УХВАЛА

іменем україни

7 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Карпенко С.О.,

Ситнік О.М.,
Юровської
Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про виселення з квартири,
визнання дій неправомірними,
відшкодування майнової та моральної
шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 28 жовтня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 22 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про виселення
з квартири, визнання дій
неправомірними, відшкодування
майнової та моральної шкоди.

Рішенням Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 30
вересня 2013 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від

28 жовтня 2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 в частині оскарження ухвали
Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим від

20 вересня 2013 року повернуто заявнику.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від

22 листопада 2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Алуштинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 30 вересня 2013 року визнано
неподаною та повернуто апелянту, на
підставі ч. 2 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та направити справу для продовження
розгляду до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим, мотивуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Повернувши апеляційну скаргу в частині
оскарження ухвали суду від 20 вересня 2013
року суд апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку, що вирішення
клопотання про витребування доказів
окремим документом судом не
постановлювалась, що виключає
можливість її окремого оскарження від
рішення суду в апеляційному порядку.

Визнавши неподаною та повернувши
ОСОБА_3 апеляційну скаргу на рішення
Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 30
вересня 2013 року, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що заявник
повністю не усунув недоліки
апеляційної скарги, а саме: не надав
апеляційну скаргу та її копії із
зазначенням представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, який брав участь у справі, не
зазначив його адресу.

Проте до такого висновку апеляційний
суд дійшов із порушенням вимог
процесуального закону.

Апеляційна скарга за формою і змістом
повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до
апеляційної скарги, яка не оформлена
згідно з вимогами, встановленими ст. 295
цього Кодексу, а також у разі несплати
судового збору застосовується
положення ст. 121 цього Кодексу.

Апеляційним судом установлено, що
подана апеляційна скарга не
відповідала вимогам ст. 295 ЦПК України,
а саме: в ній не зазначено представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, його адресу та не
додано копії апеляційної скарги для
вручення зазначеній особі.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 направила апеляційному суду
додаткову скаргу та два її примірника,
а також ксерокопії апеляційної скарги
від 11 жовтня 2013 року, у якій вказала, що
представник ОСОБА_5 не відноситься до
категорії осіб, які беруть участь у
справі, та положеннями законодавства
не передбачено зазначення
представників в апеляційній скарзі,
посилаючись на ст. ст. 26, 295 ЦПК України.

Однак апеляційний суд на зазначені
вище обставини уваги не звернув та
дійшов передчасного висновку, що
вимоги ухвали Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 28
жовтня 2013 року виконані не були. При
цьому не звернув уваги на те, що позов
та апеляційна скарга були подані
особисто позивачкою ОСОБА_3, а
представник ОСОБА_5 представляв
інтереси ОСОБА_4 за довіреністю.

Згідно зі ст. 129 Конституції України
однією з основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного оскарження
рішення суду.

Отже, доводи, наведені в касаційній
скарзі, підлягають перевірці, оскільки
судові процедури повинні бути
справедливими (ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод), так як особа безпідставно не
може бути позбавлена конституційного
права на апеляційне оскарження рішення
суду.

Ураховуючи викладене та положення п. 2
ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана
ухвала Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 22 листопада 2013 року
не може вважатись законною та підлягає
скасуванню, а справа - передачі до суду
апеляційної інстанції для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження. Ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 28
жовтня 2013 року в частині оскарження
ухвали Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим від

20 вересня 2013 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 22 листопада 2013 року
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
для вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 28 жовтня 2013 року в
частині оскарження ухвали
Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 20
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:О.І.
Євтушенко С.О. Карпенко О.М. Ситнік
Г.В. Юровська