У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Леванчука А.О.,
Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Відкритого
акціонерного товариства «ВТБ Банк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 24 листопада 2010 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 26 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року Відкрите акціонерне
товариство «ВТБ Банк» (далі - ВАТ «ВТБ
Банк») звернулося до суду з позовом, у
якому зазначало, що

14 березня 2008 року між ним та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 4Ф-СК/408,
згідно з умовами якого остання
отримала кредит у розмірі 9500 грн зі
сплатою 30 % річних строком до 14 березня
2011 року.

Починаючи з квітня 2009 року
відповідачкою систематично не
виконувалися зобов'язання з повернення
кредитних коштів, у зв'язку з чим станом
на 24 червня 2010 року утворилася
заборгованість у розмірі 16 592
грн 65 коп., з якої: 2606 грн 51 коп. −?
строкова заборгованість за кредитом;
4077 грн 85 коп. −? прострочена
заборгованість за кредитом; 153
грн 83 коп. −? строкова заборгованість
за процентами за користування
кредитом; 2479 грн 11 коп. −? прострочена
заборгованість за процентами за
користування кредитом; 4756 грн 93 коп. −?
пеня за прострочену заборгованість за
кредитом; 2518 грн 42 коп. −? пеня за
прострочену заборгованість за
процентами за користування кредитом.

ВАТ «ВТБ Банк» просило стягнути з
ОСОБА_4 вказану заборгованість.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова

від 24 листопада 2010 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 26 червня 2014
року, позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ВАТ «ВТБ Банк» в
особі Відділення «Харківська
регіональна дирекція» ВАТ «ВТБ Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 16 592 грн 65 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що 14 березня 2008
року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 4Ф-СК/408,
відповідно до умов якого остання
отримала кредит у розмірі 9500 грн зі
сплатою 30 % річних строком
до 14 березня 2011 року (а. с. 6-9).

Згідно з наданим банком розрахунком
заборгованість ОСОБА_4 за кредитним
договором від 14 березня 2008 року №
4Ф-СК/408 станом на 24 червня 2010 року
склала 16 592 грн 65 коп., з якої: 2606 грн 51
коп. −? строкова заборгованість за
кредитом; 4077 грн 85 коп. −? прострочена
заборгованість за кредитом; 153 грн 83
коп. −? строкова заборгованість за
процентами за користування кредитом;
2479 грн 11 коп. −? прострочена
заборгованість за процентами за
користування кредитом; 4756 грн 93 коп. −?
пеня за прострочену заборгованість за
кредитом; 2518 грн 42 коп. −? пеня за
прострочену заборгованість за
процентами за користування кредитом
(а. с. 10).

Із позовом про стягнення вказаної
заборгованості банк звернувся
02 липня 2010 року (а. с. 3).

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу (Правова позиція Верховного
Суду України у постанові від 19 березня
2014 року у справі № 6-14цс14).

Оскільки встановлено та підтверджено
самою відповідачкою, що остання
припинила виконувати зобов'язання з
повернення кредитних коштів з квітня
2009 року, банк звернувся до суду з
позовом у липні 2010 року, тому підстав
вважати, що строк позовної давності
порушено не має.

Суд першої інстанції, з яким погодився
й апеляційний суд, обґрунтовано
задовольнили позов відповідно до вимог
ст. ст. 1049, 1050, ЦК України. Доводи
касаційної скарги на правильність
висновків судів не впливають та їх не
спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова

від 24 листопада 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 26 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Леванчук А.О.,
Маляренко А.В.