АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/146/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нізік О. В. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Деркач Н.М., Демченко Е.Л.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 грудня 2013 року, по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у вересні 2009 року звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що вона з 1990 року по
1995 рік спільно проживала з ОСОБА_2, та
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5,
батьком якого записаний відповідач.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 28.03.1997 року
з відповідача було стягнуто аліменти
на утримання дитини в розмірі ? усіх
видів заробітку.

У серпні 2013 року ОСОБА_5 вступив на
денну комерційну форму навчання на
юридичний факультет до Академії митної
служби.

ОСОБА_3 посилаючись на ч.1 ст. 199 СК
України просить стягнути з відповідача
на утримання повнолітнього сина
аліменти в розмірі ? частини з усіх
видів його заробітку до закінчення ним
навчання.

Також позивач, посилаючись на ст. 185 СК
України, просить стягнути з ОСОБА_2 ?
частину додаткових витрат, а саме 3375
грн., які були сплачені за навчання
сина, та стягувати ці витрати до
закінчення навчання.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
18.12.2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 було
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2
на користь позивача аліменти на час
навчання сина у розмірі ? частини з усіх
видів його заробітку щомісячно,
починаючи з 09.09.2013 року і до закінчення
навчання, але не більше як до
досягнення ним 23 років. Також стягнуто
з ОСОБА_2 на користь позивача ? частину
понесених додаткових витрат у сумі 3375
грн. Вирішено питання щодо судових
витрат /а.с. 61-64/.

З рішенням суду, в частині стягнення
додаткових витрат, не погодився
відповідач ОСОБА_2 і звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення в цій частині скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 в
задоволенні позовних вимог /а.с. 69-71/.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду скасуванню в цій частині,
відповідно до п.3,4 ст. 309 ЦПК України, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 1990 року по 1995
рік позивач спільно проживала з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5,
батьком якого записаний відповідач, що
підтверджується свідоцтвом про
встановлення батьківства та
свідоцтвом про народження /а.с. 4, 6/.

ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю,
позивачем по справі, та знаходиться на
її утриманні /а.с. 12/.

Наказом по Академії митної служби
України від 15.08.2013 року № 451кс, ОСОБА_5 на
основі рішення приймальної комісії
зараховано на перший курс юридичного
факультету /а.с. 11/.

15.08.2013 року укладено договір № 179 на
навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року,
плата за надання освітньої послуги на
рік становить 13500 грн. /а.с. 23/.

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витрат на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Позивач ОСОБА_3, посилаючись на
вищевказану статтю, просить стягнути з
відповідача ? частину витрат понесених
нею за оплату повнолітнього сина у
вищому навчальному закладі, як
додаткових витрат на дітей і суд першої
інстанції помилково прийшов до
висновку, що позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

З цим висновком суду першої інстанції
погодися не можна, так як у
відповідності до ст. 201 СК України до
відносин щодо обов'язку батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина
застосовуються норми ст. 187, 189-192, 194-197
цього Кодексу, і ст. 185 СК України у
цьому випадку не може застосовуватися,
так як стосується тільки
неповнолітніх.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції в частині стягнення з
ОСОБА_2 додаткових витрат на навчання
повнолітнього сина підлягає
скасуванню, а позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 грудня
2013 року в частині задоволення позовних
вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 ? частини понесених додаткових
витрат в сумі 3375 грн. - скасувати.

ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в
цій частині - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :