АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р. Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Соколової В.В., Нежури В.А.

при секретарі - Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 13 листопада
2013 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» про стягнення пені за
договором банківського вкладу та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 р. ОСОБА_1 звернулася з
позовом до ПАТ «Родовід Банк», в якому
з урахуванням уточнення, просила
стягнути з відповідача пеню у розмірі 20
409, 07 грн., та відшкодувати моральну
шкоду за прострочення відповідачем
виконання зобов'язань за депозитним
договором у розмірі 150 000,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог
зазначала, 17.01.2008 р. між нею та ПАТ
«Родовід Банк» в особі Голосіївського
відділення №2 був укладений договір
№ДРД.139.В12-1258/01-2008 про строковий
банківський вклад «Карнавал», за
умовами якого вона внесла 236 655,31
доларів США на строк до 19.01.2009 р., зі
сплатою 12% річних.

У зв'язку з простроченням виконанням
відповідачем зобов'язань щодо
повернення банківського вкладу на 168
днів, просила відповідно до п.5.2
договору стягнути з ПАТ «Родовід Банк»
пеню у розмірі 1% від суми вкладу 235 655,31
доларів США, що становить 20 409,07 грн., та
150 000,00 грн. на відшкодування моральної
шкоди заподіяної неправомірними діями
відповідача.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 13.11.2013 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до
ПАТ «Родовід Банк» в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, та неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права.

На обґрунтування своїх посилався
на те, що суд першої інстанції залишив
поза увагою невиконання ПАТ «Родовід
Банк» зобов'язань щодо строку
повернення депозитного вкладу, у
зв'язку з чим безпідставно відмовив у
задоволення позовних вимог про
стягнення пені, та у відшкодуванні
моральної шкоди заподіяної такими
неправомірними діями відповідача.

Справа №758/7997/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/1642/2014 р. Головуючий у
суді першої інстанції: Декаленко
В.С.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І. Крім того
вважав, що висновок суду про порушення
позивачем строку позовної давності, не
відповідає обставинам справи.

В судове засідання ОСОБА_1 та її
представник не з'явилися, про час та
місце розгляду справи зазначені особи
були повідомлена належно, що
підтверджується зворотними
повідомленнями про вручення судових
повісток.

Представник ПАТ «Родовід Банк»
просив апеляційну скаргу відхилити,
посилаючись на те, що її доводи є
безпідставними, а рішення суду
законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
17.01.2008 р. між ОСОБА_1 та ВАТ «Родовід
Банк» в особі Голосіївського
відділення №2 був укладений договір
№ДРД.139.В12-1258/01-2008 про строковий
банківський вклад «Карнавал», за
умовами якого позивач внесла 236 655,31
доларів США на строк до 19.01.2009 р., зі
сплатою 12% річних.

20.01.2009 р., після закінчення договору
банківського вкладу, ОСОБА_1 звернулася
до ПАТ «Родовід Банк» з письмовою
заявою про повернення коштів, однак
таку вимогу Банк не задовольнив, і
повертав кошти частинами, а саме: 30.06.2009
р. - 30 000,00 доларів США; 01.07.2009 р. - 5 000,00
доларів США; 06.07.2009 р. - 5 000,00 доларів США;
13.07.2009 р. - 15 000,00 доларів США; 17.07.2009 р. - 10
000,00 доларів США; 21.07.2009 р. - 5 000,00 доларів
США; 31.07.2009 р. - 15 000, 00 доларів США; 05.08.2009
р. - 151 655,31 доларів США, у зв'язку з чим
прострочив виконання зобов'язання на
168 днів.

Відповідно до п.5.2 договору
№ДРД.139.В12-1258/01-2008 від 17.01.2008 р. у разі
порушення Банком строку повернення
вкладу, вказаного у вимозі вкладника,
банк сплачує на вимогу вкладника пеню у
розмірі 0,1 відсотка від суми вкладу за
кожний день прострочки, але не більше 1
відсотка від суми вкладу. У разі
порушення банком строку виплати
процентів, вказаного у вимозі
вкладника, банк сплачує на вимогу
вкладника пеню у розмірі 0,1 відсотка
від суми процентів за кожен день
прострочки, але не більше 1 відсотка від
суми невиплачених в строк процентів.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення пені за
порушення строку повернення вкладу,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачка пропустила строк позовної
давності - строк в межах якого особа
може звернутися до суду за захистом
свого порушеного цивільного права або
інтересу.

Такий висновок суду ґрунтується на
матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України
позовна давність встановлюється
тривалістю у один рік до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Строк дії договору №ДРД.139.В12-1258/01-2008
від 17.01.2008 р. закінчився 19.01.2009 р., ОСОБА_1
звернулася з позовом до суду лише 27.12.2010
р., тобто зі спливом строку звернення до
суду, встановленого ч.2 ст.258 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.267 цього Кодексу
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

ПАТ «Родовід Банк» зверталось з заявою
про застосування строків позовної
давності до позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення пені, а тому суд обґрунтовано
відмовив позивачеві у задоволенні
зазначених вимог з наведених підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що умовами
договору №ДРД.139.В12-1258/01-2008 від 17.01.2008 р.
та Законом України «Про банки та
банківську діяльність» не передбачено
відшкодування моральної шкоди за
банківськими вкладами, у зв'язку з чим
посилання в апеляційній скарзі на
неправильне застосування судом в цій
частині норм матеріального права є
безпідставним.

Ураховуючи наведене колегія вважає, що
рішення суду ухвалено з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права. Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, а тому підстав
для її задоволення не убачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 13 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Судді: