Справа 487/2409/14-ц
Номер провадження 6/487/221/14
Ухвала

Іменем
України

06.03.2014 року
м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді -
Бобрової І.В.,

при секретарі судового засідання -
Табунщик К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві подання державного
виконавця Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянина ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

06.03.2014 р. державний виконавець
Центрального ВДВС ММУЮ звернувся до
суду з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України громадянина України ОСОБА_1,
мотивуючи свої вимоги тим, що останній
не виконує зобов'язання, покладені на
нього судовим рішенням.

До судового засідання головний
державний виконавець не з'явився, надав
до суду заяву, в якій просив розглянути
подання за його відсутності, викладені
вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали подання, суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав. На
виконанні в Центральному відділі ДВС
ММУЮ знаходиться зведене виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-1-814, виданого
26.03.2010 р. Центральним районним судом м.
Миколаєва про стягнення боргу з ОСОБА_1
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»;
виконавчого листа №1423/15028/2012, виданого
23.09.2013 р. Центральним районним судом м.
Миколаєва про стягнення боргу з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2

Державним виконавцем винесено
постанови про відкриття виконавчого
провадження 06.05.2010 р. та 26.09.2013 р.
відповідно.

Згідно відповіді з БД АІС «Автомобіль»
за боржником зареєстровані
транспортні засоби: ЗИЛ-ММЗ 554, (1986),
зелений, № д.р. НОМЕР_1; ГКБ8535, (1988),
помаранчевий, № д.р. НОМЕР_2; Камаз 5511,
(1985), жовтий, № д.р. НОМЕР_3; ЗИЛ-ММЗ 554,
(1987), синій, № д.р. НОМЕР_4; ГКБ 8350, (1984),
синій, № д.р.НОМЕР_5, ЛАЗ 697Н, (1984), зелений
№ д.р. НОМЕР_6.

06.12.2011 р. державним виконавцем винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, копії якої направлено
боржнику та до УДАІ УМВС 06.12.2011 р. за вих.
№47001/15.

06.12.2011 р. державним виконавцем винесено
постанову про розшук майна боржника.

Внесено реєстрацію в Єдиний реєстр
заборон відчуження об'єктів рухомого
майна боржника на підставі постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

06.12.2011 р. державним виконавцем було
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження.

Згідно відповіді з ОАДБ боржник
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до інформації з ДПС України
від 07.08.2013 р. інформація про номери
рахунків, відкритих у банках та інших
фінансових установах
боржниками-юридичними особами та
фізичними особами-підприємцями та
джерела отримання доходів боржників
фізичних осіб, інформація стосовно
боржників фізичних осіб, щодо сум
доходу, нарахованого податковим
агентом на користь платників податку,
та сум утриманого з них податку в ДРФО
відсутня.

22.10.2013 р. державним виконавцем було
направлено вимогу, зобов'язуючи
боржника з'явитись до ВДВС для сплати
боргу або надання підтверджуючих
документів про сплату боргу. На вимогу
боржник не відреагував.

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно №43138350 від 15.01.2014 р. в
реєстрі відомості відсутні.

13.02.2014 р. державним виконавцем було
здійснено вихід за адресою реєстрації
боржника. При виході за вищезазначеною
адресою було встановлено, що боржник
відсутній, про що складено відповідний
акт.

25.02.2014 р. державним виконавцем
здійснено вихід за адресою реєстрації
боржника та складено акт про
відсутність останнього за місцем
проживання - реєстрації боржника.

28.02.2014 р. боржнику направлено вимогу про
надання доступу до житла для перевірки
майнового стану.

В обґрунтування вимог цього подання
державний виконавець посилається на
те, що на сьогоднішній день
заборгованість у розмірі 119933,99 грн.
ОСОБА_1 не сплачена.

Зі змісту ч.1 ст.377-1 ЦПК України
вбачається, що питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та інших
органів (посадових осіб) вирішується
судом за місцем знаходження органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця.

Порядок здійснення права громадянами
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну регулюється Законом України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (далі -
Закон).

Відповідно до ст.33 Конституції України
право кожного вільно залишати
територію України може бути обмежене
лише законом.

Стаття 6 Закону передбачає декілька
видів обмеження у виїзді громадян
України за кордон, зокрема:
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорту
та тимчасового відмовлено у виїзді за
кордон у певних випадках, що визначені
в цій статті.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Таким чином, необхідною підставою для
задоволення даного подання є наявність
обставин та підтверджуючих їх
відповідних доказів про те, що боржник
має паспорт для виїзду за кордон, його
дії свідчать про намір виїхати за
кордон або безпосередньо перебуває за
кордоном.

Жодних доказів в обґрунтування
існування у боржника наміру виїхати за
кордон державним виконавцем надано не
було.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Таким чином, при зверненні до суду з
даним поданням, органи державної
виконавчої служби зобов'язані не
тільки посилатись на ухилення боржника
від виконання судового рішення, а
обґрунтувати такі обставини та
підтвердити їх відповідними доказами.

В даному випадку державний виконавець
таких обставин не навів і належними
доказами їх не підтвердив, а послався
лише на наявність у ОСОБА_1 боргових
зобов'язань як на підставу звернення до
суду з даним поданням.

Крім того при направленні матеріалів
подання до суду державним виконавцем
було порушено п. 11.1.5 розділу ХІ
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції від 02.04.2012 р. №512/5,
а саме: не було надано доказів на
підтвердження повідомлення боржника
про направлення подання до суду.

Враховуючи вище викладене та суму
заборгованості, яка є неспіврозмірною
з обмеженнями, про які просить
державний виконавець, суд вважає, що
підстави для задоволення даного
подання відсутні.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», суд
-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянина ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Заводський районний суд м.
Миколаєва протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, протягом п'яти днів з дня
отримання її копії.

СУДДЯ:
І.В.Боброва