Справа №339/97/14-ц
Болехівський міський суд
Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Головенко О.С.
секретаря Галів І.Б.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
укладеного 17.06.2008року , в якому
народилося двоє дітей: син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4,
Посилаючись на те, що спільне життя не
склалося з вини чоловіка, який вчиняє
суперечки та скандали, ображає її та
20.02.2014 року наніс їй тілесні
ушкодження, що впливає негативно на
виховання дітей, вважає, що спільне
життя з ним є неможливим, шлюбні
відносини припинені, просить суд шлюб
розірвати, малолітніх дітей залишити
на проживанні з нею.
В судове засідання позивачка не
з»явилася, подала до суду заяву в якій
просить справу слухати в її
відсутності, позовні вимоги підтримує.
Просить шлюб розірвати , так як термін
який був даний їм на примирення ніяких
результатів не дав. Неповнолітніх
дітей залишити на проживанню з нею.
Відповідач в судове засідання не
з»явився, подав до суду заяву, в якій
просить справу слухати в його
відсутності, позовні вимоги визнав.
Просить шлюб розірвати так як строк,
який був наданий судом їм для
примирення результатів не дав.
Неповнолітніх дітей просить залишити
на проживанні з позивачкою.
Ухвалою суду від 07.03.2014року до участі
в справі залучено орган опіки та
піклування Болехівської міської ради,
так як між сторонами виник спір щодо
місця проживання їх дітей.
Представник органу Досяк Т.М. в
судове засідання не з»явилась, подала
до суду заяву в якій просить справу
слухати в її відсутності, позовні
вимоги підтримує, висновок щодо
визначення місця проживання
малолітніх дітей сторін підтримує та
просить залишити дітей на проживанні з
Такі дії сторін не суперечать вимогам
ст. 158 ЦПК України, у відповідності до
якої особа, яка бере участь у справі
має право заявити клопотання про
розгляд справи без її участі.
Суд, проаналізувавши письмові докази в
справі, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 17.06.2008 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 уклали шлюб у виконавчому
комітеті Підберезької сільської ради
актовий запис №5, в якому народилося
двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітніх дітей, інші
обставини справи. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Як вбачається з пояснень позивачки
даних в попередніх судових засіданнях,
матеріалів справи, як підставу своїх
вимог вона вказувала на те, що
відповідач вчиняє бійки та скандали, що
негативно впливають на атмосферу в
домі та на емоційний розвиток дітей .

Зокрема, до матеріалів справи долучено
копію амбулаторної картки, з якої
вбачається, що 20.02.2014року відповідач,
в присутності малолітніх дітей, наніс
побої позивачці, від яких вона
отримала травматичний забій верхної
губи, травматичний скол емалі 21 зуба.
Наявність тілесних ушкоджень, механізм
та характер їх нанесення свідчить про
агресивність дій відповідача . По
даному факту щодо відповідача
порушено кримінальне провадження, яке
перебуває на розгляді в Болехівському
міському суді.

Пояснення позивачки у судових
засіданнях , її заяви відносно
поведінки відповідача свідчать про
відсутність у неї поваги та почуття
любові до відповідача, між сторонами
немає взаєморозуміння, тобто тих
основ, на яких утримується міцна сім'я.

Доводи позивачки про те, що її подальше
спільне життя з відповідачем внаслідок
непорозумінь та неприязних стосунків,
що склалися між ними, буде суперечити
її інтересам та інтересам їхніх дітей,
заслуговують на увагу.

При цьому суд зважає на небажання і
самого відповідача проживати
зпозивачкою однією сім"єю.

Суд визнав, що шлюб носить формальний
характер, сім'я фактично розпалась та
зберегти її немає можливості, про що
свідчить постійні сварки між
подружжям, припинення шлюбних
відносин через неприязні стосунки з
лютого 2014 року та подальше роздільне
проживання .

Наданий сторонам строк на примирення
терміном один місяць позитивних
результатів у відносини між подружжям
не вніс.

Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватись про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної поваги,
любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина
та чоловік відповідальні один перед
одним, перед іншими членами сім'ї за
свою поведінку в ній.

А за ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини. Примушування до припинення
шлюбних відносин, примушування до їх
збереження, є порушення прав дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

При таких обставинах, враховуючи
поведінку відповідача в сім'ї,
категоричність дій позивачки та її
заперечення можливості примирення,
суд, враховуючи інтереси кожного з
подружжя, їх дітей, приходить до
висновку, що сім'я розпалася остаточно,
а тому шлюб слід розірвати.

Обгрунтованими є також вимоги
позивачки щодо визначення місця
проживання малолітніх дітей із нею,
виходячи з наступного.

Статтею 11 Закону України "Про охорону
дитинства" передбачено, що сім"я є
природним середовищем для фізичного,
духовного, інтелектуального,
культурного, соціального розвитку
дитини, її матеріального забезпечення
і несе відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім"ї разом з
батьками або в сім"ї одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирі-шуватися органом
опіки та піклування. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне
значення.Орган опіки та піклування або
суд не можуть передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що спору між
сторонами щодо визначення місця
проживання не існує, оскільки
відповідач подав до суду заяву, в
якій позовні вимоги щодо визначення
місця проживання дітей з позивачкою
визнав та не заперечив про те, щоб діти
зали-шились проживати з нею.

Орган опіки і піклування надав
висновок про визначення місця
проживання малалітніх дітей з матір/ю
ОСОБА_1

При цьому суд враховує і принцип 6
Декларації прав дитини від 20 листопада
1959 року відповідно до якого
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли є виключні обставини,
бути розлучена зі своєю матір'ю. В
Декларації, зокрема, у принципі 6
проголошено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральності та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Виключних обставин, які б стали
підставою для розлучення матері з
малолітніми дітьми, в ході
розгляду справи встановлено не було.

За встановлених обставин та
відповідно до вказаних норм
матеріального права суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 та визначення місця
проживання малолітніх дітей з нею .

З врахуванням того, що позовні вимоги
задоволені в повному обсязі, з
відповідача на підставі ст. 88 ЦПК слід
стягнути понесені позивачкою судові
витрати, які в даному спорі складаються
із судового збору в сумі 243грн.60коп. та
300 грн. за надання правової допомоги
адвокатом при складанні позовної
заяви.

На підставі наведеного, ст.ст.110-112, 113,
160-161 Сімейного кодексу України,
керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 17.06.2008року
виконкомом Підберезької сільської
ради Болехівської міської ради
Івано-Франківської області, актовий
запис №3 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4
народження та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5
народження, розірвати.

Неповнолітніх дітей : ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
залишити на проживанні з матір'ю ОСОБА_1

Рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання ним законної сили
надіслати до відділу реєстрації актів
цивільного стану громадян
Болехівського міського управління
юстиції для внесення відомостей до
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян та проставлення
відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 543
(п»ятсот сорок три) грн. 60 коп. судових
витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголо-шення. Якщо особи, які
брали участь в справі, не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення рішення, то вони можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Головенко О.С.