інстанції - Котенко О. А.Номер
провадження 22-ц/788/176/14 Суддя-доповідач -
Маслов Василь. Олексійович. Категорія -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Маслова В. О.,

суддів - Дубровної В. В., Криворотенка
В. І.,

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе"

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 03 грудня 2013 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
"Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе" про відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 03 грудня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з
ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" на його
користь 10000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ "СМНВО ім. М.В.
Фрунзе", посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог. При цьому обґрунтовує
свої вимоги тим, що чинне законодавство
не передбачає правових підстав для
стягнення моральної шкоди з
відповідача. Вказує, що місцевим судом
безпідставно не застосовано строки
позовної давності та не достатньою
мірою врахована вина позивача у
настанні страхового випадку.

Розглянувши матеріали справи в межах
заявленого позову і апеляційної
скарги, колегія суддів знаходить, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
на підставі ч.1 ст.308 ЦПК України.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, з 05 листопада 1990
року по 10 березня 2006 року ОСОБА_3
перебував у трудових відносинах з ВАТ
"СМНВО ім. М.В. Фрунзе", правонаступником
якого є ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе".
Вказана обставина підтверджується
копією трудової книжки, яка є на а.с. 3 - 5.

Згідно акту № 16 розслідування
хронічного професійного захворювання
від 13 березня 2006 року, затвердженого
головним державним санітарним лікарем
м. Суми, за формою П-4 ОСОБА_3 встановлено
діагноз: "Вібраційна хвороба від впливу
локальної вібрації ІІ стадії у формі
вегетативно-сенсорної поліневропатії
верхніх кінцівок з вираженими
вегетативно - трофічними порушеннями,
міофіброз м'язів надлопаткової області
і передпліч, двосторонній деформуючий
остеоартроз ліктьових і
променезапястних суглобів,
епіконделіт ліктьових і
променезапястних суглобів зі стійким
больовим синдромом і вираженим
обмеженням функції верхніх кінцівок.
Захворювання професійне.
Нейросенсорна туговухість3 ступеня
професійного характеру. Основний
діагноз" (а.с. 8).

Як вбачається з акту № 38 від 16 травня 2007
року, затвердженого головним державним
санітарним лікарем м. Суми, за формою
П-4, позивачу були встановлені такі
професійні захворювання: "ХОЗЛ пилової
етнології І-ІІ стадії у фазі нестійкої
ремісії. Емфізема легень І стадії, ЛH II
стадії. Захворювання професійне.
Вібраційна хвороба від впливу
локальної вібрації II стадії у формі
вегетативно-сенсорної поліневропатії
верхніх кінцівок з вираженими
вегетативно - трофічними порушеннями,
міофіброз м'язів надлопаткової області
і передпліч, двосторонній деформуючий
остеоартроз ліктьових і
променезапястних суглобів зі стійким
больовим синдромом і вираженим
обмеженням функції верхніх кінцівок.
Захворювання професійне.
Нейросенсорна туговухість 4 ступеня
професійного характеру. Основний
діагноз" (а.с.11).

Відповідно до довідки МСЕК серії ААА
№021871 від 13 липня 2013 року, копія якої є
на а.с.16, було встановлено ступінь
втрати працездатності ОСОБА_3 80% та
другу групу інвалідності.

Встановивши, що ОСОБА_3 отримав
професійне захворювання через те, що
ПАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" не виконано в
повному обсязі вимоги законодавства
про охорону праці, гігієнічні
регламенти та нормативи, внаслідок
чого позивач зазнав моральної шкоди,
місцевий суд обґрунтовано частково
задовольнив позов та стягнув на його
користь суму такої шкоди, яка
відповідає обсягу заподіяних
моральних страждань, їх характеру та
тривалості, а також істотності
вимушених змін у зв'язку з професійним
захворюванням. Колегія суддів
знаходить, що таке рішення місцевого
суду відповідає вимогам ст. 23 ЦК
України та ст. 153, 237-1 КЗпП України.

Відповідальність роботодавця, за
наявності вини, за завдання каліцтва
або іншого ушкодження здоров'я
працівникові під час виконання ним
трудових обов'язків настає також і
відповідно до норм ЦК України. Тому
рішення суду місцевого суду про
незастосування строку позовної
давності до спірних правовідносин
відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК
України.

Втрата ОСОБА_3 працездатності на 80% і, як
наслідок фактична втрата з вини
роботодавця нормальних життєвих
зв'язків, вимушені зміни в його
життєвих і виробничих стосунках,
безперечно вимагає від позивача
додаткових зусиль для організації
свого життя, а тому посилання
відповідача на відсутність доказів
заподіяння моральної шкоди позивачу є
необґрунтованими.

Статтею 153 КЗпП України встановлено
обов'язок роботодавця по створенню
безпечних і нешкідливих умов праці. У
зв'язку з чим, вказівка апелянта на те,
що позивач був ознайомлений зі
шкідливими умовами праці та знав про
можливі шкідливі наслідки для свого
здоров'я, висновків суду не
спростовують, оскільки не спростовують
факту наявності вини роботодавця в
неналежному забезпеченні безпечних та
нешкідливих умов праці та не є
підставою для позбавлення позивача
права на отримання відшкодування. Отже,
і посилання апелянта на солідарну
відповідальність сторін за шкоду,
завдану невиконанням позивачем свого
обов'язку в повному обсязі, є
безпідставними.

За викладених обставин і фактів,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував обставини справи, у
відповідності зі ст.212 ЦПК України дав
оцінку зібраним доказам і вирішив спір
у відповідності з законом, тому підстав
для задоволення скарги та скасування
рішення суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе" відхилити, а
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 03 грудня 2013 року в даній
справі залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -