Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/4941/2014
Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Кабанченко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 24 лютого 2014 року в справі
за скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
заінтересована особа: старший
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Григорян Олена Грайровна,
Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Експобанк», на
незаконні дії державного виконавця.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 24 лютого 2014 року
відмовлено в задоволенні скарги
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у м. Києві Григорян
О.Г..

В апеляційній скарзі заявники просять
скасувати ухвалу суду першої
інстанції, постановити нову ухвалу про
задоволення скарги. Вважають, що
ухвала суду є незаконною,
необґрунтованою, не відповідає нормам
процесуального права та обставинам
справи. Посилаються на те, що суд
першої інстанції не врахував положення
ст. 54 Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 19 Закону України
«Про заставу», не надав належної
правової оцінки обставинам справи,
залишив поза увагою той факт, що арешт
всього майна боржників ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 та заборона на його відчуження
порушує першочергове право інших
банків на задоволення своїх вимог за
рахунок заставного майна.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про
день, час та місце розгляду справи
повідомлені судом в установленому
процесуальним законом порядку.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у м. Києві перебуває
виконавче провадження ВП № 40654502 щодо
стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на
користь ПАТ «КБ «Експобанк» суми в
розмірі 6 817 232,12 грн.

Постановою державного виконавця від 13
листопада 2013 року відкрито виконавче
провадження ВП № 40654502 на підставі
виконавчого листа, виданого 7 листопада
2013 року Шевченківським районним судом
м. Києва у справі 2-3648/11.

Постановою державного виконавця від 13
листопада 2013 року у ВП № 40654502 з метою
збереження майна боржника та усунення
можливості його відчуження, накладено
арешт на все майно, належне ОСОБА_2, та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, належного боржникові.

У грудні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду зі скаргою, в якій
просили: визнати неправомірними дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у м. Києві Григоряна О.Г. щодо
винесення постанови від 13 листопада 2013
року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
в частині накладення арешту на майно
належне боржникам, яке знаходиться у
заставі (іпотеці), а саме: автомобіль
марки BMW ХЗ д/н/з НОМЕР_1, який перебуває
у заставі ПАТ «Імексбанк»; приватний
будинок за адресою АДРЕСА_1 та земельна
ділянка, площею 0,1000 га, на якій будинок
розташований, що знаходиться у заставі
у ВАТ «Біг Енергія»; автомобіль Hyundai Santa
Fe д/н/зНОМЕР_2, який знаходиться у
заставі ПАТ «ОТП Банк». Також, просили
зобов'язати державного виконавця зняти
арешт та заборону відчуження з
вказаного майна.

В обґрунтування вимог скарги
посилались на те, що постанова від 13
листопада 2013 року про накладення
арешту та заборона відчуження майна
боржника у виконавчому провадженні ВП
№ 40654502 має бути скасована, оскільки
майно боржників - автомобіль марки BMW ХЗ
д/н/з НОМЕР_1; приватний будинок за
адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка,
площею 0,1000 га ; автомобіль Hyundai Santa Fe
д/н/зНОМЕР_2 перебуває в заставі у інших
банків, які мають першочергове право на
задоволення своїх вимог за рахунок
заставного майна, а отже, оскаржувана
постанова порушує інтереси ПАТ
«Імексбанк», ПАТ «ОТП Банк» та ВАТ «Біг
Енергія» та вимоги законодавства, яким
визначені права заставодержателів та
порядок реалізації заставленого майна.

Залишаючи скаргу без задоволення, суд
першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем правомірно
винесена постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження».

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
положенням Закону України «Про
виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги про те, що
постановою державного виконавця про
арешт майна боржника порушені права
сторони виконавчого провадження -
боржника, оскільки майно вже перебуває
в заставі у інших стягувачів, судова
колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Звернення стягнення на майно боржника,
відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження», полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Виходячи з наведеного, державний
виконавець здійснив дії пов'язані з
арештом майна боржника з метою
реального виконаня рішення суду,
дотримався вимог чинного
законодавства.

Відповідно до положень Закону України
«Про виконавче провадження»
перебування майна боржника у заставі у
осіб, які не є стороною у виконавчому
проваженні, не є перешкодою для
накладення арешту на це майно та
заборону його відчуження, оскільки
такі дії не є зверненням стягнення на
майно.

До того ж, заявниками не було доведено,
що внаслідок дій державного виконавця,
які оскаржуються, було порушено права
заявників - боржників у виконавчому
провадженні, а їх посилання на те, що
внаслідок арешту майна, вони
позбавлені права розпорядитись цим
майном, яке перебуває у заставі у інших
осіб, для виконання зобов'язань перед
цими особами, не може бути взято до
уваги, оскільки таке право -
розпорядження заставленим майном
особою, яка є заставодавцем, без згоди
заставодержателя законом не
передбачено.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухвали суду немає.

Керуючись ст.. ст.. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 24 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: