У х в а л а

12 травня 2014 року м. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника
Д.Д.,

суддів: Гримич М.К.,
Попович О.В.,

Червинської
М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору, витребування майна з чужого
незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору, витребування майна
з чужого незаконного володіння.

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 30 січня
2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 16 грудня 2013 року, позов
задоволено.

Визнано недійсним
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1 від 20 грудня 2010 року, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом Чернігівського
міського нотаріального округу,
зареєстрований в реєстрі за №4504.

Витребувано у ОСОБА_4
квартиру АДРЕСА_1 та повернуто її у
власність ОСОБА_5

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 січня 2014 року
у відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 30 січня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 16 грудня 2013 року у вказаній
справі відмовлено на підставі п.5 ч.4 ст.
328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про перегляд даної
ухвали суду касаційної інстанції в
порядку, визначеному главою 3 розділу 5
ЦПК України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3
посилаються на неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема положень
ст. ст. 387, 388 ЦК України, що в свою чергу,
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування своєї правової позиції
щодо неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвалу
Верховного Суду України від 01 вересня
2010 року у справі за позовом про
усунення перешкод у користуванні
нежитловим приміщенням, виселення та
відшкодування моральної шкоди, та за
зустрічним позовом про витребування
нежитлових приміщень і зобов'язання
вчинити певні дії; рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2013 року у справі за
позовом про визнання угоди дійсною та
витребування майна з чужого
незаконного володіння; рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 червня 2013 року у справі за
позовом про витребування майна,
визнання права власності та скасування
державної реєстрації.

Дослідивши подані заявником матеріали,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. l ч.1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових

рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:

неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах: встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України», заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права полягає, зокрема: у
різному тлумаченні судами змісту і
сутності правових норм, що призвело до
різних висновків про наявність чи
відсутність суб'єктивних прав та
обов'язків учасників відповідних
правовідносин; у різному застосуванні
правил конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за
змістом судових рішень означає, що суд
(суди) касаційної інстанції при
розгляді двох або більше справ за
подібних правовідносин при однаковому
їх матеріально-правовому регулюванні
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків.

Розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3,
колегія суддів не знаходить підстав
для допуску вказаної цивільної справи
до провадження Верховного Суду
України, оскільки з наданих копій
судових рішень судів касаційної
інстанції вбачається, що наведені
заявником підстави стосуються інших
фактичних обставин справи, а тому
підстави для допуску вказаної вище
справи до Верховного Суду України в
порядку, встановленому главою 3 розділу
5 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору, витребування майна
з чужого незаконного володіння, за
заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 січня 2014 року
до провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
М.К. Гримич

О.В. Попович

М.Є. Червинська

В.А. Черненко