АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/1295/2014
інстанції: Хоменко О.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Волощуку О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Голосіївського районного
суду міста Києва від 23 жовтня 2013 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» про захист прав
споживачів, визнання несправедливим
положення договору про розмір пені,
зміну розміру пені, -

в с т а н о в и в :

У травні 2013 року ПАТ «Родовід
Банк»звернулося до суду ізпозовом до
ОСОБА_2. про стягнення заборгованості.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 20 червня 2007 року між ВАТ «Родовід
Банк» (ПАТ «Родовід Банк») та
відповідачем укладено кредитний
договір №28.4.1/АА-371.07.2, відповідно до
якого банк відкрив позичальнику
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 124 883 долари США терміном
по 20червня 2014 року включно, на купівлю
автомобіля.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, надавши відповідачу кредит.

Відповідачем систематично
порушувались умови кредитного
договору, внаслідок чого виникла
заборгованість, яка станом на 10 квітня
2013 року становить 105 414,52 доларів США та
284 300,69 грн та складається з:

- 22 280 доларів США - сума поточної
заборгованості за кредитом;

- 1 047,28 доларів США - сума поточної
заборгованості за процентами;

- 54 171,97 доларів США- сума простроченої
заборгованості за кредитом;

- 27 915,27 доларів США - сума простроченої
заборгованості за процентами по
кредиту;

- 253 839,90 грн - загальна сума пені за
несвоєчасне погашення заборгованості;

- 30 460,79 грн - загальна сума трьох
процентів річних від суми простроченої
заборгованості.

Відповідач звернувся до суду із
зустрічним позовом про захист прав
споживачів, визнання несправедливим
положення договору про розмір пені,
зміну розміру пені, посилаючись на те,
що відповідно до п.3.9
кредитногодоговору за порушення
строків повернення кредиту чи сплати
процентів позичальник зобов'язаний за
кожний день такого порушення
сплачувати банку пеню у розмірі
подвійної процентної ставки,
встановленої пунктом 1.5 цього договору
від суми простроченого платежу.

Пунктом 1.5 кредитного договору
встановлено процентну ставку по
кредиту в розмірі 12,5% річних.

Таким чином, розмір пені за порушення
строків повернення кредиту чи сплати
процентів для позичальника становить
25% від суми простроченого платежу за
кожний день порушення.

З огляду на те, що розмір пені,
нарахований позивачем, значно
перевищує суму поточної кредитної
заборгованості, яку залишилось
погасити відповідачу, вважав положення
п.3.9 кредитного договору такими, що
суперечать вимогам Закону України «Про
захист прав споживачів», а тому просив
його змінити та встановити новий, що
обчислюється подвійною обліковою
ставкою Національного банку України,
що діє у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу по
кредиту та процентам.

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 23 жовтня 2013 року
позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором, що складається із
суми поточної заборгованості за
кредитом в розмірі 22 280 доларів США,
суми поточної заборгованості за
процентами по кредиту в розмірі 1 047,28
доларів США, суми простроченої
заборгованості за кредитом в розмірі 54
171,97 доларів США, суми простроченої
заборгованості за процентами по
кредиту в розмірі 27 915,27 доларів США,
суми пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом в розмірі 85
438,54 грн, суми пені за несвоєчасне
погашення процентів по кредиту в
розмірі 46 964,71 грн, суму 3% річних від
простроченого кредиту в розмірі 20 220,09
грн, суму 3% річних від суми
прострочених процентів по кредиту в
розмірі 10 240,70 грн та суму судового
збору в розмірі 3 441 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову банку відмовити,
зустрічні позовні вимоги задовольнити.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити.

Представник ПАТ «Родовід Банк» - Лашко
І.І. проти апеляційної скарги
заперечував, просив суд рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 23 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення з таких
підстав.

При розгляді справи судом встановлено,
що 20 червня 2007 року між ВАТ «Родовід
Банк» (ПАТ «Родовід Банк») та
відповідачем укладено кредитний
договір №28.4.1/АА-371.07.2, відповідно до
якого банк відкрив позичальнику
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 124 883 долари США терміном
по 20 червня 2014 року включно. Кредитні
кошти були надані на купівлю
автомобіля згідно з договором №2007538
купівлі-продажу автомобіля від 02
квітня 2007 року, який в подальшому був
переданий банку згідно з договором
застави транспортного засобу
№28.4.1/АА-371.07.2 від 20 червня 2007 року.

Відповідно до п.1.5 кредитного договору
процентна ставка за кредитом
встановлюється в розмірі 12,5% річних.

Відповідно до п.п.3.1, 3.3 договору
відповідач зобов'язалась, починаючи з
місяця, наступного за звітним, щомісяця
до 10-го числа (включно) кожного
календарного місяця частково погашати
заборгованість за кредитом в сумі 1 487
доларів США та сплачувати банку
нараховані проценти за користування
кредитом.

Згідно з п.5.2 договору у разі
недотримання позичальником умов цього
договору банк має право вимагати його
дострокового розірвання, повернення
одержаних кредитів, сплати нарахованих
за ними процентів, відшкодування
збитків, заподіяних внаслідок
невиконання або неналежного виконання
позичальником умов цього договору.

Відповідно до п.3.9 договору за
порушення строків повернення кредитів
чи сплати процентів відповідач
зобов'язалася сплачувати позивачу за
кожний день прострочки пеню в розмірі
подвійної процентної ставки,
встановленої у пункті 1.5 цього
договору, від суми простроченого
платежу.

Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав, що підтверджується
копією заяви на видачу готівки №426 127
від 20 червня 2007 року в сумі 124 883 долари
США.

З розрахунку заборгованості за даним
кредитним договором, наданим
позивачем, вбачається, що станом на
10квітня 2013 року заборгованість
відповідача за кредитним договором
становить 105 414,52 доларів США та 284 300,69
грн та складається з:

- 22 280 доларів США - сума
поточної заборгованості за кредитом;

- 1 047,28 доларів США - сума
поточної заборгованості за процентами;

- 54 171,97 доларів США- сума
простроченої заборгованості за
кредитом;

- 27 915,27 доларів США - сума
простроченої заборгованості за
процентами по кредиту;

- 253 839,90 грн - загальна сума
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості;

- 30 460,79 грн - загальна сума
трьох процентів річних від суми
простроченої заборгованості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати належних йому процентів.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно- правовим актом.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму ВСС
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 від 30березня 2012
року у разі, якщо кредит правомірно
наданий в іноземній валюті, суд у
резолютивній частині рішення зазначає
про стягнення таких коштів саме в
іноземній валюті, що відповідає
вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
необхідності стягнення з відповідача
на користь позивача заборгованості за
кредитним договором, яка складається з
поточної заборгованості за кредитом в
сумі 22 280 доларів США, простроченої
заборгованості за кредитом в сумі 54 171,97
доларів США, поточної заборгованості
за процентами по кредиту в сумі 1 047,28
доларів США, простроченої
заборгованості за процентами по
кредиту в сумі 27 915,27 доларів США, трьох
процентів річних від суми
простроченого кредиту в розмірі 20 220,09
грн та трьох процентів річних від суми
прострочених процентів по кредиту в
сумі 10 240,70 грн.

Також судом вірно встановлено
помилковість нарахування суми пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом та пені за несвоєчасне
погашення процентів по кредиту
позивачем за період з 11 лютого 2010 року
та з 13січня 2009 року по 10квітня 2013 року
включно, що суперечить положенням п.1 ч.
2 ст. 258 ЦК України, якими для
нарахування пені встановлено
спеціальну позовну давність в один рік.

У зв'язку із зазначеним судом правильно
розраховано розмір пені за період з 10
квітня 2012 року по 10 квітня 2013 року і
визначено в сумі:

-10 689,17 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 10 квітня 2013 року становило 85
438,54 грн - пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом;

- 5 875,73 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 10 квітня 2013 року становило 46
964,71 грн - пеня за несвоєчасне погашення
процентів по кредиту.

Щодо зустрічних позовних вимогслід
зазначити наступне.

При укладенні договору кредиту
сторонами було досягнуто згоди щодо
всіх його істотних умов, як того
вимагає ст. 638 ЦК України, в тому числі і
щодо розміру процентної ставки та
розміру пені.

Несправедливими відповідно до п.5
ч.3ст.18 Закону України «Про захист прав
споживачів» є, зокрема, встановлення
вимоги щодо сплати споживачем
непропорційно великої суми
компенсації (понад п'ятдесят відсотків
вартості продукції) у разі невиконання
ним зобов'язань за договором.

Враховуючи, що розмір пені,
встановлений п.3.9. кредитного договору,
безпосередньо залежить від суми
простроченої заборгованості,
положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів» щодо
встановлення непропорційно великої
суми компенсації (понад 50% вартості
продукції) у разі невиконання
зобов'язань за договором до даного
пункту договору не можуть бути
застосовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Оскільки розмір пені обчислений судом
в межах строку позовної давності, не
перевищує розміру простроченої
заборгованості по кредиту, підстав для
зменшення її розміру немає.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судом правомірно відмовлено у
задоволенні зустрічного позову.

Судом правильно вирішено питання про
розподіл судових витрат по справі у
відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги щодо
помилковості стягнення з відповідача
на користь банку 3 процентів річних,
оскільки договором вже встановлено
сплату річних процентів від
простроченої суми заборгованості, не
приймаються колегією суддів, так як
частино 1 статті 1050 ЦК України
передбачено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549 - 552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги, згідно яких
апелянт не погоджується із сумами, які
з нього стягнуто на користь банку є
безпідставними, судом зменшено розмір
пені в межах строку позовної давності,
в іншій частині розрахунок
заборгованості є правильним, частина 3
статті 551 ЦК України, у якій зазначено
про можливість суду зменшити розмір
неустойки, до спірних правовідносин
застосуванню не підлягає, чому судом
першої інстанції дана належна оцінка.

Посилання апеляційної скарги на
помилковість висновків суду в частині
відмови у задоволенні зустрічного
позову не знайшли свого підтвердження
при апеляційному розгляді справи.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та є
безпідставними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

З огляду на викладене та у зв'язку із
тим, що суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
апеляційна скарга має бути відхилена.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 23 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко