Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана
Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і
Панька В.Ф.,

при секретарі: СаваринаТ.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Мукачівського
міського комунального підприємства
«Ремонтно-будівельне управління» на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 08 жовтня 2012 р. за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до
Мукачівського міського комунального
підприємства «Міська служба
пасажирських перевезень» і
Мукачівського міського комунального
підприємства «Ремонтно-будівельне
управління», третя особа без
самостійних вимог - Територіальна
державна інспекція праці в
Закарпатській області, про визнання
незаконним і скасування наказу,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та затримки розрахунку при
звільненні, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 звернулися у
суд із позовом до Мукачівського
міського комунального підприємства
«Міська служба пасажирських
перевезень» (надалі - Відповідач) і
Мукачівського міського комунального
підприємства «Ремонтно-будівельне
управління» (надалі - Співвідповідач) у
липні 2012 р.

Після зміни предмету позовних вимог
(а.с.78, 90) остаточно просили визнати
незаконними та скасувати наказ № 8 від
31.05.2012 р. про їх звільнення з роботи за
ст. 40 ч.1 КЗпП України, зобов'язати
Відповідача чи належного
правонаступника поновити їх на роботі
за попередніми посадами, виплатити їм
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу та затримки
розрахунку при звільненні за період з
31.05.12 р. по 03.08.12 р.

На обґрунтування зазначали, що
Відповідачем їх незаконно було
звільнено з роботи в зв'язку з
реорганізацією підприємства, оскільки
зміна підпорядкованості не припиняє
дії трудового договору.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 13.11.12 р. позов задоволено
частково: визнано незаконними та
скасовано наказ директора
Мукачівського міського комунального
підприємства «Міська служба
пасажирських перевезень» № 8 від 31.05.2012
р. в частині звільнення із 31.05.12 р.
ОСОБА_2 з роботи за посадою старшого
диспетчера, ОСОБА_3 - з посади
диспетчера, та ОСОБА_4 - з посади
бухгалтера-касира; поновлено ОСОБА_2 на
посаді старшого диспетчера, а ОСОБА_3 -
на посаді диспетчера Співвідповідача,
з 31.05.12 р.; змінено запис у трудовій
книжці ОСОБА_4 від 31.05.12 р. «звільнена з
роботи з посади бухгалтера-касира
згідно ст. 40 п.1 КЗпПУ» та записати в
трудову книжку «звільнена з роботи по
ст. 40 п.1 КЗпПУ в зв'язку зі скороченням
чисельності працівників»; стягнуто зі
Співвідповідача на користь ОСОБА_2 3139.66
грн. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
6393.79 грн. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу; стягнуто зі
Співвідповідача на користь ОСОБА_3 6181.54
грн. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу; стягнуто зі
Співвідповідача на користь ОСОБА_4 4206.70
грн. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та 2065.70 грн.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні; вирішено
питання судових витрат; рішення у
частині поновлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підлягає негайному виконанню (т.1,
а.с.133-137).

Апелянт просить скасувати це рішення
та увалити нове про відмову в позові.
Доводить про порушення судом норм
процесуального та матеріального права.
Указує на пропуск позивачами строку
звернення до суду, оскільки такі
одержали копію трудової книжки 31.05.2012 р.

У письмових запереченнях і в судовому
засіданні представник позивачів -
ОСОБА_5, не визнав скарги як
безпідставної і просить залишити
рішення суду без змін.

Суд першої інстанції виходив з того, що
звільнення позивача з посади відбулося
з порушенням норм трудового
законодавства, позаяк Відповідач
рішення про скорочення чисельності або
штату працівників не приймав.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення - скасуванню із
ухваленням нового по суті позовних
вимог, із таких мотивів.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку зміни в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Відповідно до вимог ч.2, ч.3 ст. 36 цього
Кодексу зміна підпорядкованості
підприємства, установи, організації не
припиняє дії трудового договору. У
випадку зміни власника підприємства, а
також у разі його реорганізації
(злиття, приєднання, поділу, виділення,
перетворення) дія трудового договору
працівника продовжується. Припинення
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
можливе лише у разі скорочення
чисельності або штату працівників (п.1
ч.1 ст. 40 КЗпП).

За правилами ч.2 ст. 40 КЗпП звільнення з
підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6
цієї статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника за його
згодою на іншу роботу.

Аналогічні роз'яснення містяться також
у п.19 постанови пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.92 р. «Про практику
розгляду судами трудових спорів».

Як видно з матеріалів справи, рішенням
20 позачергової сесії 6 скликання
Мукачівської міської ради № 437 від 23.12.11
р. «Про реорганізацію комунальних
підприємств» було вирішено
реорганізувати Мукачівське міське
комунальне підприємство «Міська
служба пасажирських перевезень»
шляхом приєднання до Мукачівського
міського комунального підприємства
«Ремонтно-будівельне управління», яке
визнано правонаступником усіх
майнових і немайнових прав і обов'язків
приєднаного підприємства відповідно
до передавального акту з моменту
внесення до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб запису про припинення
діяльності останнього (т.1, а.с.30).

За повідомленням державного
реєстратора запис про проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи (Мукачівського
міського комунального підприємства
«Міська служба пасажирських
перевезень») внесено 11.09.12 р. (т.1, а.с.223).

ОСОБА_2 працював у Відповідача на
посаді старшого диспетчера з 02.01.02 р.,
ОСОБА_3 - на посаді диспетчера з 13.08.02 р.,
а ОСОБА_4 - на посаді бухгалтера-касира з
28.01.03 р. (т.1, а.с.12-16). Наказами
Відповідача від 29.01.12 р. і від 03.02.12 р.
«Про зміну в організації виробництва
та звільнення працівників
підприємства» позивачі повідомлялися
про наступне вивільнення, а наказом № 8
від 31.05.12 р. були звільнені з роботи на
підставі ст. 40 п.1 КЗпП - у зв'язку з
реорганізацією (а.с.4, 28-29).

Оскільки факту скорочення чисельності
або штату працівників у Відповідача не
було (зворотних даних немає) і питання
переведення позивачів за їх згодою на
іншу роботу ним не розглядалося, то
висновок суду першої інстанції про
порушення трудових прав позивачів є
цілком правильним.

Разом з тим, у відповідності з ч.1 ст. 233
КЗпП України працівник може звернутися
із заявою про вирішення трудового
спору безпосередньо до районного,
районного у місті, міського чи
міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- у місячний строк із дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

За змістом ст. 47 КЗпП України власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку, на підтвердження
отримання якої працівник розписується
в особистій картці та книзі обліку руху
трудових книжок.

Згідно з книгою обліку руху трудових
книжок, оригінал якої був досліджений у
судовому засіданні, позивачі одержали
трудову книжку під розпис 31.05.2012 р.,
однак звернулися із позовом до суду
лише 09.07.12 р., тобто з пропуском
передбаченого законом місячного
строку (а.с.148-153), про поновлення якого
не клопотали.

У процесі апеляційного розгляду справи
поважних причин для поновлення цього
строку не навели і таких судом не
встановлено.

Твердження представника ОСОБА_5 про
одержання позивачами трудових книжок
лише 06.06.12 р. із посиланням на
адресовані ними Відповідачу та
міському голові м. Мукачева заяви про
видачу трудової книжки (т.1, а.с.17-19) не
заслуговує на увагу через відсутність
яких-небудь доказів про надіслання цих
заяв адресатам та одержання їх
останніми, а лист-відповідь
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради від 19.06.12 р., на що також
посилається представник, стосується
лише заяви ОСОБА_2 від 07.06.12 р. з іншого
питання (т.1, а.с.20, 24).

Пропуск без поважних причин місячного
строку звернення до суду є самостійною
підставою для відмови в позові, однак
якщо суд установить, що останній є
необґрунтованим, він відмовляє в його
задоволенні саме з цих підстав.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що в позові (через
обґрунтованість такого) належить
відмовити саме за пропуском строку
звернення до суду без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 233 ч.1, 234 КЗпП України,
ст.ст. 10, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, ч.3,
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу Мукачівського
міського комунального підприємства
«Ремонтно-будівельне управління»
задовольнити.

2. Рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 08 жовтня 2012 р.
скасувати.

3. У позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відмовити.

4. Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: