Справа №592/1469/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Котенко О. А.Номер
провадження 22-ц/788/797/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 26
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О. Ю.,

суддів - Шевченка В. А., Семеній Л. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Дочірнього
підприємства «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб»

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 17 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Дочірнього підприємства «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб»
про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 17 березня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто
з ДП «Завод обважнених бурильних та
ведучих труб» на користь ОСОБА_3 9750 грн.
в рахунок відшкодування моральної
шкоди та в дохід держави судовий збір у
сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ДП «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб»,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

При цьому зазначає, що позивач була
повідомлена про шкідливі умови праці
на її робочому місці, не надала ніяких
доказів заподіяння їй моральної шкоди
та обґрунтування її розміру. Висновок
суду про те, що вплив шкідливих
факторів на працівника мав місце
тільки у відповідача не відповідає
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача ДП
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб» Сімоненко Н.А., яка підтримала
доводи апеляційної скарги,
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5,
яка заперечувала проти доводів скарги,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції
встановлено, що з 18 липня 1972 року
позивач перебувала у трудових
відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В.Фрунзе»
на виробництві обважнених та бурильних
труб, працюючи кранівником на гарячих
ділянках робіт. 06 вересня 1993 року вона
переведена в механічний цех № 33
машиністом крана (кранівником) 5-го
розряду.

На підставі наказу від 17 травня 2000 року
виробництво обважнених бурильних та
ведучих труб виділено зі складу ПАТ
«СМНВО ім. М.В.Фрунзе» і на його базі
створено підприємство - ДП «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб».

З 01 червня 2000 року ОСОБА_3 переведена в
ДП «Завод обважнених бурильних та
ведучих труб» до механічного цеху
машиністом крана (кранівником) 5-го
розряду.

03 листопада 2008 року вона звільнена з
роботи у зв'язку із виходом на пенсію
(а.с. 5-6).

Внаслідок неналежних умов праці на
останньому робочому місці ОСОБА_3
отримала професійне захворювання.

Внаслідок професійного захворювання
позивач зазнає фізичних і моральних
страждань, які полягають у погіршенні
стану її здоров'я і, як наслідок,
необхідність в тривалому лікуванні.
Вона має значні обмеження в
життєдіяльності, звичках, бажаннях, у
зв'язку з чим змушена докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що у зв'язку з
тим, що ДП «Завод обважнених бурильних
та ведучих труб» не створило безпечних
умов праці, працюючи на даному
підприємстві, позивач отримала
професійне захворювання, внаслідок
чого вона зазнала моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду узгоджується з
матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
обов'язок забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

За період, починаючи з 01 січня 2006 року і
в подальшому, відшкодування моральної
шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я на виробництві,
покладено на роботодавця відповідно до
ст. 237-1 КЗпП України, якою передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК
України моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншими ушкодженнями
здоров'я.

Як вбачається з повідомлення
про професійне захворювання, під час
обстеження, проведеного в
Науково-дослідному інституті гігієни
праці та професійних захворювань
Харківського національного медичного
університету, ОСОБА_3 встановлено
діагноз: ХОЗЛ другого-третього
ступенів токсико-пилової етиології, у
фазі загострення. Емфізема легень
другого ступеню. Легенева
недостатність третього ступеню.
Хронічне легеневе серце,
субкомпенсоване. Недостатність
кровообігу другого А ступеню.
Захворювання професійне.

Нейросенсорна туговухість з
помірним ступенем зниження слуху
(третій ступінь) професійного
характеру (а.с. 10).

Компетентною комісією проведено
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
та 06 липня 2009 року складено відповідний
акт за формою П-4. Розслідуванням
встановлено, що професійне
захворювання у позивача виникло через
недосконалість технологій,
неефективне використання засобів
індивідуального захисту. Причина
професійного захворювання: проведення
робіт в умовах підвищених рівнів,
токсико-пиловий, виробничий шум. У
пункті 19 цього акту адміністрацію ДП
«Завод ОБ та ВТ» вказано, як особу, яка
порушила законодавство про охорону
праці, гігієнічні регламенти і
нормативи (закони та інші
нормативно-правові акти, вимоги яких
порушені, із зазначенням статей,
пунктів тощо) (а.с. 7-8).

Фтизіатричною медико-соціальною
експертною комісією м. Суми при
первинному огляді 29 липня 2009 року
ОСОБА_3 визначено ступінь втрати
працездатності, яка склала 65 % стійкої
втрати професійної працездатності, в
тому числі ХОЗЛ 50 %, туговухість - 15 % та
встановлено третю групу інвалідності -
безтерміново (а.с. 9).

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, що позивачу з боку
роботодавця ДП «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб» не було
забезпечено безпечних умов праці, в
результаті чого вона зазнала моральних
страждань.

За змістом закону проявом
моральної шкоди стосовно фізичної
особи є душевні страждання, яких вона
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою завдавача шкоди щодо
потерпілого. Оскільки підставою
виникнення обов'язку відшкодування
моральної шкоди є правопорушення, а у
справі достовірно встановлено, що
роботодавець вчинив правопорушення
відносно позивача, то є і моральні
страждання, які вона зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї.

За таких обставин суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для притягнення ДП «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб»
до цивільної відповідальності за
завдану позивачу моральну шкоду, що
відповідає вимогам ч. 2 ст. 153, ст. 237-1
КЗпП України. Доводи представника
відповідача про протилежне є
безпідставними.

Розмір відшкодування моральної
шкоди позивачу визначений судом з
урахуванням глибини фізичних та
душевних страждань останньої, ступеня
вини як роботодавця, так і самого
працівника, враховуючи вимоги
розумності та справедливості.

Посилання у апеляційній скарзі на те,
що професійне захворювання позивач
отримала внаслідок роботи не тільки у
відповідача, спростовується актом (без
номеру) розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 06 липня 2009 року, яким
підтверджена наявність впливу
шкідливих факторів на робочому місці
машиніста крана (кранівника) саме у
цього відповідача. Причиною
професійного захворювання, згідно з
актом, є проведення робіт в умовах
підвищених рівнів, токсико-пилового,
виробничого шуму. Особою, яка порушила
законодавство про охорону праці,
гігієнічні регламенти і нормативи в
акті зазначена адміністрація ДП «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб»
(а.с. 7-8).

Отже, належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що
позивач захворіла на хронічне
професійне захворювання, працюючи саме
на ПАТ «СМНВО ім. М.В.Фрунзе»,
відповідач ДП «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб», всупереч
вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, суду не
надав.

За таких обставин, оскаржуване
рішення суду першої інстанції є
законним і обгрунтованим, відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -