У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів:
Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко
В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Івано-Франківського міського парку
культури та відпочинку ім. Т. Г.
Шевченка про зобов'язання вчинити дії
та відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 15
серпня 2013 року, рішення апеляційного
суду Івано-Франківської області від 26
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, просила
поновити їй строк звернення до суду з
позовом, зобов'язати
Івано-Франківський міський парк
культури та відпочинку ім. Т. Г.
Шевченка здійснити відповідні внески
до Пенсійного фонду України за період
її перебування у вимушеному прогулі з
вини відповідача з 20 вересня 2008 року до
13 серпня 2009 року, а також відшкодувати
завдану моральну шкоду.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням
Івано-Франківського міського суду від
11 серпня 2009 року, яке набрало законної
сили, її було поновлено на роботі на
посаді двірника Івано-Франківського
міського парку культури та відпочинку
ім. Т. Г. Шевченка та стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період із 19 вересня 2008 року до 11 серпня
2009 року. Проте після поновлення на
роботі роботодавець не перерахував до
Пенсійного фонду України відповідних
внесків за період її перебування у
вимушеному прогулі.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 15
серпня 2013 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 26
вересня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові за
безпідставністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Судами встановлено, що рішенням
Івано-Франківського міського суду від
11 серпня 2009 року ОСОБА_3 поновлено на
роботі двірником Івано-Франківського
міського парку культури та відпочинку
ім. Т. Г. Шевченка та стягнено середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період із 19 вересня 2008 року по 11 серпня
2009 року.

Зазначене рішення суду виконано в
серпні 2009 року.

У жовтні 2009 року позивач припинила
трудові відносини з відповідачем.

Відповідно до індивідуальної
відомості про застраховану особу
ОСОБА_3, подану Івано-Франківським
міським парком культури та відпочинку
ім. Т. Г. Шевченка до Пенсійного фонду
України, у серпні 2009 року підприємство
перерахувало до пенсійного фонду 502 грн
40 коп., у вересні 2009 року - 738 грн 86 коп., у
жовтні 2009 року - 110 грн 03 коп.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
пропустила строк звернення до суду з
позовом.

Ухвалюючи нове рішення у справі,
апеляційний суд дійшов висновку, що
право чи інтерес позивача не порушено
та відмовив у позові у зв'язку з
безпідставністю позовних вимог.
Апеляційний суд виходив із того, що
відповідач у серпні - жовтні 2009 року
перерахував до Пенсійного фонду
України кошти.

Із висновками апеляційного суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон) право на отримання пенсій та
соціальних послуг із солідарної
системи мають громадяни України, які
застраховані згідно із цим Законом та
досягли встановленого цим Законом
пенсійного віку чи визнані інвалідами
в установленому законодавством
порядку і мають необхідний для
призначення відповідного виду пенсії
страховий стаж.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають
громадяни України, які працюють на
підприємствах, в установах,
організаціях, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, у філіях,
представництвах, відділеннях та інших
відокремлених підрозділах цих
підприємств та організацій, в
об'єднаннях громадян, у фізичних осіб -
підприємців та інших осіб (включаючи
юридичних та фізичних осіб -
підприємців, які обрали особливий
спосіб оподаткування (єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок) на умовах трудового договору
(контракту) або працюють на інших
умовах, передбачених законодавством,
або виконують роботи на зазначених
підприємствах, в установах,
організаціях чи у фізичних осіб за
договорами цивільно-правового
характеру.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону
роботодавці, зокрема, підприємства,
установи і організації, створені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру, є
страхувальниками для осіб, зазначених
у п. 1 ч. 1 ст. 11 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 16 Закону
застрахована особа має право вимагати
від страхувальника сплати страхових
внесків, у тому числі в судовому
порядку.

У порушення вимог ст. ст. 214, 303, 316 ЦПК
України апеляційний суд не мотивував,
чому не підлягає задоволенню позов
ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача
здійснити внески до Пенсійного фонду
України за період її перебування у
вимушеному прогулі з вини відповідача
з 20 вересня 2008 року до 13 серпня 2009 року.

Апеляційний суд не дав належної оцінки
індивідуальним відомостям ОСОБА_3 із
Пенсійного фонду України про сплату
роботодавцями страхових внесків до
цього фонду за період її роботи (а.с.
24-25).

Вимоги до рішення апеляційного суду
визначено у ст. 316 ЦПК України.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд у порушення
ст. ст. 303, 316 ЦПК України не встановив
характер спірних правовідносин між
сторонами; не зазначив норму
матеріального права, яка підлягає
застосуванню до цих правовідносин; не
дав належної оцінки наданим позивачем
доказам; не з'ясував і не мотивував, чи
сплатив відповідач страхові внески за
позивача за час її перебування у
вимушеному прогулі з вини роботодавця;
не мотивував, з яких підстав не
підлягає задоволенню позовна вимога
про відшкодування моральної шкоди.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи,
рішення апеляційного суду необхідно
скасувати з направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 26
вересня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С.
Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко