Справа № 155/2317/13-ц Провадження №
22-ц/773/38/14 Головуючий у 1 інстанції: Чонка
В.В. Категорія: 47 Доповідач: Бовчалюк З.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З. А.

суддів Стрільчука В.А. Здрилюк
О.І.,

при секретарі Шугаловй О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу
за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3 на рішення Горохівського
районного суду Волинської області від
06 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Покликалась на те, що між нею та
відповідачем 16 жовтня 2004 року відділом
РАЦСу Бродівського РУЮ Львівської
області було зареєстровано шлюб. Від
спільного подружнього життя
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5.
Їхнє з відповідачем сімейне життя не
склалось у зв'язку з різними поглядами
на життя та нерозумінням один одного.
Зазначала, що на час звернення з даним
позовом до суду вони проживають окремо,
майнових спорів між ними немає.
Вказувала, що неповнолітній син
залишається проживати з нею.

У зв'язку з наведеним просила
ухвалити рішення про розірвання шлюбу
між нею та відповідачем.

Рішенням Горохівського районного суду
Волинської області від 06 листопада 2013
року шлюб зареєстрований 16 жовтня 2014
року (а/з № 139) у відділі реєстрації
актів цивільного стану Бродівського
районного управління юстиції
Львівської області між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 розірвано.

Ухвалено малолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з
матір'ю ОСОБА_1

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
рішення суду в частині, що стосується
залишення малолітнього сина на
проживанні з матір'ю скасувати,
відмовивши у задоволенні даних вимог.

Апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а рішення суду
- зміні з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 16
жовтня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6
було укладено шлюб (а. с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в позивача і відповідача
народився син ОСОБА_3 ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_1 (а. с. 8).

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони не бажають зберегти сім'ю і для
цього не вчиняють ніяких заходів, не
заперечують проти розірвання шлюбу,
протягом тривалого часу шлюбних
стосунків не підтримують, а тому
стосунки, що склалися між ними, не дають
підстав вважати про можливість
збереження їх шлюбу.

Відтак суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
дальше збереження подружжям шлюбу є
недоцільним, задовольнивши вимоги про
розірвання шлюбу.

Рішення в цій частині апелянтом не
оскаржується.

Крім того, звертаючись до суду із даним
позовом позивач у мотивувальній
частині позовної заяви вказувала про
те, що неповнолітній син ОСОБА_5
залишається проживати з нею, при тому,
що прохальна частина цієї позовної
заяви зводилась лише до питання
розірвання шлюбу.

У пункті 4 постанови Пленум Верховного
Суду України, від 21.12.2007 № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" зазначено, що
оскільки розгляд справи провадиться в
межах заявлених вимог і на підставі
поданих доказів, суди згідно зі ст. 119
ЦПК повинні вимагати від осіб, що
подали заяву, повного викладення
обставин, якими обґрунтовуються дані
вимоги, й посилання на засоби їх
доказування. Наприклад, у заяві про
розірвання шлюбу має бути зазначено
дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви
його розірвання, чи є від шлюбу
неповнолітні діти, при кому з батьків
вони перебувають, пропозиції щодо
участі подружжя в утриманні та
вихованні дітей після розірвання
шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які
може бути вирішено одночасно з позовом
про розірвання шлюбу. До заяви
додаються: свідоцтво про реєстрацію
шлюбу, копії свідоцтв про народження
дітей, довідки щодо розміру заробітку
та інших доходів, а також усі необхідні
документи відповідно до заявлених
вимог. Якщо заява не відповідає вимогам
закону, слід застосовувати правила ст.
121 ЦПК.

Згідно зі ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. При
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Крім цього, при вирішенні справи такої
категорії суд повинен був враховувати
й положення ст. ст. 19, 158 СК України,
згідно з якими при розгляді судом спору
щодо місця проживання дитини
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування; орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору, який приймається на
підставі вивчення умов життя батьків,
їхнього ставлення до дитини, інших
обставин, що мають значення для справи;
суд може не погодитись з таким
висновком, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересах
дитини.

У випадку коли при розірванні шлюбу в
судовому порядку встановлено, що
подружжя не досягло згоди про те, з ким
із них будуть проживати неповнолітні
діти, про порядок та розмір виплати
коштів на утримання дітей, дружини
(чоловіка), а також про поділ спільного
майна подружжя, або буде встановлено,
що такої згоди досягнуто, але вона
порушує інтереси дітей чи одного з
подружжя, суд вирішує зазначені
питання по суті одночасно з вимогою про
розірвання шлюбу з дотриманням закону,
який регулює ці правовідносини (п. 14
постанови Пленум Верховного Суду
України, від 21.12.2007 № 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя").

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі
(ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Враховуючи те, що позивач не заявляла
вимоги про визначення місця
проживання дитини, орган опіки та
піклування не брав участь в розгляді
справи, письмовий висновок органу
опіки та піклування щодо місця
проживання дитини в матеріалах справи
відсутній, жодних належних та
допустимих доказів на підтвердження
обставин, передбачених ст. 161 СК України
немає, колегія суддів вважає, що суд
безпідставно зазначив у мотивувальній
та резолютивні частині рішення про те,
що неповнолітній син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишається проживати з
матір'ю ОСОБА_1

У зв'язку з порушенням судом
вищенаведених норм матеріального та
процесуального права рішення суду
підлягає змінні, шляхом виключення з
мотивувальної та резолютивної частини
даного рішення вказівки, про
визначення місця проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_1.

Разом з тим, дане рішення апеляційного
суду не перешкоджає позивачу та
відповідачу захистити свої права
шляхом звернення до суду з позовом про
визначення місця проживання
неповнолітнього сина з дотриманням
закону, який регулює ці правовідносини.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Горохівського районного суду
Волинської області від 06 листопада 2013
року в даній справі змінити, виключивши
з мотивувальної та резолютивної
частини даного рішення вказівку про
визначення місця проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_1.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: