Справа № 428/9559/13-ц
Провадження № 2/428/2864/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, у якому зазначила, що Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану 12 липня 1986 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. 31 грудня 1996 року відповідач, перебуваючи з нею у шлюбі набув у власність на підставі договору дарування серія ААВ № 207103, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_3, квартиру, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, б. 2, кв. 36. Під час користування квартирою позивач разом з відповідачем за спільні кошти для поліпшення житлових умов зробили ремонт та провели перебудову квартири, в результаті чого загальна та житлова площа квартири змінилася та стала складати: загальна 73,2 кв.м. та житлова 42,3 кв.м. Те, що проведене будівництво відповідає Державним будівельним нормам підтверджується висновком про технічний стан від 28 вересня 2013 р. наданим ПНВП «Промреконструкція». Ремонт квартири проводився за її кошти, так як на час його проведення відповідач не працював та особистого заробітку не мав. Підтверджень того, що ремонт проводився за її кошти є накладна від 02.12.2006 р. TOB «ДОНПРОМСЕРВІС» щодо сплати нею за установку вікон 4083 грн. Згідно квитанції від 03.08.2009 р. вона оплатила вартість металопластикових конструкцій, що використовувались при проведенні ремонту склала 2666 грн. 00 коп. Згідно квитанції від 03.08.2009 р. вона оплатила вартість вхідних дверей у розмірі 1150 грн. 00 коп. За її кошти було виготовлено проект на реконструкцію системи газопостачання у спірній квартири вартістю 345 грн. 28 коп., що підтверджується квитанцією про оплату № 37/45 від 26.07.2010 р. Згідно акту приймання виконаних робіт за липень 2010 року вона оплатила 295 грн. 56 коп. за видачу технічних умов на газифікацію реконструйованої системи газопостачання. Згідно акту від 10 червня 2011 року позивач сплатила вартість робіт за врізку газу у розмірі 595 грн. 02 грн. (фіскальний чек від 08.06.2011 р.) та пуску газу у розмірі 120 грн. 29 коп. (фіскальний чек від 08.06.2011 р.). Крім наведеного позивач купувала за власні кошти цемент, цеглу, лінолеум, шпалери та гіпсокартон. Оплачувала вартість робіт каменяра та підсобника, а також інших працівників, які здійснювали роботи під час проведення ремонту. Взагалі, самостійно оплачувала всі витрати на ремонт без участі відповідача. Таким чином, вбачається, що приблизна вартість ремонту проведеного за її власні кошти складає 100 000 грн., що еквівалентно половині вартості квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, б. 2, кв. 36. На даний час позивачу стало відомо, що відповідач бажає продати спірну квартиру без її згоди, незважаючи на те, що вона вклала значні кошти у цей обєкт нерухомості. У звязку з цим, з урахуванням Сімейного законодавства України, вважає, що у разі продажу спірної квартири можуть бути порушені її права. Сімейним законодавством передбачено її право на 1/2 частину спірної реконструйованої квартири, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, б. 2, кв. 36. У звязку з вищевказаним, позивач змушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила суд визнати, що реконструйована квартира загальною площею 73,2 кв.м. та житловою площею 42,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Визнати за нею право власності на 1/2 частину реконструйованої квартири загальною площею 73,2 кв.м. та житловою площею 42,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину реконструйованої квартири загальною площею 73,2 кв.м. та житловою площею 42,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Суду пояснила, що зараз з відповідачем вона перебуває у шлюбі. За цей період вони перебудували квартиру, зробили в ній ремонт, який коштував приблизно 100 000 грн., що дорівнює половині вартості цієї квартири. Все це вона робила за свої власні кошти, а не за кошти їх спільного сімейного бюджету, а тому вважає, що квартира значно збільшилася в ціні за рахунок проведеного ремонту і тому вона має право на 1/2 її частку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, суду пояснив, що дійсно ремонт у квартирі проводився за кошти позивача і він не приймав участі у ньому. Дійсно позивачем було витрачено близько 100 000 грн. на ремонт, внаслідок чого квартира значно збільшилася у своїй вартості.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД № 440828, виданим 12 липня 1986 року Сєвєродонецьким міським ЗАГС Ворошиловградської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 12 липня 1986 року уклали шлюб та після укладення шлюбу ОСОБА_4 присвоєне прізвище ОСОБА_2, про що зроблено запис № 635.

Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи, що на даний час шлюб не розірвано, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є подружжям з 12 липня 1986 року по теперішній час.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, підписаної від імені України 09 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Згідно з договором дарування від 31.12.1996 року серії ААВ № 207103, посвідченим 31 грудня 1996 року державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 квартиру, що знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, 2/36.

Згідно з технічним паспортом на квартиру № 36 у житловому будинку № 2 по пр. Космонавтів м. Сєвєродонецька від 15.10.2012 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником вищевказаної квартири загальною площею 73,2 кв.м. та житловою площею 42,3 кв.м.

Згідно зі звітом про технічний стан будівельних конструкцій прибудови до квартири № 36 жилого будинку № 2 по проспекту Космонавтів в м. Сєвєродонецьку, виготовленого ПНВП «Промреконструкція», ґрунтуючись на результатах обстеження будівельних конструкцій прибудови, розташованої в м. Сєвєродонецьку по проспекту Космонавтів, 2/36, та враховуючи вимоги діючих нормативних документів «Правила обстеження, оцінка технічного стану і паспортизації виробничих будівель і споруд», СНиП 3.03.01-87 «Несучі та огороджувальні конструкції», ДБН В.2.2 9 - 99 «Громадські будинки та споруди», ДБН В.1.2- 95 «Система забезпечення надійності та безпеки будівельних обєктів», «Положення про розслідування причин аварій (обвалень) будівель, споруд, їх частин та конструктивних елементів»), можна зробити висновок, що несучі та огороджувальні конструкції приміщення прибудови знаходяться в задовільному стані (стан конструкцій - 2), їх несуча здатність цілком достатня для безпечної експлуатації.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру від 03.08.2009 р. ОСОБА_1 оплатила вартість металопластикових конструкцій, заказ № 2459, у розмірі 2 666 грн. 00 коп.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру від 03.08.2009 р. ОСОБА_1 оплатила вартість вхідних дверей у розмірі 1 150 грн. 00 коп.

Згідно з актом приймання виконаних робіт за липень 2010 року ОСОБА_1 оплатила 295 грн. 56 коп. за видачу технічних умов на газифікацію реконструйованої системи газопостачання.

Згідно з актом № 4 від 10.06.2011 року ОСОБА_1 сплатила вартість робіт за врізку газу у розмірі 595 грн. 02 грн. (фіскальний чек від 08.06.2011 р.) та пуску газу у розмірі 120 грн. 29 коп. (фіскальний чек від 08.06.2011 р.).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що квартира № 36, що розташована за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, буд. № 2, хоча і була придбана відповідачем ОСОБА_2 в період перебування в шлюбі, однак придбана на підставі договору дарування, а тому, згідно з нормами діючого законодавства, вказана квартира не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з цим, оскільки у відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», майно, яке належало одному з подружжя, може бути визнано спільною сумісною власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох, суд вважає за можливе визнати квартиру № 36, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, буд. № 2, обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, де частки співвласників є рівними і кожен з подружжя має право на 1/2 частку спірної квартири.

Такого висновку суд дійшов у звязку з тим, що в судовому засіданні позивач зазначила, що приблизна вартість проведеного ремонту складає 100 000 грн., що еквівалентно половині вартості квартири, і весь ремонт вона робила за свої власні кошти, а не за кошти їх спільного з відповідачем сімейного бюджету. Внаслідок її особистих грошових затрат цінність квартири істотно збільшилася. Вказані обставини були підтверджені та визнані в судовому засіданні відповідачем, які у відповідності до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню і вважаються судом доведеними.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, крім того визнані відповідачем у повному обсязі, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 209 від 21.10.2013 року про сплату судового збору у сумі 230 гривень 00 копійок.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 230 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 60, 63, 69, 70 СК України, ст.ст. 321, 368, 369, 372 ЦК України, п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Законом України «Про судовий збір», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, задовольнити.

Поділити майно, що є у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати, що реконструйована квартира № 36 загальною площею 73,2 кв.м. та житловою площею 42,3 кв.м., що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, будинок № 2, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину реконструйованої квартири загальною площею 73,2 кв.м. та житловою площею 42,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину реконструйованої квартири загальною площею 73,2 кв.м. та житловою площею 42,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 230 (двісті тридцять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти з днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ