Справа № 150/39/14-ц
Провадження по справі № 2/150/40/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Чернівецький районний
суд Вінницької області

в складі : головуючого - судді -
Суперсона С.П.,

при секретарі - Гендзьорі О.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментах, про звільнення від сплати
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 про звільнення від сплати
заборгованості по аліментах, про
звільнення від сплати аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, який
підтримав в судовому засіданні,
мотивуючи тим, що рішенням
Чернівецького районного суду
Вінницької області від 16 травня 2013 року
з нього стягуються аліменти в розмірі
по 500 гривень на утримання
неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. З липня місяця 2013 року
ОСОБА_4 почав жити разом з батьком, з
яким проживає і по теперішній час. Тому,
просив суд звільнити його від сплати
аліментів на користь відповідачки на
утримання їх неповнолітніх дітей та
звільнити його від заборгованості по
аліментах, що утворилась з серпня
місяця 2013 року.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала,
зазначивши, що син, незважаючи на те, що
в липні 2013 року пішов жити до батька,
проте регулярно приходив до неї, вона
теж приймала участь в забезпеченні
ОСОБА_4 Крім того, у них є двоє дітей і
той факт, що син проживає з позивачем не
звільняє його від обов'язку
забезпечувати дочку.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 суду показав, що з липня місяця
2013 року постійно проживає з батьком та
знаходиться на повному його
забезпеченні.

Суд, заслухавши сторонни та свідка,
дослідивши докази, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 12 травня 1990 року
по 18 квітня 2013 року сторони перебували
в зареєстрованому шлюбі, під час якого
народились діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Чернівецького районного суду
від 16 травня 2013 року на користь
відповідача ОСОБА_5 стягуються
аліменти з позивача ОСОБА_1 на
утримання двох дітей (ОСОБА_3 та ОСОБА_4)
в розмірі по 500 гривень на кожну дитину.

Внаслідок несплати аліментів
позивачем утворилась заборгованість,
яка станом на 12 грудня 2013 року складає
4399,83 гривень (а.с. 10).

Наведені обставини не заперечувались
та не оспорювались сторонами.

Не заперечувались сторонами і ті
обставини, що до липня 2013 року обоє
дітей проживали з відповідачкою
ОСОБА_5, але в липні 2013 року син - ОСОБА_4,
пішов з дому жити до батька.

При цьому, відповідачка ОСОБА_5 не
чинила йому в цьому перешкод, не
намагалась повернути сина до себе та
фактично погодилась з його вибором
місця проживання разом з батьком.
Наведена обставина була фактично
визнана відповідачкою, на її
спростування не надано жодного
належного та допустимого доказу.

Зазначені обставини підтверджуються і
довідкою від 11.12.2013 року за №311, виданою
виконкомом Сокільської сільської ради
Чернівецького району Вінницької
області (а.с.9).

Зі змісту ст.ст. 180, 181 СК України
вбачається, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Право на стягнення
аліментів має той з батьків, з ким
проживає дитина.

На думку суду, право на стягнення
аліментів, в контексті Сімейного
Кодексу України та місця проживання
дитини, не пов'язується законодавством
з конкретним місцем або адресою, якщо
батьки проживають окремо.

Суд вважає доведеною позивачем ту
обставину, що саме з липня 2013 року син
ОСОБА_4 почав проживати з ним за власним
бажанням, при цьому відповідач не
заперечувала проти цього, не вчинила
жодних дій пов'язаних з поверненням
дитини (що нею визнано.

Наведені обставини підтверджуються
поясненнями сина - ОСОБА_4, який
підтвердив, що з липня 2013 року, останній
дійсно пішов від матері та почав
проживати з батьком і в цей період саме
позивач утримував дитину, при цьому
відповідачкою участь в утриманні
дитини не приймалась.

На спростування цих обставин
відповідачем не надано суду жодного
доказу.

Вважаючи доведеним час, з якого дитина
почала проживати з батьком - саме
липень 2013 року, суд виходить і з того, що
з моменту, коли дитина визначилась (за
мовчазною згодою матері) з місцем
проживання з батьком, мати не була
позбавлена можливості здійснити
заходи по її поверненню чи по
здійсненню заходів по її утриманню.

Таким чином, суд вважає доведеною
позивачем та такою, що підлягає
задоволенню, вимогу щодо припинення
стягнення з нього аліментів в частині
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4
Оскільки суду не надано належних
доказів стосовно точної дати, з якої
дитина почала проживати з батьком, але
встановлено, що з липня 2013 року ОСОБА_4
проживає з батьком, тому, згідно вимог
ст. 29 ЦК України, ст.ст. 160, 161 СК України,
строком, з якого належить визначити
місце його проживання з батьком
(позивачем), є липень 2013 року.

Однак, суд не погоджується з вимогою
позивача про звільнення його від
сплати аліментів на утримання дочки
ОСОБА_3, що обґрунтована тим, що
оскільки син проживає з позивачем та
знаходиться на його утриманні, ОСОБА_1
не зобов'язаний утримувати дочку, яка
проживає з відповідачем.

Статтею 273 СК України передбачено, якщо
матеріальний або сімейний стан особи,
яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх
одержує, змінився, суд може за позовом
будь-кого з них змінити встановлений
розмір аліментів або звільнити від їх
сплати.

Ст. 197 СК України передбачає можливість
розстрочення сплати заборгованості по
аліментах, повного або часткового
звільнення від їх сплати.

На думку суду, оскільки позивач є
здоровою та працездатною людиною,
інвалідності не має, і не надав суду
жодного належного чи допустимого
доказу наявності обставин, що мають
істотне значення для зміни розміру або
звільнення його від сплати аліментів
на утримання дітей, причин несплати
аліментів, підстави для звільнення
його від сплати аліментів на утримання
дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та для
розстрочення сплати заборгованості по
аліментах - відсутні, тому позовні
вимоги в цій частині не підлягають
задоволенню.

Що стосується звільнення від сплати
заборгованості по аліментах, то в цій
частині вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню в зв'язку з
наступним.

Беручи до уваги, що, як встановлено
судом, неповнолітній син платника
аліментів ОСОБА_4 з липня 2013 року почав
проживати разом з батьком, який і
здійснював за ним догляд, утримував
його та забезпечував (згідно наведених
вище доказів), стороною відповідачів не
надано жодного доказу на спростування
цих обставин чи доведення зворотнього
(що мати утримувала ОСОБА_4 в цей
період), наведені обставини є такими, що
мають істотне значення та дають суду
достатньо підстав для звільнення
позивача від сплати заборгованості по
аліментах лише в частині їх стягнення
на утримання ОСОБА_4.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
належить допустити негайне виконання
рішення суду про стягнення аліментів в
межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. 29 ЦК України, ст.ст. 160, 161,
180-183, 192, , 197, 199, 200, 273 СК України,
керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 80, 88, 174, 197, 209,
212-215, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментах, про звільнення від сплати
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини задоволити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати
заборгованості по аліментах, що
стягуються з нього на підставі рішення
Чернівецького районного суду
Вінницької області від 16 травня 2013 року
на користь ОСОБА_5 на утримання
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
утворилась за період з серпня 2013 року
по грудень 2013 року включно, в частині
стягнення аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів,
що стягуються на користь ОСОБА_5, на
утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
згідно рішення Чернівецького
районного суду Вінницької області від
16 травня 2013 року та стягувати з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_5, аліменти на
утримання неповнолітньої дочки -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500
(п'ятсот) гривень щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття,
починаючи стягнення з 13 січня 2014 року.

Виконавчий лист від 29 травня 2013 року №
150/337/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1
аліментів на користь ОСОБА_5 на
утримання неповнолітніх ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі по 500 (п'ятсот) гривень на кожну
дитину з індексацією відповідно до
закону, починаючи з 14.04.2013 року і до
досягнення старшою дитиною повноліття,
відкликати.

Допустити негайне виконання рішення
суду в межах суми платежу за один
місяць.

На рішення може бути подана апеляція до
Апеляційного суду Вінницької області
через Чернівецький районний суд
Вінницької області протягом 10 днів з
дня його проголошення, а у разі, якщо
рішення було ухвалено без участі особи,
яка його оскаржує, протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Повний текст рішення у відповідності
до ч.3 ст.209 ЦПК України виготовлено 17
лютого 2014 року.

Суддя: підпис

«З оригіналом вірно»

Довідка: рішення не набрало законної
сили

В. о. голови Чернівецького районного
суду СУПЕРСОН С.П.