Справа № 335/2326/14-ц 2/335/950/2014
14 квітня 2014 року м. Запоріжжя.
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Замуруєвій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -
Позивач ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, в якому зазначило, що 01.11.2010 року по вул. Скворцова в м. Запоріжжя з вини водія ОСОБА_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач керував автомобілем «ЗАЗ 1102», державний номер А НОМЕР_1, який належав йому на праві власності.
На дату скоєння зазначеної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Вина відповідача у скоєні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2010 року.
В результаті зазначеної ДТП, був пошкоджений автомобіль „DAEWOO, державний номер НОМЕР_2, який належав на праві власності ОСОБА_3, розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб, становить 40 251,73 грн., відповідно до Звіту № 174 спеціаліста - автотовароведа від 16.12.2010 року.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою. Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало.
Згідно акту виконаних робіт, рахунку-фактури № 14 від 11.02.2011 року та платіжного доручення від 24.02.2011 року № 715 за послуги аварійного комісару позивачем перерахована сума 200,00 грн., всього затрати позивача складають 31 529,34 грн.
Позивач звернувся до відповідача з листами № 3675/3-2-05 від 17.02.2011 року та № 9406/3-2-05 від 27.04.2011 року про компенсацію витрат в добровільному порядку, але відповідач добровільно не відшкодував витрати позивача.
Таким чином, позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 31 529 грн. 34 коп., судові витрати, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач до судового засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив.
У звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, та відповідно до положень ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в зв'язку з наступним.
Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 01.11.2010 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем „ЗАЗ 1102, державний номер А НОМЕР_1, по вул. Скворцова м. Запоріжжя, порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку не переконався в безпеці маневру, допустив зіткнення з автомобілем „ДЕУ Ланос, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого транспортні засоби пошкодженні, чим порушено ст. 124 КУпАП.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 5).
На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало.
Закон України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.
Відповідно до п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закон України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ст. 22 Закону, позивач відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
11.02.2011 року ОСОБА_3 звернувся до позивача з заявою про здійснення відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу „DAEWOO, державний номер НОМЕР_2, під час дорожньо транспортної пригоди 01.11.2010 року (а.с. 4).
Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб, становить 40 251,73 грн., відповідно до Звіту № 174 спеціаліста - автотовароведа від 16.12.2010 року (а.с.8-12).
У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі платіжним дорученням від 11.03.2011 року № 976 в розмірі 31 329,34 грн., керуючись нормами п. 41.1 ст. 41 Закону та наказом про сплату № 603 від 11.03.2011 року (а.с. 17).
Крім того, згідно акту виконаних робіт, рахунку-фактури № 14 від 11.02.2011 року та платіжного доручення від 24.02.2011 року № 715 за послуги аварійного комісару позивачем перерахована сума 200,00 грн., всього витрати позивача складають 31 529,34 грн. (а.с. 16, 17).
Ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
На підставі викладеного суд знаходить позовні вимоги в частині відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Позовні вимоги, в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., задоволенню не підлягають на підставі наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За змістом ст.ст. 79, 84 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права.
Процесуальне становище особи, яка надає правову допомогу, її права і порядок вступу у процес визначені ст. 56 ЦПК. Зазначені особи відносяться до інших учасників процесу.
Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191-VI „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ.
В ст.1 цього Закону, зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою.
Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.
Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги. Повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.
При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги.
Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
Матеріали справи не містять угоди між позивачем та адвокатом пов'язаної зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, а також доказів про склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги повязаної зі складання позовної заяви, що входить до предмету доказування по справі, а тому в частині стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.
При зверненні до суду ОСОБА_2 (транспортним) страховим бюро України сплачено судовий збір у розмірі 316 грн. 00 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 62 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму у розмірі 31 529 грн. 34 коп., витрати на оплату судового збору в розмірі 316 грн. 00 коп., а всього стягнути суму у розмірі 31 845 грн. 34 коп. (вісімнадцять тисяч триста двадцять девять гривень сорок копійок).
В іншій частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ю.В. Геєць