Справа № 203/684/14-ц
УХВАЛА

08 травня 2014 року Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: заявника (відповідача) -
ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 березня 2014 року по цивільній справі
№203/684/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся ОСОБА_1 із вказаною вище
заявою про перегляд заочного рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 березня 2014 року,
ухваленого по цивільній справі
№203/684/14-ц, за якою ОСОБА_1 є
відповідачем. В обґрунтування своєї
заяви заявник послався на
неповідомлення його про дату, час та
місце судового засідання у справі,
невручення йому копії позовної заяви, а
також вказав, що судом в порушення
вимог ст.182 СК України при ухваленні
рішення не враховано скрутний
матеріальний стан відповідача,
мешкання його разом із іншою жінкою та
її неповнолітньою дитиною, перебування
на утриманні ОСОБА_1 матері похилого
віку, яка є інвалідом ІІІ групи. Крім
того, вказав заявник і на помилкове
зазначення в резолютивній частині
заочного рішення посилання, що
визначений судом розмір аліментів не
може бути меншим ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні заявник вимоги
своєї заяви підтримав, просив суд її
задовольнити та скасувати заочне
рішення суду від 11 березня 2014 року.

Позивач в судовому засіданні просила
суд відмовити у задоволенні заяви,
посилаючись на її необґрунтованість на
безпідставність, вказавши, що ОСОБА_1
фактично має можливість сплачувати
визначений судом розмір аліментів,
якого однак не вистачає на належне
утримання спільної дитини сторін,
враховуючи її потреби та стан здоров'я.

Вислухавши пояснення учасників
розгляду справи та ознайомившись із
матеріалами цивільної справи, суд
приходить до наступного висновку на
підставі нижчевикладеного.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що в провадженні Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська перебувала
цивільна справа №203/684/14-ц (провадження
№2/0203/643/2014) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення аліментів, за наслідками
розгляду якої 11 березня 2014 року
ухвалено заочне рішення, яким позовні
вимоги задоволено та вирішено
стягувати з відповідача на користь
позивача на утримання спільної дитини
сторін аліменти в твердій сумі (а.с.30-31).

Як вбачається зі змісту матеріалів
справи №203/684/14-ц, дана цивільна справа
призначалась до розгляду двічі - на 17
лютого 2014 року та на 11 березня 2014 року.
Про дати, час та місце проведення даних
судових засідань відповідач
повідомлявся за адресою
зареєстрованого у встановленому
законом порядку місця свого проживання
завчасно і належним чином - у
відповідності до вимог ст.ст.74-76 ЦПК
України (а.с.18, 22, 24). Зокрема, про дату
останнього судового засідання, в якому
і було ухвалено заочне рішення,
відповідач був повідомлений також за
допомогою телефонограми 07 березня 2014
року, тобто за три дні до початку
судового засідання (а.с.25). Не зважаючи
на це, відповідач у вказані судові
засідання не з'явився, свого
представника в судові засідання для
представництва своїх інтересів та
захисту прав не направив, про причини
своїх неявок суд не повідомив, що
дозволяє суду у відповідності до ст.77
ЦПК України розцінювати такі неявки як
здійснені без поважних причин. З огляду
на викладене суд критично ставиться та
не приймає до уваги посилання ОСОБА_1
щодо його неповідомлення про розгляд
справи.

За змістом ст.ст.169, 224 ЦПК України
заочне рішення ухвалюється судом у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, і якщо від такого
відповідача не надійшло заяви про
розгляд справи за його відсутності або
якщо повідомлені відповідачем причини
неявки визнані судом неповажними.

Відповідно до ст.228 ЦПК України заочне
рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Нормою ст.231 ЦПК України визначено, що у
результаті розгляду заяви про перегляд
заочного рішення суд може своєю
ухвалою залишити заяву без задоволення
або скасувати заочне рішення і
призначити справу до розгляду в
загальному порядку.

Згідно ст.232 ЦПК України заочне рішення
підлягає скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про неможливість
задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення, ґрунтуючи свою
правову позицію на наступному. За
змістом наведених вище норм цивільного
процесуального законодавства
обов'язковими умовами для скасування
заочного рішення є встановлення судом
одночасно двох обставин - неявки
відповідача в судове засідання, в якому
відбулось ухвалення заочного рішення,
з поважних причин та посилання ним в
обґрунтування своєї заяви про перегляд
заочного рішення/в судовому засіданні
з розгляду такої заяви на докази, що
мають істотне значення для правильного
вирішення справи. Як зазначалось вище,
відповідач ОСОБА_1 повідомлявся судом
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи і завчасно, однак в
судове засідання не з'явився без
поважних причин, а наведені ним
обставини неявки в такі засідання не
знайшли свого підтвердження належними
та достатніми доказами. Крім того, ані в
заяві про перегляд заочного рішення,
ані в судовому засіданні з розгляду
такої заяви ОСОБА_1 не повідомив суд (і
відповідно не надав) належних доказів,
які б мали істотне значення для
правильного вирішення справи, а отже
заявником не доведено існування і
другої обов'язкової підстави для
скасування заочного рішення. Разом з
тим, суд не приймає до уваги посилання
ОСОБА_1 на ухвалення рішення без
урахування положень ст.182 СК України,
яка передбачає перелік обставин, що
враховуються при визначенні розміру
аліментів, оскільки в тексті рішення
безпосередньо вказано, що розмір
аліментів суд визначав, виходячи в тому
числі зі стану здоров'я спільної дитини
сторін (перебуває на обліку у
невропатогола), майнового стану
відповідача, мінливості та
нерегулярності його доходу тощо. В той
же час, заявником жодними належними
доказами не підтверджено можливість
сплачувати аліменти лише в розмірі 300
гривень. Також суд не приймає до уваги
як істотні для вирішення справи
докази/обставини посилання
відповідача на те, що він мешкає разом з
іншою жінкою та її дитиною, які
потребують утримання, оскільки
відповідач не перебуває у
зареєстрованому шлюбі із вказаною
жінкою, а дитина останньої не є дитиною
ОСОБА_1, ним не усиновлена, а відтак дані
обставини за змістом ст.182 СК України не
є такими, що мають бути враховані при
визначенні розміру аліментів. Крім
того, не приймає до уваги суд і надані
заявником медичні документи про стан
його здоров'я, оскільки такі документи
датовані 2010 роком, а отже викладені в
них дані не є актуальними на час
ухвалення заочного рішення та не
можуть сприйматись як належні докази і
підстави для зменшення встановленого в
заочному рішення розміру аліментів. Не
приймає суд до уваги і твердження
заявника про перебування на його
утриманні непрацездатної матері
інваліда, оскільки заявником не надано
доказів про те, що саме він її утримує,
до того ж у заявника є рідний брат, який
також має утримувати свою матір.
Критично суд ставиться і до посилань
заявника про незаконне зазначення в
резолютивній частині заочного рішення,
що розмір аліментів не може бути меншим
за 30% від прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, оскільки
такі твердження зводяться до незгоди
відповідача із тлумаченням та
застосуванням судом норм сімейного
законодавства, а відтак не є підставою
для скасування заочного рішення в
розумінні ст.232 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.208-210, 224-232 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 березня 2014 року
по цивільній справі №203/684/14-ц за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення даної ухвали.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур