Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/1841/14 Головуючий у 1
інстанції: Гнатик Г.Є.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 07» травня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Хортицького районного суду
м. Запоріжжя від 06 березня 2014 року по
справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя, поновлення
строку звернення до суду, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про
поділ спільного майна подружжя,
поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі з
01 березня 1997 року по 03 листопада 2011
року. Хортицьким районним судом м.
Запоріжжя вирішено питання про поділ
спільно набутого у шлюбі майна.

В 2006 році ОСОБА_4 сплатив борг в сумі
187000,00 грн. за ПП ОСОБА_5 з сімейного
бюджету.

Оскільки ОСОБА_5 в добровільному
порядку не виконала своїх зобов'язань
перед новим кредитором, ОСОБА_4
звернувся до Якимівського районного
суду Запорізької області з позовом про
стягнення суми боргу. До винесення
судового рішення 06 листопада 2006р.
боржниця частково погасила суму боргу:
передала ОСОБА_4 10 будиночків на базі
відпочинку загальною вартістю 75750,00
грн., повернула готівкою 500,00 дол. США
(еквівалент 2500,00 грн.) та надала послуг
на суму 15310,00 грн.

07 лютого 2007 р. за заявою ОСОБА_4 було
відкрито виконавче провадження ВП №
2802404, 21 травня 2007 року виконавче
провадження закінчене у зв'язку зі
сплатою ОСОБА_5 боргу в сумі 93440,00 грн.

Про отримання коштів відповідач
приховав від неї, про результат
розгляду справи їй стало відомо влітку
2013 року.

Вважає, що кошти в сумі 187000,00 грн. є
спільною власністю подружжя, проте при
розділі майна вони не були поділені,
оскільки відповідач ОСОБА_4 приховав
від неї факт їх отримання.

Просила на підставі ст.ст. 60, 63, 68-71 СК
України поділити майно, що об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, виділивши їй 1/2 частину
коштів від суми 187000 грн., а саме 93500 грн.,
яку стягнути з ОСОБА_4, стягнути з
відповідача на її користь витрати по
сплаті судового збору.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 06 березня 2014 року позовні
вимоги залишено без задоволення.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, стягнути з відповідача на її
користь судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям під час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один із них не
мав з поважних причин самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута під час шлюбу є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

За змістом ст. ст. 70, 71 СК України поділу
підлягає майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна наявного на час припинення
спільного ведення господарства,

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Кошти, про поділ яких виник спір,
отримані ОСОБА_4 в 2006-2007 р. (а.с.66.)

Такі кошти ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 як
повернення боргу, однак відповідач
заперечував, що в нього є рахунки в
банках, на яких зберігаються вказані
кошти, зазначав, що гроші отримані в
період перебування у шлюбі з
позивачкою і ними спільно витрачені.

Доказів на спростування цих обставин і
підтвердження наявності у відповідача
цих коштів, в т.ч. на рахунках в банку,
ОСОБА_3 не надала. Доводи про передачу
відповідачу будинків для відпочинку не
підтверджені доказами, а посилання на
мирову угоду є неприйнятним. Мирова
угода у справі 2-927/06 за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про стягнення боргу судом в
порядку ст.175 ЦПК України не
визнавалася. І предметом даного спору є
поділ коштів в сумі 187000 грн., а не
будинків для відпочинку.

У разі використання одним із подружжя
спільних коштів усупереч ст. 65 СК
України інший із подружжя має право на
стягнення (компенсацію) належної йому
частки. Такі вимоги ОСОБА_3 у
встановленому порядку не заявлялись і
не були предметом розгляду.

Судом першої інстанції на підставі
встановлених обставин і норм
матеріального права зроблено
правильний висновок та обґрунтовано
відмовлено у задоволенні вимог в
зв'язку із відсутністю в наявності
грошових коштів, про поділ яких
заявлено позов.

Доводи апеляційної скарги про
поважність причин пропуску позовної
давності не впливають на правильність
вирішення спору. За змістом ст.267 ЦК
України закінчення строку позовної
давності є підставою для відмови в
позові лише в разі обґрунтованості
заявлених вимог. Між тим, позовні
вимоги ОСОБА_3 судом визнані
необґрунтованими.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б свідчили про порушення норм
матеріального і процесуального права,
які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.307,30 8 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 06 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: