Справа №583/164/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Ільченко В.М.Номер
провадження 22-ц/788/445/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 57
УХВАЛА

11 березня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Білецького О. М., Семеній Л. І.,

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на ухвалу Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 31 січня 2014 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та
бездіяльність заступника начальника
Відділу державної виконавчої служби
Охтирського міськрайонного управління
юстиції Максакової Алли Миколаївни,

В С Т А Н О В И Л А
:

Ухвалою Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 31 січня 2014 року в задоволенні
скарги ОСОБА_3 на дії та бездіяльність
заступника начальника-державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Охтирського
міськрайонного управління юстиції в
порядку судового контролю за
виконанням судового рішення
відмовлено за необґрунтованістю.

ОСОБА_3 з ухвалою суду першої інстанції
не погодилась і оскаржила її в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявниця
посилається на необґрунтованість
ухвали, прийняття її без перевірки
фактичних правовідношень, з
неправильним застосуванням норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову про задоволення її скарги.

Вказує, що закінчився шестимісячний
строк для проведення виконавчих дій за
виконавчими листами щодо стягнення з
ОСОБА_3 боргу та звернення стягнення на
предмет іпотеки, тому державний
виконавець Максакова А.М. не має права
проводити виконавчі дії, а виконавче
провадження підлягає закінченню на
підставі п. 6) ч. 1 ст. 49 Закону
України « Про виконавче провадження
«.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність й
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 26.10.2010 року,
яке набрало законної сили, задоволені
позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» ( далі
- ПАТ ) до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення в
солідарному порядку заборгованості за
кредитним договором в сумі 461253,47 грн.,
зі зверненням стягнення на предмет
іпотеки : будинок по пров. Клари Цеткін,
6 в м. Охтирка Сумської області, який
належить ОСОБА_3 на праві власності;
земельну ділянку для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських споруд площею 0,0871 га за
тією ж адресою.

На підставі цього рішення суду,
державним виконавцем відділу ДВС
Охтирського МРУЮ Максаковою А.М., 26.11.2010
року були відкриті виконавчі
провадження по виконанню виконавчих
листів №2-17 від 26.10.2010 року, виданих
Охтирським міськрайонним судом
Сумської області про стягнення з
ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ в
солідарному порядку заборгованості за
кредитним договором в сумі 461253,47 грн. -
ВП №23118735; про стягнення 865 грн. судових
витрат - ВП №23118584; про звернення
стягнення у розмірі 461253,47 грн. на
предмет іпотеки : вищевказані будинок
та земельну ділянку - ВП №28863041.

02.12.2010 року державним виконавцем було
винесено постанову про об'єднання
виконавчого провадження №23118735 з
виконавчим провадженням №23118584,
зведеному виконавчому провадженню
присвоєно №36395500 ( а.с. 31 ).

09.12.2013 року до зведеного виконавчого
провадження приєднано виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа №2-165/12 від 30.08.2013 року виданий
Охтирським міськрайонним судом
Сумської області про стягнення з
ОСОБА_3 боргу у сумі 17562,60 грн. на користь
ПАТ, про що винесено відповідну
постанову. ( а.с. 196 ). Копія постанови
направлена ОСОБА_3 09.12.2013 року простою
кореспонденцією за вих. № 10328 ( а.с. 199 ).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до нього
останнього виконавчого документу.
Окрім того, повне виконання судового
рішення не відбулося, тому підстав
для закінчення виконавчого
провадження не вбачається.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
узгоджується з матеріалами справи та
вимогами закону.

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України,
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Виконанням рішення суду завершується
процес захисту суб'єктивних майнових
та особистих немайнових прав громадян.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів.

Таким чином, закінчення виконавчого
провадження можливе тільки після
застосування всіх заходів,
спрямованих на реальне виконання
рішення суду.

Судом також встановлено, що на час
прийняття рішення судом першої
інстанції, ОСОБА_3 рішень суду не
виконала, тому закінчення виконавчого
провадження буде суперечити вимогам
ст. 55 Конституції України та ст. 6
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, оскільки належне та
повне виконання рішення суду є
невід'ємною частиною права на
справедливий суд.

Положеннями ч. 2 ст. 30 Закону України «
Про виконавче провадження », на які
посилається скаржниця, регламентовано,
що державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Оскільки останнє виконавче
провадження приєднано до зведеного
виконавчого провадження 09.12.2013 року,
строк здійснення виконавчого
провадження, зазначений у ч. 2 ст. 30
Закону України « Про виконавче
провадження », не закінчився.

Колегія суддів не може погодитися з
доводами апеляційної скарги і в тай
частині, що чинне законодавство
України містить заборону проведення
виконавчих дій поза межами
6-місячного строку з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження. Зокрема, на стадії
виконання рішення суду можуть
настати різні ускладнення, тобто
обставини, які тягнуть за собою
збільшення строків проведення
виконавчих дій ( відстрочка,
розстрочка виконання,
правонаступництво, розшук боржника
тощо ).

Окрім того, як зазначалося вище,
фактичного та повного виконання
рішення суду ( як підстави для
закінчення виконавчого провадження )
не відбулося.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги є
безпідставними, оскільки державний
виконавець діяв відповідно до вимог
закону, підстав для закінчення
виконавчого провадження не вбачається.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що ухвала суду
першої інстанції постановлена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, є законною і
обґрунтованою, а тому підстав для її
зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 31 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -