Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Харитонової Г. Л., при секретарі Чудіній
Н.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Маріупольської міської Ради
про визнання права власності в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2014 року позивачка
звернулася до Іллічівського районного
суду м. Маріуполя з позовом до
Маріупольської міської Ради про
визнання права власності, де зазначила,
що після смерті її матері - ОСОБА_2
відкрилась спадщина на 9/25 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 , які належали
її матері на підставі рішення
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 19 серпня 1985 року. Згідно
виписки з рішення № б/н від 14.07.1993 року
«про затвердження ідеальних долів»,
доля її матері складає 9/25 частки. У
встановленому законом порядку вона
звернулася до державної нотаріальної
контори для прийняття спадщини. Інших
спадкоємців, окрім неї, за законом
немає. Між тим, року нотаріусом було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на домоволодіння. Просила
визнати за нею право власності на 9/25
частини домоволодіння, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті її матері -
ОСОБА_2. ( а.с.4-5).

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги та просила
їх задовольнити, пояснивши, що з часу
народження вона мешкає за адресою:
АДРЕСА_1. Рішенням Іллічівського
районного суду м. Маріуполя за її
матір'ю - ОСОБА_2 було визнано право
власності на 15/50 частки спірного
домоволодіння. Після смерті матері, яка
сталася ІНФОРМАЦІЯ_1, вона, як єдина
спадкоємиця, звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
видачу їй свідоцтва про право на
спадщину, але їй було відмовлено в
зв'язку з тим, що відсутні
правовстановлюючі документи на ім'я її
матері на частку домоволодіння, яка в
наступний час складає 9/25. Матір'ю за
життя не було оформлено право
власності на цю частку в зв'язку з тим,
що вона не знала про зміну часток у
домоволодінні, яке сталося на підставі
рішення Іллічівської районної ради від
14.07.1993 року. Їх про це ніхто не
повідомляв, вона безпосередньо
дізналася про це вже після смерті
матері, коли почала оформлювати
документи на спадщину. Просила
задовольнити її позов та визнати за нею
право на 9/25 часток у домоволодінні, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування.

Представник відповідача - Наливай О.С.,
що діяла на підставі довіреності, позов
не визнала та пояснила, що відповідно
до положень ст. 182 ЦК України
передбачена державна реєстрація прав
на нерухомість. Право власності ОСОБА_2
не було зареєстровано у БТІ м.
Маріуполя. У відповідності до ст.ст.
1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід
прав та обов'язків від фізичної особи,
яка померла до інших осіб. Оскільки у
ОСОБА_2 не виникло право власності на 9/25
часток спірного домоволодіння, ніяких
спадкових прав щодо цього майна
виникати не може. На підставі
викладеного просила у позові
відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з часу
його реєстрації у БТІ м.Маріуполя, а
саме з 17 січня 1947 року перебувало у
частковій власності громадян, які
протягом часу змінювалися. На підставі
рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя від 19 серпня 1985 року за
ОСОБА_2 визнано право власності на 15/50
часток домоволодіння, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, про що у БТІ м.
Маріуполя було зроблено реєстраційний
напис № 9801 від 9 вересня 1985 року. Станом
на 7 червня 1993 року БТІ м.Маріуполя було
зроблено висновок про реєстрацію
спірного домоволодіння, яким було
встановлено, що домоволодіння
складалося з трьох житлових будинків
літ. А.В.Д., що належали на праві
власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2
Будинок літ. В-1, що належав ОСОБА_6
знесений. Внаслідок чого змінилося
дольове співвідношення сторін, та доля
ОСОБА_5 складає 16/25 часток, доля ОСОБА_2
складає 9/25 часток. Ці документи були
надіслані до райвиконкому для
затвердження долів та прийняття
рішення щодо надання свідоцтва про
право власності на ці долі замість
наявних правових документів. Рішенням
виконавчого комітету Іллічівської
районної Ради народних депутатів від
14.07.1993 року було надано дозвіл на
затвердження ідеальних долів
домоволодіння АДРЕСА_1 за власником
ОСОБА_5 - 16/25 частини, власником ОСОБА_2 -
9/25 частини. 27 липня 1993 року було видано
свідоцтво № 533 про право власності
ОСОБА_5 на 16/25 часток у спірному
домоволодінні. ОСОБА_2 свідоцтво про
право власності на 9/25 часток у спірному
домоволодінні не отримувала у зв'язку з
необізнаністю про зміну часток. Після
її смерті, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1, у
передбачений законом 6-ти місячний
термін, до нотаріальної контори
звернулася позивачка з заявою про
прийняття спадщини. Постановою
державного нотаріуса Третьої
державної Маріупольської нотаріальної
контори Костецької Н.Г., їй було
відмовлено в видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки після зміни
часток у домоволодінні, ОСОБА_2 не
отримувала новий правовстановлюючий
документ та не реєструвала право
власності у встановленому порядку
(а.с.23, 25-26, 53, 59-65 ). Звертаючись до суду,
позивачка просила визнати за нею право
власності на 9/25 часток
домоволодіння,що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку
спадкування.

Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі, на житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду, зокрема,
відповідно до Переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженого Міністерством
комунального господарства УРСР 31.01.1966
року та погодженого з Верховним Судом
УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність
згідно з наказом Державного комітету
України по житлово-комунальному
господарству від 13.12.1995 року, та інших
нормативно-правових актів.

Згідно п.4 Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31.01.1966 року (надалі -
Інструкція від 31.01.1966 р.), яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995
року № 56, передбачено обов'язкову
реєстрацію (інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ.

Судом встановлено, що право власності
ОСОБА_2 на 1550 часток у спірному
домоволодінні, у відповідності до
вимог зазначеної Інструкції від 31.01.1966
р., було зареєстроване БТІ м. Маріуполя,
про що свідчить реєстраційний напис на
рішенні Іллічівського районного суду
від 19 серпня 1985 року. 14 липня 1993 року
рішенням виконкому Іллічівської
районної ради були затверджені
ідеальні долі по спірному
домоволодінню та згідно розділу VI.
Поточна реєстрація Інструкції від
31.01.1966 р. БТІ м. Маріуполя були зроблені
відповідні зміни у розмірі часток
власників домоволодіння АДРЕСА_1 у м.
Маріуполі, в тому числі і у ОСОБА_2 та її
частка у спірному домоволодіння була
зареєстрована у розмірі 9/25, про що
свідчать технічні довідки від 26.07.2004
року та від 18.12.2012 року (а.с.66,67).

Відповідно до п 4 ст. 3 Закону України
від 1 липня 2004 року № 1952-1У «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» права на
нерухоме майно, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав.

Таким чином, судом встановлено, що
фактично частка ОСОБА_2 у розмірі 9/25
була визначена державним органом та
зареєстрована у БТІ м. Маріуполя, але
безпосередньо ОСОБА_2 за життя не
отримала відповідний
правовстановлюючий документ про це,
оскільки не була обізнана щодо зміни
розміру частки у її праві власності.

Представник відповідача, заперечуючи
проти позову, не спростував
вищенаведене.

Таким чином у спадкодавця - ОСОБА_2
виникло право власності на 9/25 частки
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 та це право, у
відповідності до положень ст. 1218 ЦК
України має перейти до його
спадкоємців.

Згідно технічної характеристики,
виданої Маріупольськім бюро технічної
інвентаризації 18.12.2012 року вартість 9/25
частини домоволодіння, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з
житлового будинку літ. «Д-1», сараїв
літ. «Е-1», літ. «Ж-1», літ. «З-1», вбиральні
літ. «Л-1», огорожі № 1-2 визначена у
розмірі 35421 грн. (а.с.67).

Згідно із свідоцтвом про смерть,
виданим Іллічівським відділом ДРАЦС
Маріупольського МУЮ у Донецькій
області, актовий запис № 689 ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.12).

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народженні після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивачка є
донькою ОСОБА_2 та це підтверджується
відповідними документами, а саме:
свідоцтвом про народження, свідоцтвом
про реєстрацію шлюбу, свідоцтвом про
розірвання шлюбу (а.с.38,41-44).

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги позивачки підлягають
задоволенню та за нею слід визнати
право власності в порядку спадкування
на 9/25 частини домоволодіння,що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та яка
складається з житлового будинку літ.
«Д-1», сараїв літ. «Е-1», літ. «Ж-1», літ.
«З-1», вбиральні літ. «Л-1», огорожі № 1-2,
(а.с.67) також судом встановлено, що права
інших осіб при цьому не порушуються.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 130, 60, 209, 212, 213, 215
ЦПК України, ст. ст.. 1218, 1261 ЦК України,
Інструкцією про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
від 31.01.1966 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Маріупольської міської Ради про
визнання права власності в порядку
спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування на 9/25 частини
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 та яка складається з
житлового будинку літ. «Д-1», сараїв
літ. «Е-1», літ. «Ж-1», літ. «З-1», вбиральні
літ. «Л-1», огорожі № 1-2 після смерті
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Г. Л. Харитонова