У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на рішення Виноградівського
районного суду від 25 листопада 2013 р. за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
витребування нерухомого майна та
визнання права власності на це майно, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у лютому 2013 р.

Просив витребувати від ОСОБА_4 4/9
частини житлового будинку з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1 й визнати на ним
право власності на цю частину будинку.

На обґрунтування зазначав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_6,
на день смерті якої у вказаному будинку
проживали та були зареєстровані він і
відповідачі. Останні для оформлення
спадщини до нотаріуса не зверталися.
Мати ж мала право власності на 1/3
частину вказаного будинку.

07.10.11 р. ОСОБА_3 подарував будинок ОСОБА_4
При цьому в договорі дарування вказано,
що будинок з надвірними спорудами
належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,
виданого Великокопанською сільською
радою 03.03.11 р. на підставі рішення
виконавчого комітету № 7 від 24.02.11 р.
Однак, рішенням Виноградівського
районного суду від 11.03.13 р. указані
рішення і свідоцтво були скасовані
через порушення його права на
отримання спадщини.

21.08.13 р. він звернувся до нотаріуса для
оформлення спадщини після смерті
матері, однак нотаріус відмовив йому у
видачі свідоцтва про право власності
на спадщину за законом через те, що для
оформлення спадщини необхідно надати
правовстановлюючі документи щодо
належності майна спадкодавцеві.

Рішенням Виноградівського районного
суду від 25.11.13 р. позов задоволено
частково: витребувано від ОСОБА_4 4/15
частини спірного житлового будинку з
надвірними будівлями та визнано за
позивачем право власності на цю
частину майна; у решті позову
відмовлено. Стягнуто з відповідачів
судовий збір (а.с.64-68, 75).

Апелянти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просять
скасувати це рішення та ухвалити нове
про відмову в позові. Доводять про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Указують, що
ОСОБА_4 є добросовісним набувачем
спірного будинку.

Апелянт ОСОБА_2 просить змінити рішення
суду, задовольнивши його позов
повністю. Указує, що має право на 1/3
частку в колгоспному дворі.

Письмових заперечень або пояснень на
скарги сторони не подали, в судовому
засіданні такі взаємно не визнали.

Суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 як спадкоємець має право на 4/15
частин спірного житлового будинку, в
зв'язку з чим на підставі ст.ст. 388, 392 ЦК
України вправі витребувати цю частку
від ОСОБА_4 і вимагати визнання права
власності на неї.

Апеляційні скарги підлягають
відхиленню, а рішення - залишенню без
змін, із таких мотивів.

Установлено, що ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 Його батьком є ОСОБА_7, а
матір'ю - ОСОБА_6 - а.с.6-8.

27.11.1975 р. ОСОБА_6 одружилася із ОСОБА_3, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 - померла (а.с.9).

Спірний будинок був побудований у 1937 р.

Із 1977 р. господарство з колгоспного
двору стало робітничим двором,
оскільки 07.09.1976 р. колгосп «Комунар»
реорганізувався у радгосп «Комунар»
(а.с.17).

На момент реорганізації членами
колгоспного двору були ОСОБА_9 (померла
ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_3 (відповідач),
ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_2 (а.с.17, 115), тобто
майно цього двору належало вказаним
особам на праві сумісної власності (по
1/5 частині).

На момент смерті ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у
будинку проживали та були
зареєстровані (прописані) ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_2 (а.с.19), які є
спадкоємцями першої черги, що не
заперечується.

Правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що
спадкоємство в колгоспному дворі
відкривалось після смерті останнього
члена двору, застосовувались у випадку
припинення колгоспного двору саме з
цих підстав. У разі припинення двору з
інших підстав (перетворення колгоспу в
радгосп, вихід з колгоспу членів двору
тощо) спадщина на відповідну частку в
майні, що збереглося після його
припинення, відкривалась після смерті
кожного з колишніх членів двору.

На момент смерті ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у
будинку проживали та були
зареєстровані (прописані) ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_2 (а.с.19), які є
спадкоємцями першої черги, що не
заперечується.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
належність ОСОБА_2 4/15 частин спадкового
майна.

Із 2011 р. житловий будинок з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого
Великокопанською сільською радою
03.03.2011 р. на підставі рішення виконкому
№ 7 від 24.02.2011 р. (а.с.115). Технічний
паспорт був оформлений теж на ОСОБА_3
(а.с.12-14).

07.10.2011 р. ОСОБА_3 подарував указаний
будинок ОСОБА_4, а 19.10.2011 р. прийнято
рішення про державну реєстрацію права
власності за останнім (а.с.11).

Рішенням Виноградівського районного
суду від 11.03.13 р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і Великокопанської сільської
ради задоволено: рішення
Великокопанської сільської ради від
24.02.2011 р. про визнання права власності
на житловий будинок в АДРЕСА_1, за
ОСОБА_3 скасовано та визнано недійсним
свідоцтво про право власності на цей
будинок від 03.03.2011 р. (а.с.22-30).

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 18.07.2012 р.
рішення Виноградівського районного
суду від 20.04.2012 р. скасовано та в позові
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання
права на частку в спільному сумісному
майні подружжя, визнання частково
недійсним договору дарування і
визнання права власності відмовлено
(а.с.56-59).

Згідно з положеннями ст.ст. 388 ч.3, 392 ЦК
України якщо майно було набуте
безвідплатно в особи, яка не мала права
його відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках. Власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Доводи апеляційних скарг не дають
підстав для скасування або зміни
рішення суду, оскільки базуються на
неправильному розумінні суті спірних
правовідносин і відповідних їм норм
матеріального права (зокрема, з питання
спадкування майна колгоспного двору та
визначення розміру часток між
спадкоємцями), суперечать фактичним
обставинам справи та письмовим
доказам.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку та ухвалив
законне й обґрунтоване рішення.
Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 відхилити.

2. Рішення Виноградівського
районного суду від 25 листопада 2013 р.
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: