Номер провадження: 22-ц/785/7115/14
Головуючий у першій інстанції Ледньова Т. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.11.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю фірма АББО і виконавчого комітету Іллічівської міської ради та заявою ОСОБА_1 про приєднання до апеляційних скарг на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2014 року за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до товариства з обмеженою відповідальністю фірма АББО, виконкому Іллічівської міської ради Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інші про заборону вчинення певних дій, про вчинення певних дій, про стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И Л А:
30 вересня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а в грудні 2011 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулись до суду з позовними вимогами до ТОВ фірма АББО та виконкому Іллічівської міської ради, які в подальшому були уточнені та доповнені (т.1 а.с. 4-15, т. 2 а.с. 91-101, т.3 а.с. 225-227. Т.6 а.с. 118).

Посилаючись на те, що на підставі рішення Іллічівської міської ради №172/6-XXIV від 30.05.2003 року ТОВ фірма АББО було надано в оренду земельну ділянку площею 12000 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 квартирного житлового будинку.

На вказаній земельній ділянці збудовано, та рішеннями виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 31.05.2007 року №635 і від 18.12.2008 року №1524 прийнято до експлуатації 1-ша та 2-га черги житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи мінімальна площа земельної ділянки, що необхідна для будівництва 5-ти поверхового житлового будинку на 232 квартири складає 11 441 кв.м.. Таким чином, земельна ділянка площею 12 000 кв.м виділена для розташування житлового будинку та відповідає за своїм розміром мінімальній розрахунковій площі, отже, є необхідною для розміщення житлового будинку з відповідною кількістю квартир.

Однак, ТОВ фірма АББО збудувало будівлі А та В, а також запроектувало будівлю Б, що знаходяться на земельній ділянці площею 12 000 кв.м, що є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 , та яка не надавалась і не могла надаватись під будівництво гаражів, яке здійснено з грубими порушеннями державних будівельних та санітарних норм, що суттєво порушує їх права як власників квартир, на підставі зазначеного позивачі звернулись до суду із позовом та просили зобов`язати ТОВ фірма АББО припинити будівництво підземних гаражів в межах земельної ділянки площею 12 000 кв.м. по АДРЕСА_3 та знести уже зведені будівлі гаражів, які значаться за адресою АДРЕСА_4 , як блок А площею забудови 1121 кв.м. та блок В площею забудови 831 кв.м.; зобов`язати солідарно ТОВ фірма АББО та виконком Іллічівської міської ради привести земельну ділянку в первісний стан, придатний для використання за цільовим призначенням прибудинкової території, стягнувши з відповідача ТОВ фірма АББО по 18 000 гривень моральної шкоди на користь кожного позивача та судові витрати по справі.

В судових засіданнях представник ТОВ фірма АББО та представник виконкому Іллічівської міської ради проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що земельна ділянка площею 12000 кв.м. не є прибудинковою територією, та надана в довгострокову оренду ТОВ фірма АББО для будівництва житлового будинку, а не для його обслуговування. Позивачами не доведено, що їх права були порушені будівництвом гаражів, вони не є належними позивачами по захисту прав на прибудинкову територію, оскільки таким позивачем може бути лише юридична особа, будівництво здійснено у відповідності до встановленого порядку, власниками машино/місць в будівлі гаражу стали треті особи по справі, які й мають бути належними відповідачами.

Треті особи та їх представники в судових засіданнях заперечували проти задоволення позову, підтримавши позицію представника ТОВ фірма АББО та просили суд позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2014 року позов задоволено частково, зобов`язано ТОВ фірма АББО припинити будівництво підземних гаражів в межах земельної ділянки площею 12000 кв. м. по АДРЕСА_5 , знести будівлі підземних гаражів для легкових автомобілів по б- АДРЕСА_4 в об`ємі перша черга, що значиться за проектом будівництва як блок А площею забудови 1121 кв.м., складається із трьох секцій, в кожній із яких по 10 машиномісць; друга черга, що значиться за проектом будівництва як блок В площею забудови 831 кв. м., складається із однієї секції, в якій розташовано 26 машиномісць, зобов`язано солідарно ТОВ фірма АББО та виконком Іллічівської міської ради привести вказану земельну ділянку в первісний стан, придатний для використання за цільовим призначенням прибудинкової території, стягнуто з ТОВ фірма АББО на користь кожного із позивачів по 2 000 гривень компенсації моральної шкоди, стягнуто з кожного із відповідачів судові витрати на користь позивача ОСОБА_2 - у сумі 27 гривень, позивача ОСОБА_5 у сумі 53, 65 гривень.

В апеляційній скарзі виконком Іллічівської міської ради просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ фірма АББО просить рішення від 11 червня 2014 року в частинні задоволення позовних вимог про зобов`язання ТОВ фірма АББО припинити будівництво підземних гаражів в межах земельної ділянки площею 12000 кв. м. по АДРЕСА_5 , знесення будівлі підземних гаражів для легкових автомобілів по б- АДРЕСА_4 в об`ємі перша черга, що значиться за проектом будівництва як блок А площею забудови 1121 кв.м., складається із трьох секцій, в кожній із яких по 10 машиномісць; друга черга, що значиться за проектом будівництва як блок В площею забудови 831 кв. м., складається із однієї секції, в якій розташовано 26 машиномісць, зобов`язання ТОВ фірма АББО привести вказану земельну ділянку в первісний стан, придатний для використання за цільовим призначенням прибудинкової території, стягнення з ТОВ фірма АББО на користь кожного із позивачів по 2000 гривень компенсації моральної шкоди, стягнення з ТОВ фірма АББО судових витрат на користь позивача ОСОБА_2 - у сумі 27 гривень, позивача ОСОБА_5 у сумі 53, 65 гривень та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні даних позовних вимог відмовити.

У заяві про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг та заяви про приєднання до них, пояснення на апеляції, а також заперечення на апеляційні скарги представників позивачів та думку третіх осіб, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг та заяви про приєднання до апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги та заява про приєднання до них підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення, суд вирішує, в тому числі, і такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак, ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судом встановлені наступні обставини у справі.

На підставі рішення Іллічівської міської ради №172/6-XXIV від 30.05.2003 року останньою за договором від 10.10.2003 року було надано ТОВ фірма АББО в оренду земельну ділянку площею 12000 кв. м. за адресою АДРЕСА_6 ( АДРЕСА_2 ) для розташування 5-ти поверхового 122 квартирного житлового будинку. За актом від 30.04.2003 року межі земельної ділянки встановлені в натурі з переданням межових знаків на зберігання землекористувачу. На вказаній земельній ділянці збудовано, та рішеннями виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 31.05.2007 року №635 та від 18.12.2008 року №1524 прийнято до експлуатації 1-ша та 2-га черги житлового будинку по АДРЕСА_3 .

За довідкою ОСББ Номер вісім житловий будинок АДРЕСА_7 включає 232 квартири та 29 офісів ( а.с. 108 т. 1).

Крім того, в межах земельної ділянки площею 12 000 кв.м. по АДРЕСА_2 ТОВ фірма АББО було проведено будівництво спірних підземних гаражів.

Прибудинкова територія згідно ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" є територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку, тобто будь-яка територія набуває статусу прибудинкової виключно за таких умов: територія визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою та призначена для обслуговування багато квартирного будинку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 42 ЗК України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Об`єктом права постійного землекористування є земельна ділянка багатоквартирного житлового будинку, до якої належить земельна ділянка, на якій безпосередньо розташований житловий будинок та належні до нього будівлі і споруди (ділянка під плямою забудови), а також прибудинкова територія.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників.

Проте, акт про право власності або постійного користування, з яких би вбачалось, що земельна ділянка, на якій збудовані спірні підземні гаражі, є прибудинковою територією будинку АДРЕСА_3 , в матеріалах справи відсутній та доказів отримання у користування прибудинкової території, на якій побудовано спірні підземні гаражі, позивачами до суду не надано і нічим іншим ніж припущенням позивачів не доводилось.

На підставі зазначеного, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що земельна ділянка площею 12 000 кв.м. по АДРЕСА_8 ), була надана ТОВ фірма АББО для будівництва житлового будинку з встановленням меж в натурі, в зв`язку із чим за своїм призначенням є прибудинковою територією, зроблений судом з порушенням зазначених норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 22.08.2002 року № 680 Про доповнення рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради № 26 від 25.01.2001 року, рішення №26 від 25.01.2001 року доповнено п. п. 4 та 5, викладеними у наступній редакції: 4. Надати право товариству з обмеженою відповідальністю АББО проектування підземних гаражів в межах забудови 122-квартирного 5-ти поверхового жилого будинку з цокольним поверхом по АДРЕСА_4 . 5. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю АББО необхідні майданчики, згідно норм проектування, розташувати над спорудою підземних гаражів.

Вище зазначене рішення було оскаржене позивачами в порядку адміністративного судочинства і їх позов було залишено без розгляду ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2011 року, залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.05.2012 року відмовлено у відкритті касаційного провадження по цій справі.

На час перегляду оскарженого судового рішення від 11.06.2014 року, рішення виконкому Іллічівської міської ради від 22.08.2002 року №680 не скасоване та не визнано недійсним і таким чином відповідно до ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" чинні акти органів місцевого самоврядування підлягають виконанню і є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами.

На підставі рішення Іллічівської міської ради від 30.05.2003 року №172/6-XXIV між Іллічівською міською радою (орендодавцем) та ТОВ фірма "АББО" (орендарем) укладено договір оренди від 10.10.2003 року на підставі якого орендар набуває право на оренду земельної ділянки 12 000 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_6 ( АДРЕСА_2 для розташування 5-ти поверхового 122 квартирного жилого будинку. Договір оренди укладено терміном на 49 років. Земельна ділянка виділена в натурі на місцевості у встановленому законом порядку. Договір оренди зареєстровано в Іллічівському міському відділі земельних ресурсів 15.10.2003 року за №376.

Згідно п. 2.1. договору оренди від 10.10.2003 року, укладеного між Іллічівською міською радою та ТОВ фірма АББО, земельна ділянка передається в оренду для розташування 5-ти поверхового 122 квартирного жилого будинку. Орендарю надається право зводити будівлі і споруди, згідно затвердженої відповідно вимогам законодавства проектною документацією, проводити поліпшення стану земельної ділянки для її ефективного використання згідно цільового призначення.

Таким чином, орган місцевого самоврядування визначив, що будівництво ТОВ фірма АББО спірних підземних гаражів відповідає місцевим правилам забудови населеного пункту, містобудівній документації і може бути здійснено на території міста Іллічівськ. При цьому, надані ТОВ фірма АББО письмові докази свідчать про те, що вона мала належним чином оформлений проект та отримала у встановленому законом порядку дозвіл на виконання будівельних робіт, здійснила будівництво та ввела збудований об`єкт в експлуатацію.

Згідно акту встановлення в натурі меж земельної ділянки, наданої ТОВ фірма АББО згідно договору оренди від 10.10.2003 року, передана земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Так будівництво ТОВ фірма АББО підземних гаражів на земельній ділянці, віднесеній до категорії земель житлової та громадської забудови, за умови наявності відповідного погодження органу місцевого самоврядування, не є свідченням зміни ТОВ фірма АББО цільового призначення даної земельної ділянки, тож таке будівництво не може мати наслідків, передбачених ст. 21 ЗК України, що було застосовано судом першої інстанції.

Суд першої інстанції не звернув уваги на рішення господарського суду Одеської області від 05 листопада 2012 року по справі за № 25/17-3028-2011 за позовом ОСББ Номер вісім до ТОВ фірма АББО, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Іллічівської міської ради Одеської області, про зобов`язання знести будівельні конструкції та припинення будівництва, яке набрало законної сили 19 листопада 2012 року, і яким в позові відмовлено повністю.

Так, в силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України, зазначеним рішенням встановлені обставини, які мають преюдиціальне значення для даної справи, а саме: декларація від 28.08.2012 року свідчить про прийняття об`єкта підземних гаражів в експлуатацію, яка підтверджує, що його будування проведено у відповідності до будівельних норм та правил та завершено і зареєстровано в Інспекції ДАБК в Одеській області, а отже доводи щодо неправомірності його будівництва не знайшли свого підтвердження; докази відведення земельної ділянки як прибудинкової території в постійне користування або надання у власність організації, яка здійснює управління будинком, відсутні.

Таким чином, проаналізувавши наявність чинних та не скасованих Державного акту на землю серії II - ОД №002671 від 07.10.1998 року, Договору оренди від 10.10.2003 року, рішень виконкому від 25.01.2001 року №26 та від 22.08.2002 року №680, дозвілу Інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт №427 від 08.07.2010 року, Декларації від 28.08.2012 року за №ОД 6 про готовність об`єкта - підземних гаражів по АДРЕСА_3 до експлуатації, одержаних третіми особами Свідоцтв про право власності на машино-місця (гаражні бокси), місцевий суд в порушення норм закону надав перевагу перелічених документів висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи TOB "Будексперт-Т" Дзиньки А.І. від 06.07.2012 року №645/2012, який суперечить наявним в матеріалах справи документам.

Разом із тим, відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в п. 3 постанови від 30 травня 1997 року № 8 Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах, при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі ст. 67 КПК чи ст. 62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Однак, вказані норми права місцевим судом враховані не були та повторна експертиза проведена не була.

Крім того, на час прийняття судом рішення по даній справі - майже всі фізичні особи, які брали участь в інвестуванні будівництва гаражів отримали свідоцтва про право власності на машино - місця (гаражні бокси) і є їх законними власниками.

Статтею 13 та 41 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист пpав ycix суб`єктів права власності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як визначив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови №6 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами статті 376 ЦК України, відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивачі є власниками квартир у будинку АДРЕСА_8 ) та не є власниками машино-місць (гаражних боксів) або земельної ділянки площею 12 000 га. або її частини, на якій збудовано спірні гаражі, що є підтвердженням того, що їх право власності не порушено діями ТОВ фірми АББО.

Крім того, у п. 8 цієї ж Постанови №6 від 30.03.2012 року вказано, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України), землекористувачі (стаття 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК України) або з інших передбачених законом підстав.

Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону № 3038-VI.

У п.17 Постанови № 6 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року зазначено, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

При цьому суд першої інстанції не прийняв до уваги, що 10.10.2003 року земельна ділянка, на якій було побудовано спірні підземні гаражі, була передана Іллічівською міською радою в оренду ТОВ фірміа АББО, терміном на 49 років, яке і є належним землекористувачем, крім того, передана земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови.

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що виконання рішення суду першої інстанції від 11 червня 2014 року, яким було зобов`язано ТОВ фірма АББО знести будівлі підземних гаражів для легкових автомобілів по б- АДРЕСА_4 та зобов`язано солідарно ТОВ фірма АББО та виконком Іллічівської міської ради привести вказану земельну ділянку в первісний стан, придатний для використання за цільовим призначенням прибудинкової території, призведе до порушення законних прав третіх осіб як власників побудованого об`єкта нерухомості, оскільки вони будуть позбавлені на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном.

Крім того, обставини завдання ТОВ фірма АББО моральної шкоди позивачам з`ясовані судом першої інстанції неповно, оскільки в порушення приписів частини 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (вемайнової) шкоди (із змінами та доповненнями) при вирішенні спору в даній частині суд не врахував, що обов`язковому з`ясуванню підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Разом із тим, з рішення суду не вбачається в чому виражається завдана позивачам моральна шкода, якими належними та допустимими доказами підтверджується дана обставина, в чому виражається причинний зв`язок між моральною шкодою і діями ТОВ фірма АББО, яке діяло правомірно, оскільки здійснювало будівництво підземних гаражів за наявності усіх передбачених законодавством в сфері будівництва документів, які є чинними до цього часу.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційний суд вважає, що воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, , 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати апеляційного суду Одеської області, -
В И Р І Ш И Л А:
Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю фірма АББО та виконавчого комітету Іллічівської міської ради та заяву ОСОБА_1 про приєднання до апеляційних скарг задовольнити, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2014 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до товариства з обмеженою відповідальністю Фірма АББО, виконкому Іллічівської міської ради Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інші про заборону вчинення певних дій, про вчинення певних дій, про стягнення моральної шкоди відмовити.
Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.
Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький
В.О. Панасенков

Р.Д. Громік