Справа № 413/356/13-ц
Провадження № 22ц/782/5435/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого: Лісіциної А.І.

суддів: Іванової І.П.,
Назарової М.В.,

при секретарі Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 12 листопада 2013
р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів
задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 неустойки (пеню) за
своєчасну сплату аліментів у розмірі
4277 грн. 90 коп., судовий збір у сумі 229 грн.
40 коп. та витрати на правову допомогу у
сумі 500 грн.

В апеляційній скарзі апелянт
просить рішення суду 1-ї інстанції
скасувати, як незаконне у зв'язку з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
ухвалити нове рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції повно та
всебічно дослідив надані сторонами
докази, правильно встановив обставини
справи, з'ясував характер
правовідносин сторін та норми права,
які їх регулюють та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч.ч.1, 2 ст.14 ЦПК України передбачено,
що судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Згідно ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі 1% від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

При цьому пеня нараховується на
всю суму несплачених аліментів
(заборгованості) за кожен день
прострочення її сплати, а її
нарахування не обмежується лише тим
місяцем, протягом якого не проводилося
стягнення.

Суд врахував зазначені обставини
справи та положення закону і прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
заборгованість зі сплати аліментів на
користь ОСОБА_2 виникла з вини ОСОБА_1, а
тому з нього на користь позивачки
підлягає стягненню неустойка (пеня) в
розмірі, визначеному статтею 196
Сімейного Кодексу.

Розрахунок розміру неустойки
(пені), зроблений судом, відповідає
вимогам закону.

Отже, суд першої інстанції
розглядаючи справу в досить повному
обсязі встановив права і обов'язки
сторін, обставини по справі, перевірив
доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив
рішення яке відповідає вимогам закону.

Доводи відповідача про те, що
заборгованість утворилася не з його
вини, не заслуговують на увагу,
оскільки він знав про наявність
рішення суду про стягнення з нього
аліментів в розмірі 1/4 частки від його
доходів, але не менше 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
які періодично сплачував.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пункті 18 постанови №3 від
15 травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» передбачена ст. 196 СК
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини

цієї особи. На платника аліментів не
можна покладати таку
відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема,
у зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням
аліментів банками. В інших випадках
стягується неустойка за весь час
прострочення сплати аліментів.

Оскільки відповідачем не було
надано суду належних та допустимих
доказів наявності таких обставин, суд
обґрунтовано стягнув з нього пеню за
прострочення сплати аліментів.

Відповідно до положень ч.2 ст.196 СК
України розмір неустойки може бути
зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів. Проте, платник
аліментів не може бути звільнений від
сплати такої неустойки, про що апелянт
зазначив у своїй апеляційній скарзі.
Така позиція відповідає роз'ясненням
Верховного Суду України, наданими в п.22
постанови Пленуму від 15 травня 2006 року
№ 3 "Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів".

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги та зміст оскаржуваного рішення
не дають підстав для висновку, що судом
першої інстанції при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені ст. 309 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Керуючись ст.ст. 209, 303,304,п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.308, 313,314,315,317,319 ЦПК України судова
колегія,

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Краснолуцького міського
суду Луганської області від 12
листопада 2013 р. залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий

Судді: