АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/7147/13-ц
Провадження № 22-ц/792/400/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі: Байдичі О.В.,

з участю представника відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Кам'янець -
Подільського міськрайонного суду
Хмельницької області від 25 грудня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів. В обґрунтування позову
зазначала, що до 04.04.2003 року перебувала
в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. Від шлюбу є дочка, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу проживає з позивачкою.
Відповідач за постановою суду від
03.09.2003 року зобов'язаний сплачувати на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4
аліменти в розмірі ? частини всіх видів
його заробітку (доходу) щомісячно, але
не менше ? частини неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, починаючи з
27.08.2003 року і до повноліття дитини.
Однак, як зазначає позивачка, боржник
умисно ухиляється від виконання своїх
обов'язків, рішення суду не виконує,
призначені аліменти на утримання
дитини не сплачує. Заборгованість по
аліментах за період з 01.01.2004 року по
01.07.2013 року становить 35271 грн. 76 коп. За
таких обставин вона має право на
отримання від ОСОБА_1 неустойку в
розмірі 10 679 грн. 29 коп.

Рішенням Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду від 25 грудня 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку за
прострочення сплати аліментів в сумі 10
679 грн. 29 коп. та 229,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1, ОСОБА_2 просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове
рішення про залишення заяви без

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Стельмах Д.В.
Справа № 676/7147/13

Провадження № 22-ц/792/400/14

Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 57

розгляду.

При цьому посилається на незаконність
рішення та його невідповідність
вимогам закону, порушення норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що судом не з'ясовано
в достатній мірі усіх обставин, що
мають істотне значення для справи,
оскільки його вини у несплаті
аліментів на утримання дочки немає, про
прийняте судом рішення про стягнення з
нього аліментів в 2003 році а також про
існування виконавчого провадження по
примусовому виконанню вказаного
рішення суду йому нічого невідомо, під
час неодноразового спілкування з
позивачем, остання не повідомила його
про обов'язок по сплаті аліментів,
необхідність матеріальної допомоги
для утримання дочки ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином. Представник ОСОБА_3 в
письмовій заяві просив апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін, розгляд
справи в апеляційному суді провести
без його участі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності з п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи вимоги та стягуючи з
відповідача неустойку за прострочення
сплати аліментів, суд першої інстанції
виходив із норм ст.196 СК України, яка
передбачає право одержувача аліментів
на таке стягнення у разі виникнення
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду.

Однак, суд першої інстанції дійшов
таких висновків з порушенням норм
матеріального права.

Встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до
постанови судді Кам'янець -
Подільського міського суду від 03.09.2003
року зобов'язаний сплачувати на
утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
аліменти в розмірі ? частини всіх видів
його заробітку (доходу) щомісячно, але
не менше ? частини неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, починаючи з
27.08.2003 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК
України, суд відповідно до вимог ст. 214
ЦПК України повинен встановити факт
заборгованості по аліментах й
наявність чи відсутність вини особи,
яка зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, у її виникненні та
залежно від цього вирішити питання про
наявність чи відсутність у одержувача
права на стягнення неустойки.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України; докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення в справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір;
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

З матеріалів цивільної справи №2-3064,
яка була оглянута апеляційним судом,
вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній
під час розгляду судом справи про
стягнення з нього аліментів 03.09.2003 року,
відсутні дані про його належне
повідомлення про час та місце розгляду
справи, отримання ним копії постанови
судді про стягнення аліментів.

Дослідивши матеріали виконавчого
провадження по примусовому виконанню
вищевказаної постанови судді про
стягнення аліментів колегія суддів
встановила, що виконавче провадження
було відкрито державним виконавцем
Кам'янець - Подільського міського
відділу ДВС відповідно до постанови
від 01.11.2003 року. Розмір заборгованості
по аліментах відповідно до наданого
державним виконавцем розрахунку
станом на 01.07.2013 року становить 35 271,76
грн. Однак, об'єктивних даних, які б
свідчили про інформованість
відповідача щодо його обов'язку по
сплаті аліментів на користь позивача
та утримання дочки, справа не містить.
Дані про отримання попереджень
державного виконавця, які, як
вбачається з дати на них, були
надіслані в листопаді 2004 року та в
січні 2005 року на адресу ОСОБА_1, на
АДРЕСА_2, відсутні.

При цьому слід взяти до уваги, що
як вбачається з даних паспорту
громадянина України ОСОБА_1 серії
НОМЕР_1, він був зареєстрований за
вищевказаною адресою до 26.12.2003 року. З
14.02.2004 року і до цього часу відповідач
зареєстрований в АДРЕСА_1.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач не
був обізнаний з покладенням на нього
обов'язку по сплаті аліментів, тому
його вини у несплаті коштів на
утримання дитини за рішенням суду не
вбачається.

Таким чином правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3
колегія суддів не вбачає, тому у
задоволенні позову слід відмовити, а
рішення суду першої інстанції
скасувати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317,
319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1,
ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 25 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук