Справа № 304/1664/14-ц
Провадження № 6/304/80/2014 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2014 року м. Перечин
Перечинський районний суд
Закарпатської області у складі:
головуючого - судді Ганька І. І.,
при секретарі - Соханич Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду подання
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
Головний державний виконавець відділу
ДВС Перечинського РУЮ звернулася до
суду з поданням, у якому просить
тимчасово обмежити у праві виїзду за
кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мотивує
його тим, що на виконанні у відділі ДВС
Перечинського районного управління
юстиції знаходиться зведене виконавче
провадження №ЄДРВП 38917633 по
примусовому виконанню: - вимоги
Управління ПФУ в Перечинському районі
№ Ф35У від 12 лютого 2013 року про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Управління ПФУ в Перечинському районі 3
827,76 грн.; - вимоги Управління ПФУ в
Перечинському районі № Ф155У від 14
травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь Управління ПФУ в
Перечинському районі 1 194,03 грн.; - вимоги
про сплату боргу № Ф52-17 від 20 листопада
2013 року, виданої Перечинським
відділенням Ужгородської ОДПІ про
стягнення з ОСОБА_1 2 388,06 грн. боргу; -
вимоги про сплату боргу № Ф52-17 від 21
лютого 2014 року, виданої Перечинським
відділенням Ужгородської ОДПІ про
стягнення з ОСОБА_1 1 218,67 грн. боргу. В
ході виконання виконавчого
провадження державним виконавцем
винесено відповідні постанови про
відкриття виконавчого провадження, які
направлено до реєструючих установ. 11
квітня 2013 року надіслано запити до
реєструючих установ для встановлення
майнового стану боржника та постанову
про арешт майна боржника і оголошення
заборони на його відчуження, які
направлено до реєструючих установ,
однак згідно інформації таких у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернено стягнення, кошти на
рахунках відсутні. 24 квітня 2013 року, 16
травня 2013 року та 31 травня 2013 року на
депозитний рахунок відділу від
боржника надійшли кошти на загальну
суму 1 200 грн. Однак, 25 червня 2013 року
боржник подав до відділу ДВС заяву про
те, що не в змозі й далі сплачувати борг
по виконавчих документах, оскільки в
магазині, де він здійснював діяльність
вчинено крадіжку. В подальшому, 11 липня
2013 року державним виконавцем проведено
опис майна, що належить боржнику
(жіночого одягу), передано його на
відповідальне зберігання начальника
Управління ПФУ в Перечинському районі
та складено акт визначення вартості
такого, відповідно до якого вартість
майна склала 4 665 грн. Вказане майно 08
серпня 2013 року було передане для
реалізації на комісійних умовах ПП
«Спеціалізоване підприємство
Юстиція», однак 12 грудня 2013 року таке
було знято з реалізації та повернуто до
відділу ДВС у зв’язку із розірванням
договорів між Державною виконавчою
службою України та ПП «СП «Юстиція».
Оскільки боржник заборгованість за
вказаними виконавчими документами не
погашає, про зміну місця проживання
державного виконавця не повідомив,
тому просить подання задовольнити.
У судове засідання державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції не
з’явилася, однак подала заяву, у якій
просила розглянути подання без її
участі та при його вирішенні
покладається на розсуд суду.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
Суд, дослідивши матеріали подання,
приходить до наступного.
У судовому засіданні встановлено, що у
відділі державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції знаходиться зведене виконавче
провадження по примусовому виконанню: -
вимоги Управління ПФУ в Перечинському
районі № Ф35У від 12 лютого 2013 року про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Управління ПФУ в Перечинському районі 3
827,76 грн.; - вимоги Управління ПФУ в
Перечинському районі № Ф155У від 14
травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь Управління ПФУ в
Перечинському районі 1 194,03 грн.; - вимоги
про сплату боргу № Ф52-17 від 20 листопада
2013 року, виданої Перечинським
відділенням Ужгородської ОДПІ про
стягнення з ОСОБА_1 2 388,06 грн. боргу; -
вимоги про сплату боргу № Ф52-17 від 21
лютого 2014 року, виданої Перечинським
відділенням Ужгородської ОДПІ про
стягнення з ОСОБА_1 1 218,67 грн. боргу.
Як вбачається з матеріалів подання,
державним виконавцем 15 березня 2013 року,
12 червня 2013 року, 23 січня 2014 року та 13
червня 2014 року винесено постанови про
відкриття виконавчого провадження,
якими боржнику ОСОБА_1 було встановлено
відповідні строки для добровільного
виконання виконавчих документів (а. с.
6-13). Як вбачається із самого подання, 24
квітня 2013 року, 16 травня 2013 року та 31
травня 2013 року на депозитний рахунок
відділу ДВС Перечинського РУЮ від
боржника надійшли кошти на загальну
суму 1 200 грн., з яких 1 033 грн.
перераховано на користь Управління ПФУ
в Перечинському районі.
Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
Закон України «Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в’їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв’язання
Відповідно до пункту 18 частини 3 статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов’язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзді
боржника – фізичної особи за межі
України – до виконання зобов’язання
Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника –
фізичної особи або керівника боржника
– юридичної особи у праві виїзду за
межі України при виконанні судових
рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.
Зі змісту наведених норм вбачається, що
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника за межі України можливе лише
за умов саме ухилення боржника від
виконання зобов’язань покладених на
нього за рішенням суду або Законом
України «Про виконавче провадження». А
оскільки, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 377-1
ЦПК України, згадане подання
розглядається судом негайно, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
Отже, сама по собі заборгованість за
виконуваним судовим рішенням не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання зобов’язання. Особа, яка має
невиконані зобов’язання, не може
вважатися винною в ухиленні, поки не
буде доведено протилежне.
Так, відповідно до правової позиції
Верховного Суду України щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України «ухилення
від виконання зобов’язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч.
1 ст. 6 Закону України № 3857-XII «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» від 21 січня
1994 року та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
№ 606-XIV «Про виконавче провадження» від
21 квітня 1999 року, позначає з
об’єктивної сторони такі свідомі
діяння (дії чи бездіяльність) особи
боржника, які полягають у навмисному чи
іншому свідомому невиконанні нею
зазначених обов’язків у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов’язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо). У зв’язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.
Згідно відповідей реєструючих установ,
майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 на
праві власності і на яке може бути
звернено стягнення в рахунок погашення
боргу по виконавчому документу
відсутнє, кошти на розрахункових
рахунках також відсутні (а. с. 18, 20, 22,
Разом з цим, як вбачається з акту опису
й арешту майна від 11 липня 2013 року, за
місцем здійснення боржником
підприємницької діяльності в м.
Перечин, пров. Червоноармійський, 7 «А»,
описано його майно, а саме жіночий одяг,
а також згідно акту визначення
вартості майна від 04 серпня 2014 року
визначено його вартість в розмірі 3 495
грн., однак, будь-яких відомостей щодо
реалізації такого державним
виконавцем не наведено (а. с. 32-35, 41).
Звертаючись до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції посилається на те, що у ОСОБА_1
існує заборгованість зі сплати вимог
про сплату боргу, однак не надала
доказів того, що боржник отримував
документи, що виносились у процесі
виконання зведеного виконавчого
провадження, а також, що ухиляється від
виконання боргових зобов’язань,
вчиняє дії, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання вимог про сплату
боргу, що боржник за час їх виконання
виїжджав за межі України, що призвело
до виникнення заборгованості. Саме
невиконання боржником самостійно
зобов’язань протягом строку,
вказаного державним виконавцем в
постановах про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього обов’язків.
Навпаки, матеріали подання містять
відомості про те, що боржник надав
державному виконавцю безперешкодний
доступ до належного йому майна, в
результаті чого було проведено опис
такого, тричі вносив на депозитний
рахунок відділу ДВС кошти на погашення
заборгованості, а також надавав
державному виконавцю відповідні
пояснення щодо неможливості сплати
решти суми боргу, зокрема через
крадіжку товару з магазину.

Крім цього, у матеріалах подання
відсутні достатні докази використання
державним виконавцем передбачених
законом інструментів і повноважень для
стягнення боргу без обмеження свободи
пересування боржника, що є додатковим
заходом забезпечення виконання
судового рішення, якщо загальновживані
заходи стягнення є недостатніми,
вичерпані тощо. Таке обмеження не
повинно застосовуватися, якщо не є
вкрай необхідним і обґрунтованим.

За таких обставин, суд вважає, що
державним виконавцем не наведено
достатніх обґрунтувань того, чи дійсно
боржник свідомо не виконує належні до
виконання зобов’язання, чи у нього є на
це об’єктивні причини, а тому подання є
передчасним та до задоволення не
підлягає.

Керуючись Законом України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України», Законом України
«Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України, с у д, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України — відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в п’ятиденний
строк з дня проголошення ухвали. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_2