Справа № 357/7076/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Біла Церква в залі
суду № 4 цивіль ну справу за позовом
Кредитної спілки «Мікрокредит» до
ОСОБА_1 про дострокове розірвання
кредитного договору та стягнення
боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вказаним позовом посилаючись на те, що
30.09.2013 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №407, згідно умов
якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі
14 048 ,00 грн. на умовах строковості,
зворотності, платності та
забезпеченості з оплатою по процентній
ставці 72 % річних на строк до 30.09.2015 року,
а відповідач зобов'язувався погасити
кредит, сплатити проценти, а також інші
платежі, передбачені умовами договору.
Позивач вказував на те, що станом на
21.05.2014 року загальна сума
заборгованості відповідача за
кредитним договором становить 21 708 грн.
04 коп. з нарахованими процентами за
користування кредитом та пенею.
Позивач просив в судовому порядку
достроково розірвати кредитний
договір № 407 від 30.09.2013 року, укладений
між КС «Мікрокредит» та ОСОБА_1 та
стягнути з відповідача на користь
позивача суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 21 708 ,04
грн., а також сплачений позивачем
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Представник позивача в суді
позов підтримав.

Відповідачка в судове засідання
призначене на 17.09.2014 року 14 годин не
з"явилася, про день і час розгляду
справи була належним чином
повідомлена, надала до суду заяву в
якій просила справу розглядати у її
відсутності. В судовому засіданні
31.07.2014 року позивачка позов
заперечувала, та надала суду письмові
заперечення по позову.

Залухавши пояснення представника
позивача, оглянувши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає до
задоволення

В судовому засіданні встановлено,
що між КС «Мікрокредит» та
відповідачкою ОСОБА_1 30.09.2013 року було
укладено кредитний договір № 407, на
підставі якого ОСОБА_1 було надано
кредит в сумі 14 048,00 грн. на умовах
строковості, зворотності, платності та
забезпеченості з оплатою по процентній
ставці 48 % річних на строк до 30.09.2015 року,
що підтверджується копією кредитного
договору наданого представником
позивача суду 17.09.2014 року /оригінал
кредитного договору №407 від 30.09.2013 року
був оглянутий судом в судовому
засіданні 17.09.2014 року/.

Згідно до п. 2.4 кредитного
договору позичальник зобов'язувався
проводити сплату нарахованих
відсотків і погашення частини кредиту
щомісяця не пізніше 30 числа вказаного в
графіку платежів, а також сумами, не
меншими, ніж вказані в Таблиці 1
кредитного договору.

В п.3.3 цього кредитного договору
сторони погодили наступний графік
повернення платежів - щомісячний
платіж становить 922,00 грн., а за вересень
2015 року - 869,65 грн.

П. 3.5 кредитного договору
передбачено, що у випадку прострочення
позичальни ком термінів платежів,
зазначених у Таблиці 1, кредитодавець
має право стягувати з позичальника
пеню в розмірі 1 % від заборгованості
по сплаті основної суми кредиту за
кожний день прострочення платежів та
нараховані відсотки за користування
кредитом, виходячи з фактичного строку
користування кредитом, включаючи день
погашення.

В судовому засіданні було встановлено,
що КС «Мікрокредит» повністю виконала
умови вказаного кредитного договору
№407 від 30.09.2013 року та надала ОСОБА_1
кредит в сумі 14 048,00 грн., що
підтверджується копією видаткового
касового ордеру від 30.09.2013 року.

Судом встановлено, що
відповідачка порушує умови кредитного
договору щодо сплати коштів на
погашення кредиту в строк, визначений
графіком платежів, що підтверджується
матеріалами справи.

Згідно до копії карточки платежів
по гривневому кредиту станом на 21.05.2014
року загальна заборгованість
відповідачки по кредитному договору
№407 від 30.09.2013 року становить 21 708 грн. 04
коп., яка складається з: 13 752,22 грн. -
основна сума боргу, 3 171,29 грн. - проценти
за користування кредитом, 4 784,53 грн. -
пеня.

Судом встановлено, що 30.09.2013 року
між КС «Мікрокредит» та ОСОБА_1
укладено договір застави №407. Наведене
підтверджується копією вказаного
договору наданого представником
позивача суду 17.09.2014 року /оригінал
договору застави №407 від 30.09.2013 року був
оглянутий судом в судовому засіданні
17.09.2014 року/.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона /боржник/
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони /кредитора/ певну дію /передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо/ або утри матися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'яз ку.

За ст. 526 ЦК України, зобов"язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

В ст. 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконан ня або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання /неналежне вико нання/.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов"язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Право кредитодавця вимагати
дострокового повернення кредиту та
сплати процентів передбачено і умовами
кредитного договору у разі наявності
хоча б однієї із зазначених обставин:
затримання сплати частин кредиту
та/або процентів більше ніж на один
календарний місяць; або перевищення
сумою заборгованості суми кредиту
більш як на 10%; або несплати
позичальником більше однієї виплати,
яка перевищує 5% суми кредиту /п. 2.1
кредитного договору/.

Оскільки позичальником порушено
умови укладеного між сторонами
кредитного договору щодо своєчасного
погашення кредиту, сплати відсотків за
користування грошовими коштами, то суд
вважає за можливе згідно до
вищевказаних норм ЦК України, та умов
кредитного договору стягнути з
відповідачки на користь позивача
вказану вище суму заборгованості.

Позивач також просив суд
достроково розірвати кредитний
договір №407 від 30.09.2013 року укладений
між сторонами.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання або розірвання договору;
зміна умов зобов'язання; сплата
неустойки; відшкодування збитків та
моральної шкоди.

За ст. 651 ЦК України, зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що позовна вимога позивача про
дострокове розірвання вищевказаного
кредитного договору є обґрунтованою і
такою, що підлягає до задоволення.

Суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦК
України з відповідачки на користь
позивача необхідно стягнути сплачений
позивачем судовий збір в сумі 243,60 грн.

Суд не приймає до уваги
заперечення відповідачки ОСОБА_1 про
те, що вона не укладала з позивачем
кредитний договір № 407 від 30.09.2013 року
та договір застави №407 від 30.09.2013 року,
та про те, що вона не підписувала
вказані договори і не отримувала за
вказаним кредитним договором кредит в
розмірі 14 048,00 грн., оскільки наведені
заперечення спростовуються
вищевикладеними у рішенні суду
доказами.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Суд вважає, що відповідачка згідно до
ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України не надала
до суду жодних належних та безспірних
доказів про те, що вона не укладала з
позивачем кредитний договір № 407 від
30.09.2013 року, договір застави №407 від
30.09.2013 року, та про те, що відповідачка
не підписувала вказані договори і не
отримувала за вказаним кредитним
договором кредит в розмірі 14 048,00 грн.

Заперечуючи позов відповідачка також
вказувала в суді, що вона укладала з
позивачем тільки кредитний договір №148
від 25.09.2012 року по якому вона отримала
кредит в сумі 10 000 гривень, а спірний
договір відповідачка не укладала, суд
вважає, що вказані заперечення
спростовуються наступним.

Так в судовому засіданні
встановлено, що дійсно між КС
«Мікрокредит» та відповідачкою ОСОБА_1
25.09.2012 року було укладено кредитний
договір № 148 на підставі якого ОСОБА_1
було надано кредит в сумі 10 000,00 грн. на
умовах строковості, зворотності,
платності та забезпеченості з оплатою
по процентній ставці 72 % річних на строк
до 25.09.2014 року, що підтверджується
копією кредитного договору та
поясненнями сторін. Також встановлено,
що між сторонами було укладено
кредитний договір №308 від 09.04.2013 року на
підставі якого ОСОБА_1 було надано
кредит в сумі 13 000,00 грн. на умовах
строковості, зворотності, платності та
забезпеченості з оплатою по процентній
ставці 72 % річних на строк до 09.04.2015 року,
що підтверджується копією вказаного
договору. Крім вказаного, між сторонами
було укладено спірний кредитний
договір №407 від 30.09.2013 року.

В судовому засіданні представник
позивача вказувала на те, що з метою
погашення ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором №148 від 25.09.2012 року
між сторонами було укладено кредитний
договір №308 від 09.04.2013 року на підставі
якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі
13 000,00 грн. на умовах строковості,
зворотності, платності та
забезпеченості з оплатою по процентній
ставці 72 % річних на строк до 09.04.2015 року
і коштами отриманими ОСОБА_1 по
кредитному договору №308 від 09.04.2013 року
в сумі 13 000, 00 грн. останньою було
повністю погашено заборгованість за
кредитним договором №148 від 25.09.2012 року.
Представник позивача також вказувала
на те, що коштами отриманими ОСОБА_1 по
кредитному договору №407 від 30.09.2013 року
в сумі 14 048,00 грн. останньою було
повністю погашено заборгованість за
кредитним договором №308 від 09.04.2013 року
і на даний час за ОСОБА_1 рахується
перед КС "Мікрокредит" тільки
заборгованість за кредитним договором
№ 407 від 30.09.2013 року.

На підставі вищевикладеного, та ст.ст.
509,526,549-551,611,651,1050,1054 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10,60,88,212-215,218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов КС «Мікрокредит» задовольнити.

Достроково розірвати кредитний
договір №407 від 30 вересня 2013 року
укладений між Кредитною спілкою
«Мікрокредит» та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної
спілки «Мікрокредит» 21 708 грн. 04 коп. та
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення суду. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу на рішення суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя А. В. Голуб