Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі суддів:
Чужі Ю.Г. (головуючий), Леска В.В.,
Кондора Р.Ю., при секретарі Чучка Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 4 лютого 2013 року по справі за
позовом ПрАТ «Лізинг інформаційних
технологій» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року ПрАТ «Лізинг
інформаційних технологій»
(правонаступник ЗАТ «Лізинг
інформаційних технологій», далі -
Товариство) звернулося в суд з даним
позовом посилаючись на те, що 06.12.2007
року між ним та ОСОБА_3 був укладений
договір № 07120601 про надання в оренду
обладнання на умовах фінансового
лізингу.

Згідно умов цього договору Товариство
передало ОСОБА_3 обладнання вартістю
4047,74 грн., а відповідач
(лізингоодержувач) зобов'язався
повернути кошти шляхом сплати
щомісячних платежів протягом 2 років
рівними частинами.

Взяті на себе зобов'язання відповідач
належним чином не виконувала і станом
на 13.12.2012 року у неї перед Товариством
виникла заборгованість в розмірі 7877,78
грн.

Посилаючись на дані обставини,
Товариство просило стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за договором в розмірі
7877,78 грн.

Заочним рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 4 лютого 2013
року позову Товариства задоволено.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_3 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення
місцевого суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позову Товариства.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа
розглянута у відсутності представника
позивача та відповідача, які належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи.

Заслухавши представника апелянта,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд, відповідно до
вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішить справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
рішення у справі не відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що
06.12.2007 року між ЗАТ «Лізинг
інформаційних технологій»,
правонаступником якого є ПАТ «Лізинг
інформаційних технологій» та ОСОБА_3
був укладений договір № 07120601 про
надання в оренду обладнання на умовах
фінансового лізингу (далі - Договір).

За умовами цього договору позивач
надав відповідачці на умовах
фінансового лізингу комп'ютерне
обладнання загальною вартістю 4047,74
грн., а остання зобов'язалась
сплачувати на користь позивача платежі
згідно з пакетом LeaseIT Інвайт та цим
договором, на підставі рахунку
щомісяця рівними частинами протягом
двох років у строк до 20 числа поточного
місяця.

Відповідно до п. 1.2. Договору порядок
отримання обладнання, інших товарів та
послуг клієнтом (відповідачем)
визначається Правилами отримання
обладнання, інших товарів та послуг
клієнтами системи LeaseІТ (надалі -
Правила), які є невід'ємною частиною
цього Договору.

Умовами Пакету LeaseIT Інвайт є: вид
договору - фінансовий лізинг, строк
лізингу - 2 роки (тобто з 06.12.2007 року по
06.12.2009 року), кількість місячних
лізингових платежів - 24, проценти за
надання фінансування - 2% від вартості
обладнання в місяць, виплати
проводяться щомісячно рівними
частинами, перехід права власності -
виплата повної вартості обладнання
(компенсація вартості товару становить
168,66 грн., а фінансова комісія 80,95 грн.,
всього за 24 місяці 5990,64 грн.).

Встановлено, що ОСОБА_3 сплатила на
користь позивача за отримане в лізинг
обладнання 5992,61 грн. та здійснила
останній платіж у грудні 2009 року.

Також встановлено, що позивач у
листопаді 2008 року в односторонньому
порядку на підставі п. 6.12 Правил
збільшив лізингові платежі з
урахуванням зміни курсу долара США чи
євро по відношенню до української
гривні, у зв'язку з чим виникла
заборгованість відповідача на суму
позову.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону
України «Про фінансовий лізинг» сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати:
суму, яка відшкодовує частину вартості
предмета лізингу; платіж як винагороду
лізингодавцю за отримане у лізинг
майно; компенсацію відсотків за
кредитом; інші витрати лізингодавця, що
безпосередньо пов'язані з виконанням
договору лізингу.

Стаття 524 ЦК України визначає, що
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції не дав оцінки тим обставинам,
що грошове зобов'язання за договором,
укладеним між сторонами виражене у
грошовій одиниці України гривні та
правомірності дій позивача щодо
збільшення в односторонньому порядку
лізингових платежів.

Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунки
між сторонами здійснюються в гривнях.

Пунктом 6.12. Правил отримання
ІТ-обладнання, інших товарів та послуг
у системі LeaseIT передбачено право
оператора LeaseIT збільшувати платіж в
односторонньому порядку у випадку
суттєвих змін встановленого
Національним Банком України курсу
долара США чи євро по відношенню до
української гривні, якому кореспондує
обов'язок повідомити про збільшення
платежу клієнта в рахунку на оплату
чергового поточного платежу.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
вимог ЦК України та інших актів
цивільного законодавства (ст. 526 ЦК
України).

Зі структури грошових нарахувань
ОСОБА_3 видно, що підвищення розміру
платежу на підставі п. 6.12. Правил
відбулося з листопада 2008 року (а. с. 17).

Натомість доказів повідомлення
відповідача про таке збільшення
матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В порушення цих вимог процесуального
закону позивач не довів обставин, на
які посилалася як на підставу своїх
вимог, зокрема те, що ним дотримано
порядок збільшення платежу на підставі
п. 6.12. Правил та що у відповідача виник
обов'язок щодо оплати вартості пакета
LeaseIT за підвищеним розміром.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції про доведеність позову не
відповідають обставинам справи, а
порушення судом норм процесуального
права призвели до постановлення
незаконного рішення, що відповідно до
п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позову Товариства.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо
суд апеляційної інстанції змінює
рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Заочне рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 4 лютого 2013
року скасувати.

У задоволенні позову ПрАТ «Лізинг
інформаційних технологій» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості
відмовити.

Стягнути з ПрАТ «Лізинг інформаційних
технологій» на користь ОСОБА_3 121 (сто
двадцять одну) грн. 80 коп. судового
збору за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: