АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/1371/14
в 1 інстанції - Богдан О.О.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 01 жовтня 2013
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Сведбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Сведбанк»
про визнання недійсним кредитного
договору №594-ф від 17.05.2006 року.
Підставою визнання кредитного
договору недійсним зазначила
недотримання банком законодавства
щодо валютного регулювання та
відсутність ліцензії для використання
іноземної валюти.

В січні 2013 року представник ПАТ
«Сведбанк» звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
договорами кредиту № 594-ф від 17.05.2006
року та № 1332-ф від 14.01.2009 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 18.02.2013 року зустрічний позов
прийнято та об'єднано з первісним в
одне провадження.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 15.04.2013 року зустрічний позов
ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2 в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 1332-ф від 14.01.2009 року
залишено без розгляду.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 01.10.2013 року позов ОСОБА_2 до
ПАТ «Сведбанк» про визнання кредитного
договору недійсним залишено без
розгляду.

В обґрунтування позовних вимог до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором №594-ф від 17.05.2006
року представник ПАТ «Сведбанк»
зазначив, що 17.05.2006 року між ЗАТ
«Сведбанк Інвест», правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір №594-ф.

Позичальник порушив свої зобов'язання
за даним кредитним договором, не
повністю повернув основну суму кредиту
та не сплатив повністю проценти за його
користування та передбачену комісію.

ПАТ «Сведбанк» просив стягнути з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором № 594-Ф від 17.05.2006 року станом
на 24.01.2013 року в розмірі 58 953 910, 10грн., що
складається із:

14 313 462, 10 грн. - суми заборгованості за
кредитом в гривнях; 19 324 360, 30 грн. - суми
нарахованих, але не сплачених
процентів; 3 696 162, 56 доларів США, що
еквівалентно за курсом НБУ - 29 543 427, 34
грн. - пені за несвоєчасне повернення
процентів в доларах;

2 076 497, 80 грн. - пені за несвоєчасне
повернення процентів в гривнях;

3 696 162 56 грн. - пені за несвоєчасну
сплату основної суми кредиту в гривнях.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 01.10.2013 року позов
Публічного акціонерного товариства
«Сведбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Сведбанк» за кредитним
договором від 17.05.2006 року № 594-Ф:

14 313 462 (чотирнадцять мільйонів
триста тринадцять тисяч чотириста
шістдесят дві) гривні 10 копійок - суму
заборгованості за кредитом в гривнях;

19 324 360 (дев'ятнадцять мільйонів триста
двадцять чотири тисячі триста
шістдесят) гривень 30 коп. - суму
нарахованих, але не сплачених
процентів;

3 696 162, 56 доларів США, що еквівалентно за
курсом НБУ - 29 543 427 (двадцяти дев'яти
мільйонам п'ятсот сорока трьом тисячам
чотириста двадцяти семи) гривням 34 коп.
- пені за несвоєчасне повернення
процентів в доларах;

2 076 497 ( два мільйони сімдесят шість
тисяч чотириста дев'яносто сім) гривень
80 коп. - пеню за несвоєчасне повернення
процентів в гривнях;

3 696 162 (три мільйони шістсот дев'яносто
шість тисяч сто шістдесят дві ) гривні
56 коп. - пеню за несвоєчасну сплату
основної суми кредиту в гривнях.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Сведбанк» судовий збір в
розмірі 3441,00 (трьох тисяч чотириста
сорока однієї) гривні.

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволені позову.

В скарзі вказувала на те, що рішення є
незаконним, необґрунтованим, ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Посилалася на те,
що на час ухвалення судового рішення у
позивача було відсутнє право вимагати
борг, так як останній відступив його
іншому банку. Суд не врахував того, що
матеріали справи не містять достатніх
та беззаперечних доказів отримання
відповідачем кредиту в розмірі
зазначеному в позовній заяві. Судом не
враховано, що пеня стягнута у більшому
розмірі ніж борг та нараховані
відсотки, і як наслідок суд
безпідставно не застосував ч. 3 ст. 551 ЦК
України.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного
суду м. Києва від 23 грудня 2013 року
залучено Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк», як
правонаступника Публічного
акціонерного товариства «Сведбанк», до
участі в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Сведбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача доводи скарги
підтримав.

Представник ПАТ «Сведбанк» , та ПАТ
«Дельта Банк» до апеляційного суду не
з`явились, про день і час розгляду
справи повідомлені.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором, або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 17.05.2006 року між ПАТ
«ТАС-ІНВЕСТБАНК», правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 594-Ф, що
підтверджується копією договору (а.с.
58-62).

Відповідно до умов кредитного договору
№ 594-ф від 17.05.2006 року в редакції
додаткового договору №17 від 11.02.2009
року, банк повинен був надати
позичальнику кредит у вигляді
мультивалютної кредитної лінії, що не
відновлюється у гривні в розмірі 14313462,10
грн.

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору
№594 з врахуванням додаткового договору
№15 від 21.01.2009 року дію кредитної лінії
встановлено до 16.05.2011 року включно.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору
розрахунок процентів за користування
коштами кредиту здійснюється за
фактичну кількість календарних днів
користування траншем (траншами)
кредиту, виходячи із фактичної
кількості днів у місяці та у році, тобто
метод «факт/360».

Пунктом 1.4 кредитного договору №594
встановлена ставка за користування
коштами кредиту на рівні 14 відсотків
річних.

Додатковими угодами були внесені зміни
до кредитного договору, а саме: до п. 1.2.1
Кредитного договору, додатковим
договором № 17 від 11.02.2007 року було
остаточно затверджено загальний ліміт
заборгованості за кредитною лінією у
розмірі 14 313 462, 10 грн.; додатковою угодою
№ 15 від 21.01.2009 року (а.с. 77) було внесено
зміни до п. 1.3 Кредитного договору, яким
затверджено строк дії кредитної лінії
з 17.05.2006 року до 16.05.2011 року включно.

Згідно розрахунку заборгованості,
наданого ПАТ «Сведбанк», борг ОСОБА_2
за кредитним договором № 594-Ф від 17.05.2006
року станом на 24.01.2013 року (а.с. 99 - 105)
становить 58 953 910, 10грн. та складається
із:

14 313 462, 10 грн. - суму заборгованості за
кредитом в гривнях; 19 324 360, 30 грн. - суму
нарахованих, але не сплачених
процентів;

3 696 162, 56 доларів США, що еквівалентно за
курсом НБУ - 29 543 427, 34 грн. - пені за
несвоєчасне повернення процентів в
доларах;

2 076 497, 80 грн. - пеню за несвоєчасне
повернення процентів в гривнях;

3 696 162 56 грн. - пеню за несвоєчасну
сплату основної суми кредиту в гривнях.

Задовольняючи позов , суд першої
інстанції не повно встановив ті
обставини справи які мали значення для
її вирішення.

Так, задовольняючи позов в жовтні 2013
року, суд не врахував, що відповідно до
договору купівлі-продажу прав вимоги №
1, укладеного 18 червня 2013 року між ПАТ
«Дельта Банк» та ПАТ «Омега Банк», нова
назва позивача за рішенням загальних
зборів від 29 квітня 2013 року (статут ПАТ
Омега Банк (а.с. 192 зворот) право вимоги
за вищевказаним кредитним договором №
594-ф, перейшло до ПАТ «Дельта Банк».
Відповідно до акту прийому передачі до
цього договору, право вимоги позивача
до відповідачки ОСОБА_2 18 червня 2013 року
перейшло до ПАТ «Дельта Банк». (а.с. 184-204)

Вищезазначеним обставинам, які
безпосередньо стосуються предмету
даного спору, судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки, що
призвело до ухвалення незаконного та
необґрунтованого рішення.

Оскільки на момент ухвалення рішення, в
позивача було відсутнє право вимоги,
рішення суду в даній справі є
незаконним, а тому підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову про
стягнення боргу на користь ПАТ
«Сведбанк».

Разом з тим, колегія суддів роз`яснює,
що ПАТ «Дельта Банк» має право
звернутись до суду з позовними
вимогами про стягнення богу з
відповідача ОСОБА_2. за цим же
кредитним договором, подавши суду
належні та допустимі докази переходу
до них права вимоги.

З огляду на викладені обставини, та
враховуючи вимоги ст. 309 ЦПК України,
рішення районного суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову позивачу ПАТ «Сведбанк» в
позові.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 01 жовтня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ПАТ «Сведбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 594-ф від 17 травня
2006 року відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20-ти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
Судді: