Справа № 742/5798/13-ц Провадження №
22-ц/795/145/2014 Головуючий у I інстанції -
Ільченко О. І. Доповідач - Горобець Т.
В.Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Горобець Т.В. ,

суддів -Хромець Н.С.
,Бечка Є.М.,

при секретарі -Рудик І.І.

за участі відповідача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 19
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
додаткових витрат на дитину ,

В С Т А Н О В И
В :

07 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення 7500,00грн додаткових витрат на
їх доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зазначена сума є половиною від витрат,
понесених нею у липні, серпні та жовтні
2013 року на проведення дитині сеансів
мануальної терапії у приватного лікаря
ОСОБА_5

Крім того, 10500,00 грн. просила стягнути
наперед на наступні сеанси терапії, які
мають проводитись за методикою лікаря
до 2016 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
сеанси лікування оплачує сама, у той
час, як згідно ст. 185 СК України участь у
додаткових витратах має приймати і
відповідач. Зазначає, що
консультативним висновком лікаря
ОСОБА_5 у дитини діагностовано
захворювання , яке може лікуватись
шляхом проведення курсу мануальної
терапії. Лікарем призначено тривале
лікування -починаючи з 6 місяців до
виповнення дитиною 3,6 років. Вартість
одного сеансу 3000 грн. Вона вже
витратила на лікування 15000,00 грн та на
наступні прийоми необхідно витратити
21000,00 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 19
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця смт. Ладан
Прилуцького району, АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_3 додаткові витрати на лікування
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - одноразово
в розмірі 3000 грн. за період до листопада
2013 року, а також стягнуто додаткові
витрати наперед на лікування дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період її
хвороби по 1500 грн до 20 грудня 2013 року, 20
березня 2014 року, 20 вересня 2014 року, 20
березня 2015 року, 20 вересня 2015 року, 20
березня 2016 6року та до 20 вересня 2016 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 229,
40 коп. в рахунок відшкодування сплати
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати оскаржуване рішення як таке,
що постановлене при неповному
з"ясуванні обставин справи та
недоведеності тих обставин, які мають
значення для справи. Вимоги про
стягнення вже сплачених позивачкою сум
після припинення їх сімейних
стосунків визнає у межах 10%.

Апелянт зазначає, що позивачка без його
згоди вирішила провести діагностику та
лікування дитини у приватному
медичному центрі з застосуванням
нетрадиційних методів лікування у м.
Києві, у той час, як лікувальними
закладами за місцем народження та
проживання дитини порушень у її
розвитку протягом першого року життя
виявлено не було.

Проте, незважаючи на його вимогу про
витребування та огляд оригіналів
документів, наданих позивачкою, суд
першої інстанції вирішив справу на
підставі сумнівних ксерокопій
медичних висновків та квитанцій про
вартість сеансу мануальної терапії.

Відповідач звертає також увагу
апеляційного суду на те, що суд не
врахував надані суду докази про його
скрутне матеріальне становище та
відсутність можливості витрачати
кошти саме на такий, обраний без його
згоди, спосіб лікування дитини .

Вислухавши доповідь судді, пояснення
відповідача та його представника,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
, перевіривши законність рішення суду
першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду має бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким, суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони, посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3.( без врахування сум, витрачених
на проведене лікування в період
спільного проживання сторін), суд
першої інстанції виходив з того, що
дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має стійке
захворювання, яке потребує тривалого
лікування та додаткових витрат на таке
лікування, а тому батько зобов'язаний
брати участь у фінансуванні лікування
дочки.

З таким висновком суду про встановлені
обставини не погоджується колегія
апеляційного суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
які перебувають у шлюбі з 06.07.2012 року. З
серпня 2013 року спільно не проживають,
сімейні стосунки припинені.

Рішенням Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 25
вересня 2013 року з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання
дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх
доходів відповідача до повноліття
дитини та на утримання дружини ОСОБА_3 в
розмірі 1/6 частини дохоів відпоідача
до досягнення дитиною трирічного віку.

Звертаючись до суду з вказаним позовом
про стягнення додаткових витрат на
дитину, позивачка ОСОБА_3 на
підтвердження своїх позовних вимог
надала суду незасвідчені ксерокопії
консультативних висновків приватного
медичного закладу - лікаря ОСОБА_5 від
26.10.2013 року та від 17.07.2013 року, а також,
копії квитанцій про сплату коштів за
послуги мануальної терапії- та довідку
про склад сім'ї.

Частиною 2 ст. 64 ЦПК України
передбачено, що письмові докази, як
правило, подаються в оригіналі. Якщо
подано копію письмового доказу, суд за
клопотанням осіб, яку і беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу.

В суді першої інстанції відповідачем
ОСОБА_1 заявлялось клопотання про
витребування оригіналів наданих
доказів позивачем, яке судом не було
задоволене.

Ухвалою апеляційного суду від 26 грудня
2013 року, постановленою у судовому
засіданні у розгляді справи оголошено
перерву та визнано необхідним допитати
сторін у судовому засіданні. Також,
зобов"язано позивачку ОСОБА_3 надати у
судове засідання оригінали або
належним чином засвідчені копії
документів, що приєднані до позовної
заяви ( а.с.45) .

Судова повістка та лист суду, згідно
відомостей з офіційного сайту УДП ПЗ
„Укрпошта" отримані позивачкою
ОСОБА_3 04 січня 2014 року (а.с. 46,47,49-50).

Проте, на виконання вимог ухвали суду
позивачкою не надано належних доказів
на обґрунтування своїх вимог, також, у
судове засідання вона не з'явилась,
причину неявки не повідомила.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Докази мають бути
належними та допустимими, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

З досліджених апеляційним судом
ксерокопій документів, які надала
позивачка та, ксерокопій медичних
документів, що надав відповідач
(амбулаторної карти лікувального
закладу за місцем проживання дитини
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та Обмінної карти
пологового відділення лікарн), можна
зробити висновок, що дитина народилась
здоровою, на першому році життя
розвивалась нормально, жодних
висновків щодо наявності захворювання
у дитини до листопада 2013 року , у тому
числі після обстеження у спеціалістів ,
не виявлено ( а.с.52-79 ). Такі протиріччя
щодо стану дитини , наявних у
документах, наданих у вигляді
незасвідчених копій, позивачкою не
спростовані, хоча оригінали зазначених
документів зберігаються у ОСОБА_3.(
а.с.52)

Також, наявні у справі ксерокопії 5
квитанцій про сплату 3000,00 грн,( а.с.10,11),
не містять інформації про особу, якою
ці суми сплачено, не мають інформації
отримання цих коштів медичною
установою, не мають посилання на
історію хвороби та її номер, не
зазначено пацієнта.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд
відповідно до 10,60, ч.4 ст.64 ЦПК України
приходить до висновку, що позивачем
належними та допустимими доказами
позов не доведено в зв"язку з чим,
задоволенню він не підлягає.

У той же час, у судовому засіданні
апеляційного суду Чернігівської
області відповідач ОСОБА_1 частково
визнав вимоги в сумі 600,00 грн,
зазначивши, що згоден сплатити вказану
суму у відшкодування витрат,
зазначених позивачкою, як фактично вже
понесені нею на лікування дитини після
серпня 2013 року.

Тому, відповідно до правил ч.2 ст.11 та ч.1
ст.61 ЦПК України, позовні вимоги ОСОБА_3
щодо стягнення витрат, понесених нею на
лікування дитини за вказаний період
можуть бути задоволені у обсязі,
визнаному відповідачем.

Керуючись ст.ст. 209,218,303, 307, п.2 ч.1 ст.309, 313,
314, 316,319,324 ЦПК України, ст. 185 СК України ,
апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 19
листопада 2013 року в частині стягнення
з ОСОБА_1 додаткових витрат, понесених
ОСОБА_7 на лікування дитини змінити,
зменшивши суму стягнення до 600,00 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: