інстанції: Кихтюк Р.М. Провадження №
22-ц/773/97/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.

суддів - Грушицького А. І., Свистун О. В.,

при секретарі - Черняк О. В.,

з участю:

представника відповідача - Бірюк
І. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» про повернення
безпідставно набутого майна (коштів) з
чужого незаконного володіння, за
апеляційною скаргою відповідача
публічного акціонерного товариства
«Український інноваційний банк» на
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 04 грудня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 04 грудня 2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі
215744 грн. 24 коп. та 2157 грн. 44 коп. судових
витрат. В задоволені решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду
першої інстанції, відповідач публічне
акціонерне товариство «Український
інноваційний банк», подав апеляційну
скаргу на вищезазначене рішення суду.

У своїй апеляційні скарзі відповідач
просив скасувати рішення суду першої
інстанції, посилаючись на його
незаконність у зв'язку з порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи, та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримала, просила її задовольнити.
Позивач та його представник в судове
засідання не з'явились, хоча належним
чином були повідомлені про місце та час
судового засідання.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції підставно
виходив з їх доведеності та
обґрунтованості, висновки суду колегія
суддів вважає правильними, зробленими
з посиланнями на норми чинного
законодавства та з дослідженням усіх
доказів та обставин справи в їх
сукупності.

Судом першої інстанції встановлено, що
20.01.2012 року в ході виконавчого
провадження № 27050251 по виконанню
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області про стягнення з
ОСОБА_3 на користь публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» (далі- ПАТ
«Укрінбанк») заборгованості за
кредитним договором, ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» на підставі договору про
реалізацію майна, було проведено
реалізацію предмета іпотеки, а саме:
лоту № 1 земельної ділянки площею 0,0972
га та незавершеного будівництвом
житлового будинку. На підставі
проведених торгів було складено
протокол № 09/444/11/1-1 від 20.01.2012 року,
відповідно до якого ОСОБА_2 було
визнано переможцем торгів. В
подальшому, позивачем на депозитний
рахунок Першого відділу ДВС Луцького
МУЮ було внесено кошти як оплата за лот
№1 згідно протоколу прилюдних торгів №
09/444/11/1-1 від 20.01.2012 року в сумі 239 915,82 грн.,
а саме: 215 744,24 грн. - на користь ПАТ
«Укрінбанк» згідно виконавчого
документа № 2-1423 від 20.12.2010 р., 23971,58 грн. -
виконавчий збір в держбюджет м. Луцька,
200,00 грн. - на користь Першого відділу
ДВС як витрати на проведення
виконавчих дій.

Рішенням Ківерцівського районного
суду Волинської області від 24.05.2012 року
зазначені торги були визнані
недійсними.

Згідно із розпорядженням головного
державного виконавця на користь ПАТ
«Укрінбанк» перераховано кошти в сумі
215 744,24 грн. ( а.с. 7).

Статтею 43 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено наступний
порядок розподілу стягнутих державним
виконавцем з боржника за виконавчим
провадженням грошових сум (у тому числі
одержаної від реалізації майна
боржника): у першу чергу повертається
авансовий внесок сторін та інших осіб
на організацію та проведення
виконавчих дій; у другу чергу
компенсуються витрати державної
виконавчої служби, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій, не покриті авансовим
внеском сторін та інших осіб; у третю
чергу задовольняються вимоги
стягувача та стягується виконавчий
збір у розмірі 10 відсотків фактично
стягнутої суми; у четверту чергу
стягуються штрафи, накладені державним
виконавцем відповідно до вимог цього
Закону.

06.06.2013 року листом №14440 Перший відділ
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції повідомив,
що кошти від реалізації майна в сумі 215
744,24 грн. були перераховані стягувачу
ПАТ «Укрінбанк» в рахунок погашення
заборгованості згідно виконавчого
документа № 2-1423 від 20.12.2010 року та 10% від
внесеної суми перераховано як
виконавчий збір за виконавчим
провадженням (а.с. 49).

В даному листі міститься прохання
державного виконавця про повернення в
3-х денний термін коштів в сумі 215 744,24
грн., оскільки сторони виконавчого
провадження повернулися в попередній
стан - до проведення торгів.

Частиною 1 статті 216 ЦК України
передбачено, що у разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
правочину недійсним, так і у вигляді
самостійної вимоги в разі нікчемності
правочину та наявності рішення суду
про визнання правочину недійсним.

Таким чином, за загальним правилом
наслідком недійсності угоди є
застосування двосторонньої
реституції, яка не ставиться в
залежність від добросовісності сторін
угоди.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог, зокрема,
про повернення виконаного за недійсним
правочином.

Безпідставними є посилання
відповідача, що вимога про повернення
майна, переданого на виконання
недійсного правочину, за правилами
реституції може бути пред'явлена
тільки стороні недійсного правочину,
якою в даному випадку є продавець -
Перший відділ ДВС Луцького міського
управління юстиції, і саме він мав би
повернути отримані від позивача кошти.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи те, що прилюдні торги з
реалізації майна, переможцем яких став
позивач, придбавши земельну ділянку
площею 0,0972 га та незавершений
будівництвом житловий будинок за ціною
2390915,82 грн., були визнані недійсними,
тому суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що саме
відповідач ПАТ «Укрінбанк»,з позовом
до якого звернувся ОСОБА_2, повинен
здійснити повернення отриманих від
Першого відділу ДВС Луцького міського
управління юстиції за результатами
прилюдних торгів коштів в сумі 215 744,24
грн. на користь позивача.

З наведеного вбачається, що суд повно
та всебічно з'ясував обставини справи,
дав їм належну правову оцінку та дійшов
вірного висновку про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги не
впливають на правильність рішення суду
першої інстанції, яке ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, і підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 04 грудня 2013 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді