Справа №487/6042/13-ц 18.02.2014 18.02.2014 18.02.2014
Провадження №22-ц/784/579/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської
Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Богатирьовій В.А.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

приватного акціонерного товариства
«Просто-страхування»

на рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 05 грудня 2013 року

за
позовом

ОСОБА_4 до приватного акціонерного
товариства «Просто-страхування» ( далі
- ПАТ «Просто-страхування»), третя особа
- ОСОБА_5, про відшкодування збитків за
договором страхування,

В С Т А Н О В
И Л А

16 липня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ПАТ
«Просто-страхування» про
відшкодування збитків за договором
страхування.

Позивач зазначав, що 01 грудня 2011 року
між АТ «ПРОСТО- страхування» та ОСОБА_6
було укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземного
транспорту ( поліс №АВ/1510651)( далі -
договір) належного йому автомобіля
ГАЗ-3307, реєстраційний номер НОМЕР_1 на
строк до 30 листопада 2012 року. За умовами
цього договору відповідач прийняв на
страхування автомобіль останнього та
зобов'язався у разі настання
страхового випадку сплатити страхове
відшкодування у розмірі 50000 грн.

30 березня 2012 року, він ( позивач)
керував автомобілем марки Mitsubishi Outlander,
реєстраційний знак НОМЕР_2 по вул.
Чигрина в м. Миколаєві та рухався в
центральному ряду в напрямку
вул.Садової. У крайньому лівому ряду
рухався автомобіль ГАЗ-3307,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5, який при зміні
напрямку руху праворуч не впевнився у
безпеці маневру, допустив зіткнення з
його автомобілем.

В результаті ДТП йому як власникові
транспортного засобу заподіяно
матеріальний збиток у розмірі 70634 грн.83
коп.

Винним у скоєнні адміністративного
порушення, передбаченого ст.124 КУпАП,
визнано ОСОБА_5

Звернувшись до відповідача з заявою
про виплату йому страхового
відшкодування він отримав відмову з
посиланням на те, що дане ДТП не є
страховим випадком, бо сталася з його
вини і всі докази сфальсифіковано.

На даний час, за власні кошти ним
придбано запасні частині, проведено
роботи по відновленню та фарбуванню
транспортного засобу. Загальна
вартість витрат склала 55749 грн.00 коп.

Посилаючись на вищевикладені
обставини та враховуючи, що ліміт
відшкодування матеріального збитку
становить 50000 грн., уточнивши свої
позовні вимоги, позивач остаточно
просив стягнути з відповідача на його
користь 49500 грн. матеріального збитку.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 05 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути з ПАТ «Просто-страхування» на
користь ОСОБА_4 49490 грн. в рахунок
відшкодування витрат, пов'язаних з
відновлювальним ремонтом та 494 грн.90
коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ
"Просто-страхування" посилаючись на
порушенням судом норма матеріального
та процесуального права, просить
прийняти рішення з урахуванням
висновків судової транспортно -
трасологічної експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню із таких підстав.

Страховий випадок - це подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі (
ст.8 Закону України «Про страхування»,
ст.6 Закону України « Про обов'язкове
страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 979 ЦК України,
ст.16 Закону України «Про страхування»
за договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, страхову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно зі ст.990 ЦК України, ст. 25
Закону України «Про страхування»
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком. Отже обов'язок страховика
здійснити виплату страхового
відшкодування страхувальнику виникає
у разі, якщо такий страховий випадок
прямо передбачений умовами договору
страхування.

Якщо ж подія, що настала, не може
бути кваліфікована як страховий
випадок відповідно до вимог договору
страхування або закону, обов'язок у
страховика здійснити страхову виплату
не виникає.

Як вбачається із матеріалів
справи та встановлено судом, 30
листопада 2011 року між АТ «ПРОСТО-
страхування» та ОСОБА_6 було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземного транспорту ( поліс
№АВ/1510651) належного йому автомобіля
ГАЗ-3307, реєстраційний номер НОМЕР_1 на
строк до 30 листопада 2012 року, за умовами
якого АТ «Просто-страхування»
зобов'язалася при настанні страхового
випадку відшкодувати завданий збиток в
межах страхової суми у порядку і на
умовах, передбачених договором.

Власником даного транспортного
засобу відповідно до свідоцтва про
реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 є ОСОБА_7

30 березня 2012 року ОСОБА_5,
керуючи автомобілем ГАЗ-3307,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та
рухаючись в крайньому лівому ряду по
вул. Чигрина у м. Миколаєві в бік вул.
Садової, при зміні напрямку руху
праворуч не впевнився у безпеці
маневру, допустив зіткнення з
автомобілем марки Mitsubishi Outlander,
реєстраційний знак НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4, який рухався по цій
же вулиці в попутному напрямку в
середньому ряду.

В результаті ДТП автомобіль
позивача отримав значні механічні
пошкодження.

Постановою Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 11 травня 2012 року
ОСОБА_5 було визнано виним у скоєнні
адміністративного правопорушення за
ст.124 КУпАП.

Отже, з врахуванням викладеного, з
транспортним засобом позивача стався
страховий випадок внаслідок якого
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до звіту спеціаліста
№042 від 12 квітня 2012 року розмір
матеріального збитку, заподіяного
позивачеві як власнику транспортного
засобу склав 70634 грн.83 коп.

Як вбачається із матеріалів
страхової справи, наданої відповідачем
до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4
і ОСОБА_5 своєчасно звернулися до
відповідача з заявою про настання
страхового випадку.

У травні 2012 року позивач направив
до АТ «Просто-страхування» заяву про
виплату страхового відшкодування.

Між тим, відповідач, посилаючись
на відсутність правових підстав для
визначення заявленої події страховим
випадком, оскільки і ОСОБА_4, і ОСОБА_5
подали свідомо неправдиві відомості
про факт настання ДТП на підставі п.3 ч.1
ст. 26 Закону України « Про страхування»,
04 липня 2012 року відмовив позивачеві у
проведені таких виплат.

Перелік підстав для відмови
страховика у здійсненні страхових
виплат передбачений си.991 ЦК України та
ст. 26 Закону України «Про страхування».

Відповідно до роз'яснень,
викладених у п. 19 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» вбачається, що з
урахуванням змісту ст. 979 ЦК та ст. 16
Закону України «Про страхування» у
разі настання страхового випадку
страховик зобов'язаний виплатити
страхове відшкодування, а інші умови
договору страхування є підставою для
відмови у виплаті лише в тому разі, якщо
таке порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.

При розгляді даної справи
встановлено, що автомобіль позивача
було пошкоджено внаслідок порушення
вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху
України водієм ОСОБА_5, вина якого
встановлена Постановою Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 11
травня 2012 року. Дана постанова не
оскаржена.

За такого у відповідача не було
підстав для відмови у проведені виплат
страхового відшкодування.

Таким чином, суд першої інстанції,
дійшов вірного висновку про те, що 30
березня 2012 року з автомобілем
позивача стався страховий випадок, а
тому вірно стягнув з страхової
компанії страхове відшкодування.

Як вбачається із матеріалів
справи, на час розгляду справи у суді
позивач відремонтував належний йому
транспортний засіб, розмір понесених
витрат на підстав наданих ним
рахунків, накладних, актів виконаних
робіт склав 55749 грн.

Між тим, ні в наданих до суду першої
інстанції запереченнях, ні в
апеляційній скарзі відповідач не
наводить доводів щодо незгоди з
пошкодженнями, які було заподіяно
транспортному засобу позивача та
вартістю відновлювального ремонту
автомобіля.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_4 та стягуючи з
відповідача на його користь вартість
відновлювального ремонту, суд першої
інстанції з врахуванням положень ст.9
Закону України «Про страхування»
виходив з того, що страховій виплаті
підлягають прямі збитки, які заподіяно
власникові транспортного засобу, але в
межах страхової суми за договором
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку та за винятком
франшизи.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки він є законним та
обґрунтованим.

За такого підстав для скасування
оскаржуваного рішення не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те,
що ДТП, яка сталася 30 березня 2012 року за
участю транспортних засобів під
керуванням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є
страховим випадком не заслуговують на
увагу, оскільки спростовуються
матеріалами адміністративної справи,
порушеної у відношенні винної особи.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х
ВА Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування» -відхилити, а
рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 05 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, і з цього часу
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді