Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/1415/14 Головуючий у 1
інстанції: Галущенко Ю.А.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 07» травня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2014 року
по справі

за позовом Міського комунального
підприємства «Основаніє» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги та витрати по
технічному обслуговуванню будинку і
прибудинкової території, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року МКП «Основаніє»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
комунальні послуги та витрати по
технічному обслуговуванню будинку і
прибудинкової території.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що відповідач мешкає за
адресою: АДРЕСА_1. Будинок знаходиться у
власності територіальної громади в
особі Запорізької міської ради і на
балансі МКП «Основаніє». Між сторонами
існують фактичні договірні відносини з
приводу надання житлово-комунальних
послуг. Згідно оборотної відомості
особового рахунку станом на 27 вересня
2013 р. сума заборгованості ОСОБА_3 за
утримання будинку та прибудинкових
територій складає 1387,04 грн., що свідчить
про неналежне виконання відповідачем
зобов'язань.

23 жовтня 2013 р. Шевченківським районним
судом м. Запоріжжя відмовлено у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Просило стягнути з ОСОБА_3 на його
користь суму боргу 1387,04 грн. за
утримання будинку та прибудинкових
територій, судові витрати покласти на
відповідача.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2014 року з
виправленою ухвалою Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 07
березня 2014 року опискою позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь МКП «Основаніє» витрати за
комунальні послуги та витрати по
технічному обслуговуванню будинку та
прибудинкової території за період з 27
вересня 2010 року по 27 вересня 2013 року у
сумі 1387 грн. 04 коп.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що не має боргу перед позивачем за
період з 27 вересня 2010 року по 27 вересня
2013 року, заборгованість в сумі 1374 грн. 21
коп. утворилась в 2008-2009 році, тому
позивачем пропущено строк позовної
давності.

Посилаючись на пропуск позовної
давності просить скасувати рішення
суду та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог п.4 ст. 309 ЦПК
України підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судове рішення вказаним вимогам не
відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачка є споживачем
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території, які надає
позивач, однак вона не виконує у
повному обсязі своїх зобов'язань та не
сплачує кошти за отримані послуги з
27.09.2010 р. по 01.08.2013 р., внаслідок чого
утворилась заборгованість в сумі 1387
грн. 04 коп., яка підлягає стягненню.

Однак із таким висновком не можна
погодитися.

Зокрема, суд не встановив період
утворення заборгованості, в повній
мірі не перевірив доводів відповідачки
про те, що заборгованість виникла за
межами позовної давності.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1
знаходиться у власності
територіальної громади в особі
Запорізької міської ради і переданий
на баланс МКП «Основаніє».

Згідно зі ст. 179 Житлового кодексу РСР
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до підп. 2 п. 7 Правил
власники квартири зобов'язані
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Згідно з положенням статті 32 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" плата за житлово-комунальні
послуги нараховується щомісячно
відповідно до умов договору в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання споживачем зобов'язань по
оплаті за комунальні послуги які
вносяться щомісячними платежами,
позовна давність за вимогами про їх
стягнення повинна обчислюватися з
моменту настання строку погашення
чергового платежу.

У відповідності до ч.1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчать про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Суд не дотримався вимог ст. ст. 256, 257, 264,
267 ЦК України.

Суд визнав, що заборгованість виникла з
27.09.2010 року. Між тим, із розрахунку
позивача вбачається, що за вересень 2010
року за утримання будинку нараховано
платіж у сумі 32 грн. 83 коп., а сума 1616,32
коп. включена в розрахунок за минулий
період (а.с.8). З 01.10.2010 року по 01.08.2013 за
утримання будинку нараховані
щомісячні платежі по 32,83 грн. на
загальну суму 1146,27 грн. За цей період
відповідачка заплатила 1408,38 грн., тобто
борг відсутній.

Як вбачається із матеріалів справи, МКП
„Основаниє" з позовом звернулося 15.11.2013
року. Оскільки платежі вносяться до 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим, відповідно до
розрахунку позивача в межах позовної
давності борг відсутній. Позивач
просив стягнути заборгованість за
період поза межами строку позовної
давності, із заявою про поновлення
пропущеного строку не звертався.

Сам по собі факт того, що сплата
відповідачкою суми більше ніж
нараховано в поточному періоді, не є
свідченням того, що вона визнавала
борг. З заявою про визнання боргу або
про реструктуризацію боргу вона не
зверталася, в квитанціях не зазначала,
що оплата проводиться за період, по
якому сплила позовна давність. МКП
„Основаніє" та ОСОБА_3 перебувають у
договірних відносинах, зарахування
оплати за минулі періоди могло
проводитися лише за її згодою.

Періодична сплата відповідачем за
надані послуги не свідчить про
визнання нею боргу та про переривання
строку позовної давності.

У заяві від 10 січня 2014 року
відповідачка просила застосувати
позовну давність ( а.с.15).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
строку позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, рішення суду
підлягає скасуванню на підставі п.4
ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові за пропуском позовної
давності

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову
Міського комунального підприємства
«Основаніє» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: