АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
05 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів:
Пікуль А.А., Усика Г.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
05 грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Житло
киянам», Товариства з обмеженою
Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця», Комунальне підприємство
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фондова компанія
«Ініціатива» про визнання права
власності на 287 іменних безвідсоткових
облігації серії В, визнання права
власності на Ѕ частину квартири та
зобов'язання видати свідоцтво про
права власності на Ѕ частину квартири,
У серпні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом про визнання права
власності на Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1 та просила зобов'язати
Комунальне підприємство «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна»
зареєструвати за нею, ОСОБА_1, право
власності на Ѕ частину зазначеної
квартири (т.1, а.с.6).
В подальшому, в червні 2012 року,
доповнила позовні вимоги, та просила
визнати за нею право власності на 287
іменних безвідсоткових облігацій
серії В, які надають їх власнику право
на підставі договору з ТОВ «ІБК
«Столиця» від 19.07.2007 року на отримання у
власність частини квартири АДРЕСА_1 (т.1,
В жовтні 2013 року доповнила позовні
вимоги та просила зобов'язати ТОВ «ІБК
«Столиця» видати їй свідоцтво на право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 (т.2, а.с.92-94).
№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/751/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Кириченко Н.О.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.В обґрунтування заявлених позовних
вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що в
жовтні 2006 року вона разом зі своєю
сестрою, ОСОБА_2, продали належну їм в
рівних частинах квартиру , розташовану
за адресою:АДРЕСА_2. Квартира була
продана за 479 750, 00 грн., що на момент
укладання договору було еквівалентно 95
000, 00 доларів США. За домовленістю
отримані гроші були вкладені ними в
новобудову. На виконання вказаної
домовленості 11.10.2006 року ОСОБА_2 уклала
договір уступки з ТОВ «ІБК «Столиця» та
ОСОБА_5, у відповідності до умов якого,
ОСОБА_5 переуступила ОСОБА_2 всі права
та обов'язки на пакет іменних
безвідсоткових (цільових) облігацій
серії В за договором купівлі-продажу
облігацій ТОВ «Житло киянам» №
вК-007-05/426;1123-4/123Р-1-10. Згідно договору
купівлі-продажу облігацій ТОВ
«ІБК«Столиця» зобов'язалось передати
ОСОБА_2 пакет облігацій у кількості 559
од., а ОСОБА_2 зобов'язалась прийняти та
11.10.2006 року ТОВ «Житло киянам» уклав з
ТОВ «ІБК «Столиця» договір про
резервування об'єкту нерухомості та
порядок погашення облігації, у
відповідності до умов якого, ОСОБА_2
зарезервувала об'єкт нерухомості, а
саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
введення в експлуатацію якого
заплановано було на 31.12.2006 року.
Одночасно 11.10.2006 року ТОВ «ІБК
«Столиця» та ОСОБА_2 уклали додаткову
угоду до договору №вк-007-05/426; 1123-4/123Р-1-10
купівлі-продажу облігацій ТОВ «Житло
киянам» від 21.02.2006 року, якою
встановлено графік та розмір оплати
облігацій. 15.10.2006 року між нею,
позивачем, та ОСОБА_2 укладено договір,
відповідно до якого підтвердили, що
сума коштів у розмірі 2 260, 00 доларів США,
які були сплачені посередницькому бюро
«Рідний Дім» та сума коштів у розмірі 90
523, 00 доларів США сплачені спільно для
отримання однокімнатної квартири за
30.09.2008 року ОСОБА_2 складено розписку
про те, що вона взяла у неї, ОСОБА_1,
26.09.2008 року грошові кошти у сумі 6 927, 00
грн. для сплати залишку боргу на
квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1.
08.12.2008 року між сторонами підписано
додатковий договір № 2 до договору №
1123- 4/123Р-2-10 про резервування об'єкту
нерухомості та порядок погашення
облігацій від 11.10.2006 року, за яким вона,
позивач, набула право нарівні з ОСОБА_2
на резервування об'єкту нерухомості,
тобто на власність 1/2 частини вказаної
квартири та сплатила по квитанціях №
180810004 від 08.12.2008 року - 27, 83 грн. та за
підписання договору про резервування
нерухомості по квитанціям № 180810003 від
08.12.2008 року -1855, 48 грн.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не визнає
її право власності на об'єкт
інвестування, а також заперечує її
право власності на 287 іменних
безвідсоткових облігацій, тому вона
звернулась до суду за захистом своїх
Крім того, право власності на спірну
квартиру обліковується за
відповідачем, а саме ТОВ «Житло
киянам». Вона виконала всі обов'язки,
покладені на неї за договором, в тому
числі і погашення облігацій (повний
розрахунок за Ѕ частину), а тому ТОВ
«ІБК «Столиця» зобов'язано було видати
їй свідоцтво про право власності на
належну їй Ѕ частину спірної квартири,
але відповідач зазначених дій не
вчиняє, чим позбавляє її як
співвласника квартири права на
оформлення згідно законодавства її
Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 05 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, просила скасувати рішення суду
першої інстанціїта ухвалити нове, яким
повністю задовольнити позовні вимоги.
На думку апелянта, суд першої
інстанції, встановивши під час
розгляду справи наявність порушеного
права позивача, відмовив стороні у його
захисті, чим порушив вимоги ст.ст.12,13,16
ЦК України. Висновок суду про
відсутність підстав для задоволення
позову є надуманим та таким, що не
відповідає обставинам справи. В
судовому засіданні нею було
наголошено про надання у встановлений
строк до погашення пакету облігацій у
кількості 287 іменних безвідсоткових
облігацій серії В, що точно відповідає
кількості квадратних метрів, належних
їй як співвласнику Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1, тобто повністю дотримано
порядку набуття права власності на
зазначену квартиру. Тобто,
бездіяльність відповідачів не дає їй
можливості в повній мірі здійснювати
право власності на належне їй майно -
частину квартири. Зазначене, в тому
числі, стосується і небажання
відповідачем ТОВ «ІБК «Столиця»
оформити, не дивлячись на виконання нею
всіх умов договору, право власності або
хоча б надати пакет необхідних
документів, щоб вона, позивач, могла б
самостійно вчинити дії по оформленню
належного їй права на нерухоме майно.

ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6
в суді апеляційної інстанції
підтримали апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної
скарги, вважала, що спір судом вирішено
правильно.

В судове засідання ТОВ «Житло киянам»,
ТОВ ІБК «Столиця», КП «Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», ТОВ «ФК
«Ініціатива» своїх представників не
направили, про час та місце розгляду
справи відповідачі повідомлені
належним чином, у зв'язку з чим колегія
суддів вважала за можливе розглядати
справу у відсутності представників
відповідачів відповідно до вимог ч.2
ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 10 жовтня 2006 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали з ОСОБА_7
договір купівлі-продажу, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
та зареєстрований в реєстрі за № 4347, за
яким ОСОБА_2 та ОСОБА_1 продали квартиру
№ 40, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
яка належала їм по 1/2 частині на
підставі свідоцтв про право на
спадщину за законом ( т.1, а.с. 11-12).

11 жовтня 2006 року ТОВ «ІБК «Столиця»,
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали договір
уступки прав за договором
купівлі-продажу облігацій ТОВ «Житло
киянам» № вК-007-05/426; 1123-4/123Р-1-10 від 21
лютого 2006 року, відповідно до якого
ОСОБА_2 мала оплатити вартість 559
іменних безвідсоткових облігацій ТОВ
«Житло киянам» (т.1, а.с. 124, 127-128).

Нотаріально посвідченою заявою від 13
жовтня 2006 року, зареєстрованою в
реєстрі за № 4405, ОСОБА_2 підтвердила, що
зазначені облігації ТОВ «Житло киянам»
у рівних частинах оплачені нею та
ОСОБА_1 (т.1., а.с. 13).

11 жовтня 2006 року ТОВ «ІБК «Столиця» та
ОСОБА_2 уклали договір резервування
об'єкту нерухомості та порядок
погашення облігацій, відповідно до
якого ОСОБА_2 зарезервувала
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
введення в експлуатацію якого було
заплановано на 31 грудня 2006 року (т.1, а.с.
121-123).

25 вересня 2008 року ТОВ «ІБК «Столиця» та
ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу
облігацій №вБ2096-08//К-007-05;1123-4/123Р-1-10,
згідно з яким ОСОБА_2 придбала 15 іменних
безвідсоткових облігацій ТОВ «Житло
киянам» (т.1, а.с. 125-126).

Актом державної приймальної комісії
про прийняття в експлуатацік
закінченого будівництвом об'єкта,
затвердженим розпорядженням
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації від 30 березня
2007 року, будинок АДРЕСА_1 прийнято до
експлуатації (т. 1, а.с. 129-130).

За договором № вб-153-08 купівлі-продажу
облігацій від 8 грудня 2008 року ОСОБА_2
передала у власність ОСОБА_1 278 іменних
безвідсоткових облігацій ТОВ «Житло
киянам», у зв'язку з чим додатковим
договором № 2 до договору № 1123-4/123Р-2-10
про резервування об'єкту нерухомості
від 11 жовтня 2006 року цей договір було
викладено у новій редакції із
залученням до нього у якості сторони
ОСОБА_1 ( т.1, а.с. 187-190, 193-197).

Згідно пункту 1.2. договору про
резервування об'єкту нерухомості
вбачається, що погашення облігацій
здійснюється шляхом передачі ОСОБА_2,
ОСОБА_1 закріпленої за ними квартири
АДРЕСА_1 набережна, за умови передачі
належного їм пакету облігації (574 од).
Передача квартири здійснюється шляхом
укладення договору, передбаченого
Інформацією про випуск облігацій ТОВ
«Житло киянам», зареєстрованою
Державною комісією з цінних паперів та
фондового ринку 10 лютого 2005 року (далі -
Інформація).

Крім того, згідно підпункту 2.3. договору
вбачається, що ТОВ «ІБК «Столиця», за
наявності доручення емітента,
зобов'язується передати ОСОБА_2, ОСОБА_1
квартиру шляхом укладення
відповідного договору, передбаченого
Інформацією, не пізніше останнього
строку погашення облігацій,
встановленого Інформацією, за умови
виконання ними своїх зобов'язань за
цим договором, а також підтвердження
того, що вони є власниками повного
пакета облігацій, що надає їм право на
отримання квартири.

Право власності на спірну квартиру у
встановленому законом порядку ні за
ким із сторін не зареєстровано.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову ОСОБА_1

При цьому, суд першої інстанції виходив
з того, що оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
08.12.2008 року було укладено договір
купівлі-продажу облігацій ТОВ «Житло
киянам», відповідно до якого ОСОБА_2
продала ОСОБА_1 287 іменних
безвідсоткових облігацій серії В, який
на даний час ніким не оскаржений, не
визнаний недійсним, тобто продовжує
діяти, а отже не має правових підстав
для задоволення позовних вимог щодо
визнання права власності на 287 іменних
безвідсоткових облігацій серії В.
Позовні вимоги про визнання права
власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1 та зобов'язання видати
свідоцтво про право власності на неї
також не підлягають задоволенню,
оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не виконано
вимоги укладеного додаткового
договору від 08.12.2008 року. У
відповідності до ст. 16 ЦК України
позивачем не вірно обрано спосіб
захисту своїх прав.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до частини 1 статті 1,
частини 1 статті 2 Закону України «Про
інвестиційну діяльність», у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, інвестиціями є всі види
майнових та інтелектуальних цінностей,
що вкладаються в об'єкти
підприємницької та інших видів
діяльності, в результаті якої
створюється прибуток (доход) або
досягається соціальний ефект. Такими
цінностями можуть бути, зокрема,
нерухоме майно. Інвестиційною
діяльністю є сукупність практичних дій
громадян, юридичних осіб і держави щодо
реалізації інвестицій.

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону
України «Про інвестиційну діяльність»
об'єктами інвестиційної діяльності не
можуть бути об'єкти житлового
будівництва, фінансування спорудження
яких здійснюється з використанням
недержавних коштів, залучених від
фізичних та юридичних осіб, у тому
числі в управління. Інвестування та
фінансування будівництва таких
об'єктів може здійснюватися виключно
через фонди фінансування будівництва,
фонди операцій з нерухомістю,
інститути спільного інвестування,
недержавні пенсійні фонди, які
створені та діють відповідно до
законодавства, а також через випуск
безпроцентних (цільових) облігацій, за
якими базовим товаром виступає одиниця
такої нерухомості.

Статтею 194 ЦК України передбачено, що
цінним папером є документ встановленої
форми з відповідними реквізитами, що
посвідчує грошове або інше майнове
право і визначає взаємовідносини між
особою, яка його розмістила (видала), і
власником та передбачає виконання
зобов'язань згідно з умовами його
розміщення, а також можливість
передачі прав, що випливають з цього
документа, іншим особам. До особи, яка
набула право власності на цінний папір,
переходять у сукупності всі права, які
ним посвідчуються.

Види цінних паперів та порядок їх обігу
встановлюються законом (частина 2
статті 195 ЦК України).

Встановивши, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 08
грудня 2008 року було укладено договір
купівлі-продажу облігацій ТОВ "Житло
киянам", відповідно до якого ОСОБА_2
продала ОСОБА_1 287 іменних
безвідсоткових облігацій серії З, який
на момент розгляду справи ніким не
оскаржений, не визнаний недійсним та
продовжує діяти, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог щодо
визнання права власності на 287 іменних
безвідсоткових облігацій серії В.

Згідно ст. 392 ЦК України позов про
визнання права власності може
пред'явити його власник, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Додатковим договором № 2 від 08 грудня
2008 року до договору № 1123-4/123Р-2-10 про
резервування об'єкту нерухомості та
порядок погашення облігацій від 11
жовтня 2006 року передбачено, що ТОВ "ІБК
"Столиця", тобто сторона - 1,
зобов'язується закріпити за ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, які являються стороною - 2,
об'єктнерухомості, а вони в свою чергу
зобов'язується надати у встановлений
строк, до погашення пакет облігацій,
емітованих ТОВ "Житло киянам", у
кількості, що точно відповідає
загальній площі об'єкта та власником
яких є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме 574
облігації.

Згідно п. 3.5 вказаного додаткового
договору сторона - 2, тобто ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 набуває права власності на
об'єкт після належного оформлення
договору передбаченого Інформацією,
зарахування пакету облігацій на
рахунок у цінних паперах Емітента та
проведення остаточних розрахунків за
об'єкт, тобто порядок набуття права
власності на квартиру АДРЕСА_1
виписаний у договорі.

Враховуючи встановленні обставини та
відсутність доказів на підтвердження
виконання сторонами вищезазначених
умов, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині визнання права власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1 та
зобов'язання ТОВ «ІБК «Столиця» видати
свідоцтво про право власності на неї.

Крім того, колегія суддів враховує
наступне.

Реалізація цивільно-правового захисту
відбувається шляхом усунення порушень
цивільного права чи інтересу,
покладення виконання обов'язку по
відновленню порушеного права на
порушника.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
визначено, що кожна особа має право на
звернення до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Закріплений статтею 11 ЦПК України
принцип диспозитивності цивільного
судочинства передбачає, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Скасовуючи ухвалені у справі рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
22.10.2012 та ухвалу Апеляційного суду
м.Києва від 22.01.2013, суд касаційної
інстанції зазначив, що під час
попереднього судового розгляду не було
з'ясовано чи зверталась до емітента
іменних безвідсоткових (цільових)
облігацій чи його уповноваженого
представника з вимогою передати їй
частину спірної квартири, чи наявні
перешкоди у передачі спірної квартири
та у державній реєстрації права
власності на неї, чи ухиляється емітент
облігацій або його уповноважений
представник від виконання умов
розміщення облігацій та укладених
відповідно до таких умов договорів.

Доповнюючи позовні вимоги в жовтні 2013
року ОСОБА_1 лише просила зобов'язати
ТОВ «ІБК «Столиця» видати їй свідоцтво
на право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 (т.2, а.с.92-94), при цьому
ніяким чином не обґрунтувала свої
вимоги до ТОВ «ІБК «Столиця», не
зазначила в чому є порушення її прав з
боку цього відповідача.

Колегія суддів не приймає до уваги
надані суду апеляційної інстанції
копії листів на адресу відповідачів
ТОВ «Житло киянам» від 31.05.2013, 06.06.2013 та
ТОВ «ІБК «Столиця» від 21.06.2013 (т.2,
а.с.204-208), оскільки ОСОБА_1 перед
відповідачами ставила питання щодо
виконання рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 22.10.2012, яке
було в подальшому скасовано судом
касаційної інстанції, а не щодо
вчинення будь-яких дій відповідно до
умов укладеного договору між 08.12.2008.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов законного та обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 05 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

Г.І.Усик