________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/9686/13-ц
Провадження № 2/520/1432/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київська
районна адміністрація Одеської
міської ради про встановлення факту
батьківства,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом та просив ухвалити рішення,
яким визнати факт батьківства ОСОБА_1
стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Свої вимоги мотивував тим, що він з 2006
року перебував у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_6. В період даних
відносин народились два сина, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5.

Позивач стверджує, що він визнав себе
батьком обох дітей та щомісяця надавав
ОСОБА_6 матеріальну допомогу, приймав
участь у вихованні дітей.

Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_6 мати дітей, ОСОБА_6
померла, у зв'язку з чим позивач бажає
встановити факт батьківства щодо
малолітніх дітей, що і стало підставою
для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку
ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у
судовому засіданні позов не визнали,
проти його задоволення заперечували в
повному обсязі.

Представник третьої особи Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради у судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи сповіщався належним
чином, поважність причини не явки до
суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Правовідносини між сторонами по справі
є сімейно-правовими та урегульовані
положеннями СК України.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_1, виданим
Маяківською сільською радою,
Біляївського району, Одеської області,
актовий запис № 13, батьками якого
вказані ОСОБА_1 згідно ч. 1 ст. 135 СК
України та ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_5, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_2, виданим
Маяківською сільською радою,
Біляївського району, Одеської області,
актовий запис № 13, батьками якого
вказані ОСОБА_1 згідно ч. 1 ст. 135 СК
України та ОСОБА_6.

Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 померла, про
що Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у місті Одесі
Одеського міського управління юстиції
складено відповідний актовий запис №
8140, що підтверджується Свідоцтвом про
смерть Серії НОМЕР_3.

Розпорядженням Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області від 19.11.2012 року за № 985/2012
призначено ОСОБА_2 опікуном малолітніх
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4; місце проживання дітей
визначено за постійним місцем
реєстрації опікуна: АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник
позивача пояснив, що ОСОБА_1 визнав себе
батьком обох дітей, щомісяця надавав
ОСОБА_6 матеріальну допомогу, приймав
участь у виханні дітей.

Суд може встановити батьківство у разі
спільного проживання і ведення
спільного господарства матір'ю і
особою, яка припускається батьком
дитини, якщо ця особа приймає участь у
вихованні дитини та утримує дитину, а
також у разі визнання тим, хто
припускається батьком, свого
батьківства.

У ст. 128 СК України насамперед йдеться
про „визнання", а не „встановлення"
батьківства, адже визнання
правовідношення як спосіб захисту
ґрунтуєть ся на встановленні певних
обставин. Відповідно до цього ви знання
батьківства судом можливе лише завдяки
встановлен ню кровного споріднення між
дитиною і певним чоловіком.

Як вбачається зі ст. 128 СК України
підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України. Позов
про визнання батьківства може бути
пред'явлений матір'ю, опікуном,
піклувальником дитини, особою, яка
утримує та виховує дитину, а також
самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства може
бути пред'явлений особою, яка вважає
себе батьком дитини.

Відповідно до ст. 134 СК України
реєстрація визнання батьківства,
материнства відбувається на підставі
заяви осіб, зазначених у статтях 126 і
127 цього Кодексу, або рішення суду і
орган державної реєстрації актів
цивільного стану вносить відповідні
зміни до Книги реєстрації народжень
та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом
можуть бути будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги та запере чення
сторін, та інші обставини, що мають
значення для прави льного вирішення
справи. Керуючись цим загальним
правилом, у ч. 2 ст. 128 СК України
допускаються будь-які докази, які
засвідчують походження дитини.

Для встановлення усіх дійсних обставин
справи за клопотанням представника
позивача ухвалою суду від 15.10.2013 року
була призначена судова
генетипоскопічна експертиза, на
вирішення якої поставлені наступні
питання: чи може бути ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, біологічним батьком
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4

Проведення експертизи було доручено
Одеському обласному бюро
судово-медичної експертизи, експертів
попереджено про кримінальну
відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК
України.

Крім того, зазначеною ухвалою було
зобов'язано ОСОБА_2 забезпечити явку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зі свідоцтвами про
народженням дітей для проведення
експертизи у призначений експертом час
до Одеського обласного бюро
судово-медичної експертизи.

Витрати по проведенню експертизи були
покладені на ОСОБА_1. Провадження у
справі на час проведення експертизи
було зупинено.

Однак, 02.01.2014 року до суду надійшов лист
експерта, в якому останній повідомляє,
що експертиза по справі не проведена у
зв'язку з повторним неприбуттям ОСОБА_2
з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до експертної
установи, для відібрання біологічних
зразків.

Крім того в ході судового засідання
відповідач ОСОБА_2, повідомила про те,
що вона заперечує проти проведення
судової генетипоскопчної експертизи
та не бажає з'явитись разом з дітьми до
експертної установи.

Згідно ст. 146 ЦПК України у разі
ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні. У разі ухилення відповідача
від проведення судово-біологічної
(судово-генетичної) експертизи у
справах про визнання батьківства,
материнства суд має право постановити
ухвалу про примусовий привід на
проведення такої експертизи.

Аналізуючи частину 2 даної статті, суд
вважає, що застосування зазначеної
норми закону є негуманним відносно
малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
враховуючи ухиляння їх опікуна від
проведення експертизи.

Таким чином, беручи до уваги той факт,
що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від
проведення судової генетичної
експертизи, а іншої можливості довести
свої вимоги у позивача немає, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вирішуючи питання по суті, суд не може
прийняти до уваги твердження
відповідача та її представника у
судовому засіданні щодо того, що
позивач хворий на СНІД, яким він
заразив померлу ОСОБА_6 та дитину, так
як жодного відношення до предмету
спору зазначені обставини не мають.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Таке право мають також
особи, в інтересах яких заявлено
вимоги.

Крім того при ухвалені рішення суд
враховує той факт, що в свідоцтвах про
народження дітей батьком дітей зі слів
матері записана особа, ім'я по-батькові
якої повністю збігається з ім'ям та
по-батькові позивача, ім`я якого не є
поширеним в Україні.

Також суд приймає до уваги, що жодних
належних та допустимих доказів, які
могли б бути покладені судом в основу
рішення про відмову у задоволенні
позову, відповідачем у судовому
засіданні надано не було.

Відповідно до вимог ст. 10 та 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених
цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 7,8,10, 11, 15, 130, 209, 212-215, 223
ЦПК України та ст. ст. 127,128,134, 135
Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Київська районна адміністрація
Одеської міської ради про встановлення
факту батьківства - задовольнити.

Визнати факт батьківства ОСОБА_1
стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
рішення.

Суддя
Куриленко О. М.