АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1014/2014
Головуючий в І інстанції: Никифоров Є.
Доповідач: Вейтас І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 31 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас
І.В.Суддів:Цуканової І.В. Склярської
І.В.При секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 03 лютого 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
стягнення коштів та витребування
майна,-

В С Т А Н О В
И Л А:

В серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що з 2005 по 2012 рік він проживав однією
сім`єю з ОСОБА_6. В 2007 році вони
переїхали проживати до її матері -
ОСОБА_7 в будинок АДРЕСА_1. Позивач
вказує, що перевіз на вказану адресу
всі свої особисті речі, а також зробив
капітальний ремонт будинку. Оскільки
зараз він припинив відносини з ОСОБА_8
та не проживає за вказаною адресою,
після уточнення позовних вимог, просив
стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7
кошти витрачені на проведення
капітальних ремонтів житлового
будинку, прибудинкових споруд, за
адресою АДРЕСА_1 в у сумі 300 000 грн. та 500
грн. за придбані саджанці фруктових
дерев, винограду, полуниці та
зобов'язати відповідачів повернути
його особисті речі, а саме люстру,
вартістю 80 грн., телевізор «Самсунг»
діагоналлю 54 дюйми, вартістю 1250 грн.,
телевізор «Оріон» діагоналлю 54 дюйми,
вартістю 1250 грн., принтер «Кенон»,
вартістю 850 грн.

Рішенням Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 03 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі
зазначає, що суд безпідставно відмовив
в призначенні судово-будівельної
експертизи, яка могла визначити чи
дійсно проводився в вказаному будинку
ремонт, його вартість та час
проведення. Також посилається на
безпідставність застосування судом до
спірних правовідносин положень ст.778 ЦК
України. Вказуючи на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу відповідачі вважають рішення
суду законним та обґрунтованим та
просять залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволені його
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач не довів, що
ремонтні роботи в будинку відповідача
ОСОБА_7 в АДРЕСА_1, здійснені за його
рахунок, а також не довів, що спірні
речі, а саме: люстра, телевізор
«Самсунг», телевізор «Оріон», принтер
«Кенон» є його особистими речами.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач та ОСОБА_6 спільно проживали з
2005 року. В 2007 році вони переїхали жити
до матері ОСОБА_6 - відповідача ОСОБА_7, в
АДРЕСА_1, де і проживали до 2012 року.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 18.12.2013 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 вирішено спір між зазначеними
особами щодо витребування майна із
чужого незаконного володіння. В ході
судового розгляду питання про
витребування люстри вартістю 80 грн.,
телевізора «Самсунг» діагоналлю 54
дюйми вартістю 1250 грн., телевізора
«Оріон» діагоналлю 54 дюйми вартістю 1250
грн., принтера «Кенон» вартістю 850 грн.,
не вирішувалося. Зазначені речі
знаходяться в будинку ОСОБА_7.

Суд першої інстанції на підставі
наданих сторонами та досліджених в
судовому засіданні доказів прийшов до
висновку, що позивачем не доведено, що
зазначене ним майно є його власністю та
безпідставно утримується
відповідачами. Апеляційна скарга не
містить доводів, які б спростували
такий висновок суду.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_7,
відповідно до рішення суду від 03.11.1983
року про розірвання шлюбу та реальний
поділ будинку, належить 52/100 вказаного
будинку АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що
у 2008-2009 роках у будинку ОСОБА_7
проводилися ремонтні роботи, а саме:
шпаклювання стін, оклеювання шпалерами
житлових кімнат, укладання кахельної
плитки у кухні та ванній кімнаті,
заміна сантехнічних приладів,
встановлення газової колонки, заміна
електропроводки та водопровідних труб,
встановлено 6 металопластикових вікон.
Крім того, зовні зроблено ремонт та
утеплення даху, підняття огорожі на
висоту 3 силікатних цеглин. Позивач
приймав особисту участь у роботах по
ремонту даху, огорожі, гаражу.

Суд першої інстанції всебічно
дослідивши надані сторонами докази, як
письмові (договори на виготовлення
метало пластикових вікон та інші), так і
покази свідків, прийшов до висновку, що
позивач не довів, що ремонтні роботи в
будинку відповідача ОСОБА_7 здійснені
за його рахунок.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції безпідставно
відмовив в проведенні
судово-будівельної експертизи, не
беруться колегією суддів до уваги,
оскільки відповіді на питання, які
просив поставити позивач експерту (чи
проводився ремонт будинку, час його
проведення, вартість виконаних робіт
та вартість матеріалу та ін..) не можуть
слугувати доказами, що ремонт був
вчинений виключно за кошти ОСОБА_5.

Доводи апеляційної скарги, про те, що
кошти на проведення ремонту будинку
відповідача могли бути надані лише
особисто ОСОБА_5 , колегія суддів не
бере до уваги, як такі, що не
спростовують висновки суду. Так
позивач доводив, що для проведення
ремонту він 14.06.2007 року та 25.06.2007 року
отримав за договорами з ТОВ
«Укрсоцгруп» позику в сумі 300000 грн.
(відповідно по 150000 грн.) (а.с.23-32). Доказів
того, що позивач отримав кошти
зазначені в договорі та витратив їх на
проведення ремонту, позивач не надав.
Той факт, що позивач з серпня 2008 року
працює в Цюрупинській районній лікарні
(де його середньомісячна заробітна
плата за 2008-2009 роки склала близько 1355
грн.) та з березня 2009 в КЗ ХОР
Цюрупинському будинку-інтернаті
(середньомісячна заробітна плата за 2009
рік склала близько 891,17 грн.) також не є
доказом того, що ремонт в будинку
відповідача проводився за особисті
кошти ОСОБА_5.

Отже суд правильно, на підставі наданих
сторонами доказів, прийшов до висновку,
що позивач не довів, що ремонтні роботи
в будинку відповідача ОСОБА_7 в АДРЕСА_1,
здійснені за його рахунок, а також не
довів, що спірні речі, а саме: люстра,
телевізор «Самсунг», телевізор
«Оріон», принтер «Кенон» є його
особистими речами. Доводи апеляційної
скарги висновки суду не спростовують,
не містять будь-яких інших засобів
доказування і тому підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення заявлених
ОСОБА_5 позовних вимог колегія суддів
не вбачає.

Разом з тим, суд першої інстанції, в
своєму рішенні, помилково послався, як
на підставу відмови в задоволенні
позову на положення ст. 778 ЦК України, не
звернувши уваги, що вказана норма
спірних правовідносин не регулює, так
як позивач не був наймачем вказаного
будинку.

Питання набуття та збереження майна
без достатньої правової підстави
врегульовані главою 83 ЦК України,
статтею 1212 якого встановлено, що особа
яка набула майно, або зберігала його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає за необхідне виключити з
мотивувальної частини рішення суду
першої інстанції посилання на статтю 778
ЦК України та вважати, що справа
вирішена, в тому числі, на підставі
статті 1212 ЦК України.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 03 лютого 2014
року залишити без змін, виключивши з
мотивувальної частини рішення
посилання на статтю 778 ЦК України,
вважати, що справа вирішена, в тому
числі, на підставі статті 1212 ЦК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: