МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД МІСТА ОДЕСИ
пр. №2/521/1898/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
м.
Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним,

встановив:

У серпні 2013р. ОСОБА_2 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_3 про визнання
заповіту недійсним та просила суд
винести рішення яким визнати
недійсними заповіт від 18.07.2011р. за яким
ОСОБА_4 заповіла домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та заповіт від
15.03.2012р., за яким ОСОБА_4 заповіла
земельну ділянку площею 0,06га за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3

Ухвалою суду від 29 жовтня 2013р. було
відкрито провадження по справі.

Судовий розгляд по справі призначався
неодноразово.

Судові засідання по справі
призначалися на 18.11.2013р., 10.12.2013р.,
22.01.2014р., 03.02.2014р. 20.02.2014р., 11.03.2014р., 14.04.2014р.

03.02.2014р., 20.02.2014р., 11.03.2014р. та 14.04.2014р.
позивач в судові засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
слухання справи повідомлялась
належним чином, що підтверджується її
заявою про відкладення розгляду
справи, розпискою від 03.02.2014р.,
зворотною телеграмою, яка була
повернута на адресу суду, у зв'язку із
неявкою адресата та квитанцією про
направлення судової повістки на адресу
позивачки (а.с.49,51,204,209).

Згідно ч.1 ст. 157 ЦПК України суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більш двох місяців із дня
відкриття провадження у справі, в
зв'язку з чим дії позивача у вигляді
систематичної неявки у судові
засідання суд відносить до таких, що
суперечать вимогам ч. 3 ст. 27 ЦПК
України, та розцінює їх як зловживання
стороною своїми процесуальними
правами, що призводить до порушення
розумних строків розгляду справи.

Частиною 3 ст. 169 ЦПК України
передбачено, що у разі повторної неявки
в судове засідання позивача,
повідомленого належним чином, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності, суд залишає
заяву без розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

При цьому, діюче цивільно-процесуальне
законодавство не пов'язує обов'язок
суду залишити заяву без розгляду з
поважністю повторної неявки позивача в
судове засідання, яке в даному випадку
до уваги не береться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (далі -
Конвенція) встановлено, що кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру або
встановить обґрунтованість будь-якого
висунутого проти нього кримінального
обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію
Україна взяла на себе зобов'язання
гарантувати кожній особі права та
свободи, закріплені в Конвенції,
включаючи право на справедливий
судовий розгляд протягом розумного
строку.

У своєму рішенні у справі „Калашников
проти Росії" Європейський суд зазначив
що розумність тривалості провадження
визначається залежно від конкретних
обставин справи, враховуючи критерії,
визначені у прецедентній практиці
Суду, зокрема складність справи,
поведінка заявника та поведінка
компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та
практики Європейського суду
вбачається, що питання про порушення
ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із
основоположних принципів Конвенції -
принцип неприпустимості зловживання
правами, може поставати лише у
сукупності з іншою статтею Конвенції,
положення якої у конкретному випадку
дають підстави для висновку про
зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського Суду від 3
квітня 2008 року у справі „Пономарьова
проти України" зазначено, що сторони
мають вживати заходи, щоб дізнатися про
стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин,
неявки в судові засідання позивача,
якому було відомо про провадження у
справі, дає підстави стверджувати про
неналежне здійснення своїх
процесуальних прав і виконання
процесуальних обов'язків, що
виразилися у відсутності інтересу до
поданого до суду позову, що в свою чергу
призвело до затягування судового
розгляду даної справи, яка тривалий час
не може бути вирішена по суті виниклого
спору.

Крім того, 14 квітня 2014р. на адресу суду
надійшла заява представника
відповідача, якою остання просила
розглянути справу за відсутності
відповідача та її представника, та у
разі повторної неявки позивачки в
судове засідання просила залишити
позов ОСОБА_2 без розгляду (а.с.208).

На підставі наведеного, беручи до уваги
підстави для залишення позову без
розгляду у зв'язку з повторною неявкою
позивача, встановлені ЦПК України із
змінами, внесеними Законом України
„Про судоустрій і статус суддів" від
07.07.2010 р., який не пов'язує причини
повторної неявки з їх поважністю, а
також розумність строків розгляду
справи, суд приходить до висновку про
необхідність залишення позовної заяви
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним без розгляду.

Суд роз'яснює сторонам, що
відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України
особа, заяву якої залишено без
розгляду, має право звернутися до суду
повторно.

Керуючись п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України,
суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним - залишити
без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 5 днів з дня
проголошення ухвали.

Суддя:
О.М.Сегеда

"14" квітня 2014 р.