Справа № 247/1751/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Торезький міський суд
Донецької області в складі :

головуючої-судді
Стріжакової Т.В.

при секретарі
Ходун І.Б.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Торезі
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином. Позовні вимоги
мотивувала тим, що вироком Торезького
міського суду від 19.03.2014 року
відповідач визнаний винним у злочину,
передбаченому ч.3 ст.185 КК України,
призначено покарання у вигляді п'яти
років позбавлення волі, на підставі
ст.75 КК України він звільнений від
відбування покарання у вигляді
позбавлення волі, якщо протягом 3-х
років іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки. Вона була визнана
потерпілою, але з цивільним позовом не
зверталася оскільки, отримала стрес
від події, довго лікувалася, у зв'язку з
чим не змогла з'явитися в судове
засідання.

Приблизно в 11-00 годин 27.10.2013 року вона
разом з чоловіком поїхали на цвинтар,
після повернення додому виявила
пропажу золотих виробів, а саме:
золотого ланцюжка вагою 24г вартістю 14
400 грн.; золотого ланцюжка вагою 8г
вартістю 4800грн.; золотого хрестика
вагою 2г вартістю 1200грн.; золотої
каблучки з феонітом вагою 5г вартістю
3 000грн.; всього викрадено на суму 23400
грн. Засуджений ОСОБА_3 обіцяв
повернути викрадене, але до
теперішнього часу не повернув,
вартість викраденого не відшкодував.
Згідно з довідкою ювелірного магазину
м.Тореза «Топаз» вартість 1 г золота
проби 585 станом на 23.04.2014 року 650грн.,
тому вартість вкраденого складає:
650грн.х39г=25350грн. Крім заподіяної
матеріальної шкоди відповідачем
завдана і моральна шкода. Так, виявивши
крадіжку золотих виробів , що належали
їй, які вони з чоловіком протягом
кількох років наживали з тим, щоб у день
повноліття подарувати онуці, з нею
стався гіпертонічний криз, вона
змушена була неодноразово звертатися
до лікаря, який прописав постільний
режим та медикаментозне лікування. У
результаті протиправних дій
обвинуваченого вона та її сім'я
перебувала і продовжують перебувати в
стані душевних страждань. Моральну
шкоду оцінує в розмірі 10 000 грн.

Просить стягнути з відповідача на її
користь матеріальну шкоду в розмірі 25
350 грн.; моральну шкоду в розмірі 10 000
грн.; витрати понесені при зверненні до
суду (а.с.1,12).

Позивач ОСОБА_4, повідомлена в
установленому порядку про час та місце
розгляду справи у судове засідання не
з'явилася, до суду подала заяву, в якій
вказала, що свої позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, за станом
здоров'я матері, за якій вона здійснює
догляд, з'явитися не може, просить
справу розглянути у її відсутність
(а.с.23).

Представник позивача ОСОБА_2 суду дала
пояснення, аналогічні викладеним у
позові, додатково пояснила, що у зв'язку
з протиправними діями відповідача
позивачці завдана, крім матеріальної
шкоди 25350грн., ще й моральна шкода,
оскільки позивачка перенесла
гіпертонічний криз, лікувалася,
переживала, також переживала уся її
сім'я; позивачка не могла доглядати за
своєю хворою матір'ю, просила це робити
чужих людей. Просить стягнути з
відповідача на користь позивача
матеріальну шкоду в розмірі 25 350 грн.,
моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.;
понесені витрати на правову у сумі 1300
грн.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що він
згодний з вироком Торезького міського
суду від 19.03.2014 року, яким він
засуджений за крадіжки, обставини у
ньому викладені вірно, він визнає
позовні вимоги про стягнення з нього на
користь позивача матеріальної шкоди у
сумі 25350грн., моральної шкоди 4500грн.,
судових витрати. Вимоги про стягнення
моральної шкоди він визнає частково в
сумі 4500грн., оскільки позивачем розмір
моральної шкоди у сумі 10000 грн. не
обґрунтований, ним не надані документи
на підтвердження понесення таких
моральних страждань.

Вислухавши позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, судом
фактично встановлено, що вироком
Торезького міського суду Донецької
області від 19 березня 2014 року
встановлено, що 27 жовтня 2013 року
приблизно об 11.00 годин відповідач діючи
умисно, повторно із корисливих мотивів,
з метою таємного викрадення чужого
майна, підійшов до двору будинку
АДРЕСА_1, переконавшись, що за його
діями ніхто не спостерігає, та
достовірно знаючи, що власник будинку
ОСОБА_4 вдома відсутня, проник у двір
вказаного будинку. Відповідач через
відчинену кватирку проник до
приміщення будинку, звідки таємно
викрав майно, а саме: золотий
ланцюжок вагою 24г вартістю 14400грн.,
золотий ланцюжок вагою 8г вартістю 4800
грн., золотий хрестик вагою 2г вартістю
1200 грн., золоту обручку з феонитом вагою
5г вартістю 3000 грн. З викраденим майном
відповідач з місця вчинення злочину
зник, спричинивши ОСОБА_4 матеріальну
шкоду на суму 23400 гривень.. У
пред'явленому обвинуваченні ОСОБА_3
винним себе в скоєнні злочину,
передбаченого ст.185 ч.3 КК України
визнав повністю. Даним вироком ОСОБА_3
визнаний винним у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.185 ч.3 КК України,
призначено остаточне покарання ОСОБА_3
у вигляді 5 років позбавлення волі, на
підставі ст.75 КК України він звільнений
від призначеного покарання, якщо
протягом іспитового строку три роки не
вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього судом обов'язки,
передбачені ст.76 КК України (а.с.3-7).

Магазин «Топаз» повідомив, що 1г золота
585 проби на 23.04.2014 року складає 650г (а.с.14).

У медичній картці ОСОБА_4 маються
записи від 29.10.2013 року, 16.12.2013 року, 17.02.2014
року вона зверталася за медичною
допомогою до лікарні зі скаргами на
стан здоров'я, діагноз: гіпертонічна
хвороба 2 ступеню (а.с.10).

Відповідно до ст.10,60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Відповідно
до ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних та юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін, які беруть
участь у справі.

Тому справа розглядається на підставі
наявних у справі доказів та у в межах
заявлених вимог.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце дії, чи вчинені
вони цією особою.

Тому встановлені вказаним вироком суду
обставини з питань, чи мали місце дії,
чи вчинені вони ОСОБА_3 є обов'язковими
при розгляді даної цивільної справи.
Тобто вважається, що судом встановлено,
що відповідач вчинив злочин,
передбачений ст.185 ч.3 КК України, таємно
викрав чуже майном, а саме: заволодів
золотим ланцюжком вагою 24г, золотим
ланцюжком вагою 8г, золотим хрестиком
вагою 2г, золотою обручкою з феонитом
вагою 5г, спричинивши позивачу шкоду.

Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1192 ч.1 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

У судовому засіданні встановлено, що
позивачці в результаті протиправних
дій відповідача завдано злочином
матеріальну шкоду у вигляді вартості
вкрадених золотих виробів: ланцюжка
вагою 24г, ланцюжка вагою 8г, хрестиком
вагою 2г, обручкою з феонитом вагою 5г,
загальною вагою 39г, загальна вартість
яких з врахуванням вартості 1г золота 583
проби на 23.04.2014 року складає 650грн.,
складає: 650грн.х39г=25350грн. Завдана
відповідачем позивачці матеріальна
шкода у сумі 25350грн. до теперішнього
часу позивачу не відшкодована,
відповідач позовні вимоги в цій
частині визнав, заперечень не надав,
тому суд вважає, що позивачка має право
на відшкодування даної матеріальної
шкоди, і позовні вимоги про стягнення з
відповідача у відшкодування
матеріальної суми у сумі 25350грн.
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, внаслідок порушення її прав (ч.1).
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінку щодо неї самої, членів сім'ї
чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у принижені
честі та гідності фізичної особи , а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала за наявності її вини.

Згідно з постановою Пленуму ВСУ "Про
судову практику в справах по
відшкодуванню моральної (немайнової
шкоди)"від 31.03.1995р. під моральною шкодою
слід розуміти витрати немайнового
характеру унаслідок моральних або
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
або юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб. Розмір
відшкодування моральної шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
завданих позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідачів та інших обставин.

Судом встановлено, що позивачці
винними діями відповідача заподіяна
моральна шкода, яка складається з того,
що позивачка в результаті здійсненого
відповідачем щодо неї злочину та
викрадення її золотих виробів
переживала, нервувала, їй довелося
звертатися у лікарню, їй знадобилось
докладати додаткові зусилля для
організації свого життя, що у неї
грошей на покупку аналогічних нових
золотих виробів у неї немає, що вона їх
збиралася подарувати онуці. Тому суд
вважає, що у позивача є право вимагати
відшкодування моральної шкоди, що
душевні страждання, яких позивачка
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою відповідача завдали їй
моральних страждань, її вимоги про
відшкодування моральної шкоди
ґрунтуються на матеріальному законі і
знайшли своє підтвердження у судовому
засіданні.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд вважає необхідним врахувати
згідно із ст.23 ЦК України конкретні
обставини по справі: характер
правопорушення відповідача; характер
та глибину страждань позивачки, які
вона зазнала у зв'язку з крадіжкою,
душевні страждання у зв'язку з
противоправною поведінкою відповідача
щодо неї, їй довелося нервувати та
переживати, вона лікувалася, був
порушений нормальний уклад її життя, що
вимагало додаткових зусиль по
організації її життя.

Враховуючі усі вказані обставини,
враховуючи вимоги розумності і
справедливості, що відповідач визнав
дані позовні вимоги у сумі 4500грн., суд
дійшов висновку про задоволення вимог
позивача про відшкодування моральної
шкоди у сумі 4500 грн., що дана сума буде
достатня для відшкодування завданої
моральної шкоди та можлива для сплати
відповідачем.

Тому позовні вимоги позивача у цій
частині позову підлягають частковому
задоволенню у сумі 4500 грн., в іншій
частині даних вимог необхідно
відмовити.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати і звільнення від сплати
встановлюється законом. До витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи
належать, у тому числі витрати на
правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволений частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Враховуючи, що позивачкою на підставі
п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» судовий
збір при подачі позову не сплачувався,
з відповідача необхідно стягнути
судовий збір у зв'язку з розглядом
вимог майнового характеру, які
задоволені у повному обсязі, у сумі
243грн.60коп. та частково задоволених
вимог немайнового характеру:
243грн.60коп.:10000 грн.х4500грн.=109грн.62коп.,
всього 353грн.22коп.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Позивач просить стягнути з відповідача
витрати, понесені ними на правову
допомогу у сумі 1300 грн., надав довідку з
підписом і печаткою адвоката ОСОБА_2, в
якій вказано, що ОСОБА_4 надано правову
допомогу у вигляді усної консультації
протягом 30 хвил. вартістю 50грн., у
вигляді складання позовної заяви
протягом 90 хвил. вартістю 200грн.,
оформлення запиту у ювелірний магазин
вартістю 50грн. та ведення цивільної
справи у суді - 1000грн., всього оплачено
1300грн. (а.с.14). У судовому засіданні
представник позивача вточнив, що на
виготовлення запиту у ювелірний
магазин було витрачено 30 хвил. Всього
позивачці надана правова допомога
протягом 172 хвил. Мінімальна заробітна
плата з 01.01.2012 року складає 1218 грн.

Тому розмір витрат на правову допомогу
не повинен перевищувати 40 %
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу з розрахунку: 1218
грн.х40%:60 хвил.х172хвил.=1396 грн. 64 коп.

Враховуючи, що вказана правова
допомога позивачу надана та фактично
оплачена, відповідач дані вимоги
визнав, пред'явлена сума правової
допомоги не перевищує граничний розмір
компенсації витрат на правову
допомогу, суд вважає, що з відповідача
на користь позивач в межах заявлених
вимог підлягають стягненню понесенні
витрати на правову допомогу у сумі 1300
грн.

Керуючись ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК України,
ст.3,10,11,15,60,79,82,84,88,197,209,212, 214,215,223 ЦПК
України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
відшкодування матеріальної шкоди суму
25350 грн., у відшкодування моральної
шкоди суму 4500 грн., всього 29850 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
витрати на правову допомогу у сумі 1300
грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави
судовий збір в сумі 353грн.22коп.

У іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т.В. Стріжакова