Справа №2-550/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 січня 2014 року Соломянський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лозинської М.І.,

за участі секретаря - Панченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача в якому просить
визнати поруку за Договором поруки
№010/21-03/7/12-3 від 15 грудня 2006 року,
укладеним між ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Київської
регіональної дирекції «Райффайзен
Банк Аваль» припиненою, посилаючись на
те, що банк без його згоди як поручителя
збільшив загальний розмір
заборгованості позичальників та
продовжив строк користування
кредитними коштами, внаслідок чого
зобов'язання змінилося без згоди
поручителя і збільшився обсяг
відповідальності останнього, а порука
за положенням ч.1 ст.559 ЦК України
припинилася.

В ході розгляду справи представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задоволення.

Представник
відповідача, будучи повідомленими
належним чином про місце, день та час
судового розгляду, в судове засідання
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, у зв`язку з чим судом
відповідно до ст.224 ЦПК України
ухвалено про проведення заочного
розгляду справи, про що представник
позивача не заперечував.

Суд, вислухавши
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 25
грудня 2006 року між Відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль», назву якого змінено на
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ
«КАРДЕХ», ДП «Компанія Кардех»,
громадянином України ОСОБА_3 було
укладено Генеральну кредитну угоду
№010/21-03/12 щодо надання позичальникам
кредитних коштів в межах 262 051 доларів
США строком до 36 місяців (24 грудня 2009
року) з відсотковою ставкою в доларах
13.5% річних.

Згідно зі ст. 1054 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві грошові кошти у строк та
в порядку, що встановлені в договорі.

В забезпечення в повному обсязі
виконання ТОВ «КАРДТЕХ» та ДП
«Компанія Кардех» зобов'язань, які
виникли з умов Генеральної кредитної
угоди №010/21-03/12 від 25.12.2006 року, між
позивачем і відповідачем було укладено
договір поруки №010/21-03/7/12-3 від 25.12.2006
року, відповідно до умов якого позивач
як поручитель на добровільних засадах
зобов'язався перед відповідачем як
кредитором відповідати за
зобов'язаннями боржників ТОВ «КАРДТЕХ»
та ДП «Компанія Кардех», які виникають
з умов генеральної кредитної угоди
№010/21-03/12 від 25.12.2006 року, в повному
обсязі цих зобов'язань.

Пунктом 1.3. укладеного Договору поруки
№010/21-03/7/12-3 від 25.12.2006 року сторонами
було погоджено, що зобов'язання
поручителя перед кредитором є
безумовними і ніяких інших умов, крім
передбачених цим Договором та умовам,
вказаним в п. 1.2. кредитного договору, -
не потребують.

Пунктом 4.1. Договору поруки №010/21-03/7/12-3
від 25.12.2006 року встановлено, що цей
Договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами та втрачає дію з
моменту закінчення забезпеченого ним
зобов'язання, також порука
припиняється, якщо кредитор в межах
трирічного терміну з дня настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя (п. 4 ст. 559 Цивільного
кодексу України), а згідно із п. 4.2.
Договору поруки обумовлено, що строк і
умови виконання цього Договору можуть
бути переглянуті сторонами лише з їх
письмової згоди.

На підставі ч. 4 ст. 559 ЦПК України порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Отже,
поручитель відповідає перед
кредитором за порушення свого
зобов'язання боржником у випадку, якщо
кредитор пред'явить до нього,
поручителя, вимогу про це протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.
Після спливу цього строку порука
припиняється, а тому в разі, якщо
кредитор пред'явить вимогу до
поручителя поза межами цього строку
поручитель не відповідає за порушення
свого зобов'язання боржником.

Матеріали справи не містять належних
доказів продовження строку дії поруки
за Договором №010/21-03/7/12-3 від 25.12.2006 року.

З огляду на зазначені істотні умови,
передбачені п. 1.3. Генеральної
кредитної угоди №010/21-03/12 від 25.12.2006 року
та п. 4.1. Договору поруки №010/21-03/7/12-3 від
25.12.2006 року суд погоджується з доводами
позивача про те, що надана ним порука
припинилася 25 грудня 2012 року після
спливу обумовленого договором
трирічного терміну з дня настання
строку виконання основного
зобов'язання - 24 грудня 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
до припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання, які
призвели або можуть призвести до
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. Таке збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі підвищення розміру процентів,
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами,
установлення (збільшення розміру)
неустойки, тощо.

Аналіз вказаної норми свідчить про те,
що припинення поруки в разі зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, презюмується.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

З матеріалів справи вбачається, що
додатковою угодою №1 від 26 квітня 2007
року до Генеральної кредитної угоди
№010/21-03/12 від 25.12.2006 року Відповідачем
разом із ТОВ «КАРДЕХ», ДП «Компанія
Кардех», громадянином України ОСОБА_3
без згоди позивача як поручителя
змінено умови Генеральної кредитної
угоди №010/21-03/12 від 25.12.2006 року шляхом
збільшення загального розміру
заборгованості позичальників по
кредитним договорам до суми
еквівалентної 282 000 доларів США за
курсом НБУ на дату надання кредитних
коштів.

Додатковою угодою №4 від 19 червня 2009
року до Генеральної кредитної угоди
№010/21-03/12 від 25.12.2006 року Відповідачем
разом із ТОВ «КАРДЕХ», ДП «Компанія
Кардех», громадянином України ОСОБА_3
без згоди позивача як поручителя був
збільшений строк користування
кредитними коштами до 28 червня 2008 року.

Іншою додатковою угодою №5 від 21 грудня
2009 року до Генеральної кредитної угоди
№010/21-03/12 від 25.12.2006 року Відповідачем
разом із ТОВ «КАРДЕХ», ДП «Компанія
Кардех», громадянином України ОСОБА_3
без згоди позивача як поручителя був
збільшений строк користування
кредитними коштами до 28 червня 2012 року.

В матеріалах справи відсутні будь-які
дані про згоду поручителя на зміни у
кредитному договорі щодо загального
розміру заборгованості позичальників
і строку користування кредитними
коштами.

Не свідчить про фактичну згоду
позивача як поручителя на збільшення
розміру його відповідальності у
майбутньому і положення Договору
поруки, останній не містить інформації
про те, що така зміна умов кредитного
договору повинна була здійснюватися
без повідомлення поручителя і не
свідчить про відмову поручителя від
узгодження можливих змін.

З вищенаведеного випливає, що кредитні
зобов'язання були змінені зі
збільшенням об'єму відповідальності
без згоди поручителя за відсутністю в
договорі вказівки на те, що такі зміни
можливі без повідомлення поручителя.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь
поручителі, збільшення процентної
ставки навіть за згодою банку та
боржника, але без згоди поручителя або
відповідної умови у договорі поруки, не
дає підстав покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком. Така
позиція викладена у постанові
Верховного Суду України від 19.11.2011 року
(справа №6-67цс11).

Зазначення в договорі поруки про
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням не звільняє
сторони основного зобов'язання від
узгодження цих змін із поручителем,
оскільки договором не передбачено, що
такі зміни проводяться без їх
узгодження (додаткового повідомлення),
і докази такого узгодження відсутні.
Вказана позиція викладена у постанові
Верховного Суду України від 26.09.2012 року
(справа №6-100цс12).

Оскільки сторони кредитного договору
змінили умови договору зі збільшенням
об'єму відповідальності без згоди
поручителя, в договорі поруки відсутня
вказівка на те, що такі зміни можливі
без повідомлення поручителя, а порука,
надана позивачем шляхом укладення
Договору №010/21-03/7/12-3 від 25.12.2006 року
припинилася 25 грудня 2012 року, позовні
вимоги є обґрунтованими і підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.553, 554, 559, 1049, 1054 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 224, 212-215, 294 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Київської
регіональної дирекції «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання поруки
припиненою задовольнити.

Визнати поруку за Договором
поруки №010/21-03/7/12-3 від 15 грудня 2006 року,
укладеним між ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Київської
регіональної дирекції «Райффайзен
Банк Аваль» припиненою.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, яка має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: