Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

13 січня 2014 року
м. Добропілля

Добропільський
міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого
одноособово судді
Діденко С.О.

при секретарі
Сухіна О.Ю.

в присутності представників
сторін:

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Колосова В.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні у залі суду в приміщенні
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області справу за позовом
ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Світлівської сільської ради про
визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Добропільського міськрайонного суду з
позовом до Виконавчого комітету
Світлівської сільської ради про
визнання права власності.

У якості обґрунтування Позивач
посилається на те, що відповідно до
Указу президента України «Про заходи
щодо забезпечення захисту майнових
прав селян у процесі реформування
аграрного сектора економіки» від 29
січня 2001 року N 62/2001, з метою
забезпечення захисту майнових прав
селян у процесі реформування
аграрного сектора економіки,
створення сприятливих умов для
розвитку підприємництва і орендних
відносин на селі та керуючись
статтею 102 Конституції України,
постановив запровадити
документального посвідчення права
власності на паї шляхом видачі
свідоцтв про право власності на пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майнові сертифікати).

Як обумовлено в Постанові
Кабінету Міністрів України від 28
лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання
питань щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки» (із змінами та
доповненнями): На виконання Указу
Президента України від 29 січня 2001 р. N 62
"Про заходи щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектора
економіки" Кабінет Міністрів України,
постановив вирішити питання щодо
виготовлення свідоцтв про право
власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) та книг обліку
виданих свідоцтв.

Відповідно до зборів власників
майнових паїв по розподілу майна від 23
грудня 2003 року, вибрано представником
від співвласників майна гр. ОСОБА_3

Згідно до Договору купівлі-продажу
майна, що знаходиться в спільній
частковій власності, в особі
Уповноваженого ОСОБА_3 і ОСОБА_1 уклали
договір, відповідно до якого ОСОБА_1
придбав майно, яке знаходилось в
спільній частковій власності:
корівник, корівник, склад, силосна
траншея, трактор МТЗ-80, Комбайн
Дон-Ротор, Ферми металеві,
кормоприготівельний пункт,
зерноочисник ОВП-20, норія, Ємність для
ПММ на загальну суму 239325,00 грн.

Актом приймання-передачі ОСОБА_1
прийняв у Уповноваженої особи
співвласників майна ОСОБА_3 наступне
майно: корівник, корівник, склад,
силосна траншея, трактор МТЗ-80, Комбайн
Дон-Ротор, Ферми металеві,
кормоприготівельний пункт,
зерноочисник ОВП-20, норія, Ємність для
ПММ.

Позивач звернувся в 2006 році до
Добропільського бюро технічної
інвентаризації для оформлення
технічних паспортів на будівлі:
корівник, корівник, склад, силосна
траншея, Ферми металеві,
кормоприготівельний пункт, Ємність для
ПММ, але в установленому законом
порядку вказаних будівель він не має
можливості зареєструвати, бо відсутні
нотаріально оформлені документи, які б
підтверджували право власності на
вказане нерухоме майно
сільськогосподарського призначення,
тому отримав усну відмову в
реєстрації у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів. Йому
було запропоновано звернутись до суду
для вирішення питання про визнання
права власності на вказане нерухоме
майно.

Позивач є фізичною особою-підприємцем
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків та інших
обов'язкових платежів НОМЕР_1, та
відповідно до свідоцтва про сплату
єдиного податку вид діяльності -
вирощування зернових культур.

Позивач користується об'єктами
нерухомості сільськогосподарського
призначення на протязі тривалого часу,
більш десять років, і на теперішній час
користується вказаним нерухомим
майном, але не маю можливості в повному
обсязі використати право на
розпорядженням майном, яке належить
йому на праві приватної власності, але
офіційно в установленому законом
порядку не має можливості
зареєструвати на своє ім'я.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просить задовольнити позовні вимоги та
визнати право власності на будівлю
складу А-1 загальною площею 1467,7 кв.м.,
будівля вартової Б-1 площею 10,4 кв.м.,
убиральню В-1, Душ Г-1 (тимчасовий), Склад
ГММ Д-1 площею 14,5 кв.м., колодязь К,
огорожа №3, огорожа №4, огорожа №5,
розташовані за адресою в АДРЕСА_1

Представник відповідача Колосов
В.В., який діє на підставі посвідчення, в
судовому засіданні зазначив, що позов
визнає, підтверджує факт належності
майна саме Позивачу, не заперечує проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1, бо
йому відомо про факт отримання
спірного майна. Позивач весь час
користується вказаним майном, спорів
щодо права власності за період часу і
по теперішній час не виникало.

Проаналізувавши в сукупності зібрані
в справі докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню. Позиція суду
підтверджується наступним.

Правовідносини по даній справі
регулюються Цивільним Кодексом
України

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної
підсудністю є позови, що виникають з
приводу нерухомого майна,
пред'являються за місцезнаходженням
майна або основної його частини.

Також зважаючи на той факт, що
визнання позовних вимог Відповідачами
не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб, а
також з огляду на обґрунтованість
позову суд приходить висновку про
задоволення позову з огляду на
наступне.

Як встановленому в судовому засіданні,
відповідно до зборів власників
майнових паїв по розподілу майна від 23
грудня 2003 року, вибрано представником
від співвласників майна гр. ОСОБА_3

Згідно до Договору купівлі-продажу
майна, що знаходиться в спільній
частковій власності, в особі
Уповноваженого ОСОБА_3 і ОСОБА_1 уклали
договір, відповідно до якого ОСОБА_1
придбав майно, яке знаходилось в
спільній частковій власності:
корівник, корівник, склад, силосна
траншея, трактор МТЗ-80, Комбайн
Дон-Ротор, Ферми металеві,
кормоприготівельний пункт,
зерноочисник ОВП-20, норія, Ємність для
ПММ на загальну суму 239325,00 грн.

Актом приймання-передачі ОСОБА_1
прийняв у Уповноваженої особи
співвласників майна ОСОБА_3 наступне
майно: корівник, корівник, склад,
силосна траншея, трактор МТЗ-80, Комбайн
Дон-Ротор, Ферми металеві,
кормоприготівельний пункт,
зерноочисник ОВП-20, норія, Ємність для
ПММ.

Позивач звернувся в 2006 році до
Добропільського бюро технічної
інвентаризації для оформлення
технічних паспортів на будівлі:
корівник, корівник, склад, силосна
траншея, Ферми металеві,
кормоприготівельний пункт, Ємність для
ПММ, але в установленому законом
порядку вказаних будівель він не має
можливості зареєструвати, бо відсутні
нотаріально оформлені документи, які б
підтверджували право власності на
вказане нерухоме майно
сільськогосподарського призначення,
тому отримав усну відмову в
реєстрації у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів. Йому
було запропоновано звернутись до суду
для вирішення питання про визнання
права власності на вказане нерухоме
майно.

Позивач є фізичною особою-підприємцем
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків та інших
обов'язкових платежів НОМЕР_1, та
відповідно до свідоцтва про сплату
єдиного податку вид діяльності -
вирощування зернових культур.

Позивач користується об'єктами
нерухомості сільськогосподарського
призначення на протязі тривалого часу,
більш десять років, і на теперішній час
користується вказаним нерухомим
майном, але не маю можливості в повному
обсязі використати право на
розпорядженням майном, яке належить
йому на праві приватної власності, але
офіційно в установленому законом
порядку не має можливості
зареєструвати на своє ім'я.

У якості обґрунтування Позивач
посилається на те, що відповідно до
Указу Президента України «Про заходи
щодо забезпечення захисту майнових
прав селян у процесі реформування
аграрного сектора економіки» від 29
січня 2001 року N 62/2001, з метою
забезпечення захисту майнових прав
селян у процесі реформування
аграрного сектора економіки,
створення сприятливих умов для
розвитку підприємництва і орендних
відносин на селі та керуючись
статтею 102 Конституції України,
постановив запровадити
документального посвідчення права
власності на паї шляхом видачі
свідоцтв про право власності на пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майнові сертифікати).

Як обумовлено в Постанові
Кабінету Міністрів України від 28
лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання
питань щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки» (із змінами та
доповненнями): На виконання Указу
Президента України від 29 січня 2001 р. N 62
"Про заходи щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектора
економіки" Кабінет Міністрів України,
постановив вирішити питання щодо
виготовлення свідоцтв про право
власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) та книг обліку
виданих свідоцтв.

Згідно до ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Вказане
повністю кореспондується з приписами
ст. 321 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 328 ч. 2 Цивільного
кодексу України, право власності
вважається таким, що набуте правомірно,
якщо інше не випливає прямо із закону
або незаконність набуття права
власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі
відсутності документів на право
власності, власник може вимагати
визнання права власності в судовому
порядку.

Як вбачається зі ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває права
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Набуття права власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

З урахування викладеного, суд вважає,
що вимоги позивача обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

З урахування викладеного,
суд вважає, що вимоги позивача
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 14, 130, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст. 41 Конституції
України, ст.ст. 328, 344, 392, Цивільного
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Світлівської сільської ради
про визнання права власності,
задовольнити в повному обсязі.

Визнати право власності за гр. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Водянське
міста Добропілля Донецької області на
будівлю складу А-1 загальною площею 1467,7
кв.м., будівлю вартової Б-1 площею 10,4
кв.м., убиральню В-1, Душ Г-1 (тимчасовий),
склад ГММ Д-1 площею 14,5 кв.м., колодязь
К, огорожу №3, огорожу №4, огорожу №5,
розташовані за адресою в АДРЕСА_1

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Добропільський
міськрайонний суд Донецької області
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Складено одноособово у нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя
С.О.Діденко

13.01.2014