Справа № 2/756/553/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

21 січня 2014 року
Оболонський районний суд м.
Києва

у складі головуючого судді
Васалатія К.А.

при секретарі
Шевчик Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись із позовом до
відповідача про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, свої вимоги обґрунтовуючи
наступним. Позивач № 1 - ОСОБА_1 є
власником АДРЕСА_1, а позивачі № 2та № 3
є мешканцями даної квартири. Також у
спірній квартирі зареєстрована
відповідач ОСОБА_4 та проживала у ній до
вересня 2010 р. У подальшому спірну
квартиру покинула та виїхала нібито до
РФ, і з цього часу у спірній квартирі
відповідач не проживала, нею не
цікавиться, квартплату та комунальні
послуги не платила.

Тому просять суд визнати відповідача
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, а саме АДРЕСА_1.

У судовому засіданні тільки позивач № 2
- ОСОБА_2 позов підтримав, при цьому
позивачі № 1 та № 3 взагалі жодного
пояснення так і не дали.

Відповідач у судове засідання не
з'явилась, належним чином була
повідомлена про час та місце слухання
справи.

Оскільки позивачі не заперечують проти
заочного розгляду справи, а відповідач
належним чином повідомлений про день
та час розгляду справи, суд вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи.

Вислухавши пояснення, дослідивши усі
матеріали справи суд визнає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як було з'ясовано судом, позивач № 2 та
відповідач є колишніми чоловіком та
дружиною, а позивач № 1 - ОСОБА_1 є
власником АДРЕСА_1.

У відповідності до форми № 3 у АДРЕСА_1
зареєстровано 3 особи: позивач № 2, № 3
та відповідач (а.с. 8).

Згідно ст. 71 ЖК України за тимчасово
відсутнім членом сім'ї наймача
зберігається право користування жилим
приміщенням протягом 6 місяців.

Як з'ясовано судом, 11.01.1991 р.н.
відповідач № 1 зареєструвала шлюб із
ОСОБА_5, і з цього часу стала проживати в
його квартирі за адресою АДРЕСА_3. Від
шлюбу відповідача № 1 та її чоловіка
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась відповідач № 2 -
ОСОБА_6, яка з даного моменту почала
мешкати із своїми батьками у АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Ст. 405 ЦК України передбачає, що член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Зібраними у справі доказами
підтверджується факт відсутності
відповідачів за зареєстрованим місцем
проживання понад 21 рік без поважних
причин з 1991 р. відповідач № 1 та 1992 р.
відповідач № 2.

Так у відповідності до актів від 06.07.2012
р., 12.09.2012 р. та 07.11.2012 р., підписаними
майстрами тех. дільниць ЖЕКу № 503
вбачається, що відповідачі у квартирі
не проживають, особистих речей не
зберігають та витрат на
житлово-комунальні послуги не несе.

У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р.
№ 2 "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" зазначено,
що у справах визнання наймача або члена
його сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням на
підставі ст. 71 ЖК України, необхідно
з'ясувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.
У разі їх поважності суд може
продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», -
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Оскільки обставини, викладені
позивачами свідчать про те, що
відповідач в спірній квартирі не
проживають із 2010 р., доказів на
спростування цих обставин
відповідачем до суду не надано, так як
не з'явилась у судове засідання, суд
дійшов до висновку про обґрунтованість
вимог та необхідність ухвалення
рішення про задоволення позовних
вимог.

Судовий збір підлягає стягненню із
відповідача на користь позивача № 1
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
10, 60, 88, ст. 169, ст. 212-215, 218, ст. 224-232 ЦПК
України, ст. 71 ЖК України, ст.. 405 ЦК
України, постановою Пленуму ВСУ від
12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 (і.к. НОМЕР_1) такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, а саме АДРЕСА_1.

Судові витрати у сумі 114,71 грн. стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
К.А. Васалатій