

15.04.2013 року постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження накладено арешт на все
майно належне боржнику.

25.10.2013р. державним викоанвцем винесено
постанову про зняття арешту з
вищезазначеного транспортного засобу.

Посилаючись на те , що постанова
головного державного виконавця від
25.10.2013року є незаконною, скаржник
просив скасувати постанову, поновивши
строк позовної давності та зобовязати
головного державного виконавця
звернути стягнення на транспортний
засіб- автомобіль ТОУОТА РRАDО,згідно
рішення Заводського районного суду
м.Миколаєва від 11.03.2011року.

В судовому засіданні представник
скаржника вимоги, викладені в скарзі
підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Миколаївській області в судовому
засіданні вимоги, викладені в скарзі не
визнав та просив відмовити в їх
задоволені, посилаючись на їх
необгрунтованість та недоведеність.
Третя особа ОСОБА_1 в судове засідання
не зявився.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи
суд приходить до наступного.

Так , судом встановлено, що на виконанні
в відділі примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Миколаївській області
знаходиться виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №2-2/2011
виданого 27.02.2012р. Заводським районним
судом м. Миколаєва про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» коштів в
загальній сумі 975737,73грн.

В ході примусового виконання було
встановлено, що за боржником
зареєстровано транспортний засіб
ТОУОТА РRАDО, 207 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1,
який згідно витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна
перебуває в заставі ОСОБА_2.

15.04.2013 року постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження накладено арешт на все
майно належне боржнику.

25.10.2013р. державним викоанвцем винесено
постанову про зняття арешту з
вищезазначеного транспортного засобу.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
про звернення

стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставного майна.

На виконання вимог даної норми Закону
України «Про виконавче провадження»
16.04.2013р. заставодержателя направлено
відповідний лист.

18.06.2013р. від заставодержателя надійшов
лист відповідно до якого залишок боргу
ОСОБА_1 перед заставодержателем
становить станом на 17.06.2013р. становить
344000,00грн, без врахування 3% річних та
інфляційних виплат.

Пунктом 2 ч. З ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернути у разі, якщо вартість предмета
застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

З метою визначення вартості
транспортного засобу 17.10.2013 року
складено акт опису й арешту
вищезазначеного транспортного засобу
належного боржнику.

17.10.2013 року у відповідності до ст. 13
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
призначення ТОВ
«Експертно-консалтинговий центр»
суб'єктом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання для участі у
виконавчому провадженні. Копію
постанови направлено сторонам
виконавчого провадження.

22.10.2013р. надійшов висновок згідно якого
визначено, що арештований транспортний
засіб є заставним майном ОСОБА_2, та
борг перед заставодержателем складає
344000,00грн, і проведення оцінки даного
автомобіля є недоцільно, так як сума
коштів від реалізації даного
автомобіля буде меншою ніж вимоги
заставодержателя.

Частиною 4 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що у
разі наявності письмового висновку
експерта, суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
щодо неможливості чи недоцільності
реалізації арештованого майна
боржника у зв'язку із значним ступенем
його зносу, пошкодженням або в разі
якщо витрати, пов'язані із зверненням
на таке майно стягнення, перевищують
грошову суму, за яку воно може бути
реалізовано, арешт з майна боржника
може бути знято за постановою
державного виконавця, що
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований.

В зв'язку з чим 25.10.2013р. винесено
постанову про зняття арешту з
вищезазначеного транспортного засобу.

Таким чином, наведені доводи скаржника
щодо неправомірності дії державного
виконавця щодо зняття арешту з майна не
відповідають дійсності, і враховуючи
викладене, суд вважає, що скарга ПАТ
«ПУМБ» є необгрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л
И В:

В задоволені скарги Публічного
акціонерного товариства "Перший
Український міжднародний банк" на
непрравомірні дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Миколаївській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Миколаївського апеляційного суду
через Заводський районний суд
м.Миколаєва в порядку , визначеному
ст.294, ст.295 ЦПК УКраїни.

Суддя:
Ж.П.Павлова