Справа № 459/526/14
Головуючий у 1 інстанції: Грабовський
Провадження № 22-ц/783/3127/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю: представника відповідача -
Кошевого А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 03 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
про відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок професійних захворювань та
трудового каліцтва, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд
із зазначеним позовом, який
обґрунтував тим, що в період з 1987р. по
1993р. працював гірничим робітником на
шахтах № 10 та № 4 «Великомостівська».
19.09.1992р. під час роботи на шахті № 10
«Великомостівська» з позивачем стався
нещасний випадок (падіння породи),
внаслідок чого він отримав травму
голови та хребта, про що було складено
акт про нещасний випадок на
виробництві № 80 від 20.09.1992р. 31.05.1995р.
звільнився з роботи оскільки не міг її
виконувати за станом здоров'я. 24.06.2003р.
Сокальською районною МСЕК йому було
вперше встановлено третю групу
інвалідності, внаслідок трудового
каліцтва, яке мало місце 19.09.1992р., з
втратою працездатності - 50 %. 30.06.2011р.
позивачу було повторно встановлено
третю групу інвалідності та 50 % втрати
працездатності. Внаслідок отримання
трудового каліцтва позивачу було
завдано моральної шкоди у вигляді
фізичних та душевних страждань, яку
просить стягнути з відповідача у
розмірі 40 000 тис. грн.

Рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області від 03
березня 2014 року позов задоволено
частково, та стягнуто з відповідача в
користь позивача 10 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконання трудових обов'язків,
внаслідок трудового каліцтва. В решті
позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі зазначає, що
позивач не надав відповідний висновок
медичних органів про факт заподіяння
моральних страждань, який був
обов'язковим на час встановлення
позивачу стійкої втрати
працездатності, суд не навів в рішенні
розрахунку розміру стягнутої
моральної шкоди. Судом не було
враховано, що дату нещасного випадку
законодавством взагалі не було
передбачено відшкодування моральної
шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я
на виробництві. Просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове про
відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились у
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в період з 1987 по
1993 роки позивач працював на шахті по
видобутку вугілля № 10
«Великомостівська» ДП «Львіввугілля»
гірничим робітником очисного вибою з
повним робочим днем під землею. 19.09.1992р.
під час роботи на даному підприємстві
із позивачем стався нещасний випадок
(падіння породи), внаслідок чого ОСОБА_3
отримав травму голови, про що було
складено акт про нещасний випадок на
виробництві форми Н-1 від 20.09.1992р. (а.с.
7-8). 31.05.2005р. звільнений з роботи
внаслідок невідповідності виконуваній
роботі за станом здоров'я.

Згідно довідки Сокальської районної
МСЕК від 27.06.2003р. серії ЛВА-2 № 005350
позивачу вперше встановлено третю
групу інвалідності внаслідок
трудового каліцтва, що сталося 19.09.1992р.
та встановлено 50 % втрати професійної
працездатності. Встановлена потреба в
санаторно-курортному лікуванні (а.с.9).

В результаті останнього повторного
переогляду згідно довідки міжрайонної
спеціалізованої профпаталогічної МСЕК
від 30.06.2011р. серії ЛВА-2 № 030799 позивачу
було повторно встановлено третю групу
інвалідності та 50% втрати
працездатності (а.с.9 звор.).

Вказане підтверджується також і
повідомленням Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області від 10.02.2014р. № 06/575
(а.с. 15).

Згідно п.п. «є» п.1 ч. 1 ст. 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві й
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» (в
редакції чинній на час спірних
правовідносин) передбачено надання
позивачу соціальних послуг і виплат, у
тому числі відшкодування моральної
шкоди при наявності факту її
заподіяння потерпілому.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Згідно рішення Конституційного суду
України від 07.01.2004 р. у справі №1-рп/2004р.
ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати працездатності спричиняють
йому моральні та фізичні страждання.

З врахуванням того, що позивач зазнав
ушкодження здоров'я під час виконання
трудових обов'язків, що потягло за
собою трудове каліцтво, суд правильно
прийшов до висновку, що йому завдана
моральна шкода, тому доводи
апеляційної скарги відповідача про
необхідність подання позивачем
медичного висновку про факт заподіяння
йому моральної шкоди не заслуговують
на увагу.

У Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків, затвердженому
наказом Міністерства охорони здоров'я
від 22.11.1995р. № 212 (зареєстрований у
Мін'юсті 22.03.1996р. за № 136/1161), на
медико-соціальні експертні комісії
було покладено обов'язок встановлення
факту спричинення моральної шкоди (п.
1.11 наказу).

Пунктом 3.8 Порядку було передбачено, що
висновком медичних органів як
підставою для відшкодування моральної
шкоди може бути висновок
лікаря-психіатра
лікувально-профілактичного закладу,
або лікарсько-консультаційної чи
медико-соціальної експертної комісії
про стрес, якого зазнав потерпілий у
результаті трудового каліцтва чи
професійного захворювання, чи їх
наслідків, про депресію чи інші
негативні вияви стану потерпілого.
Такі висновки слід було розглядати в
комплексі з іншими документами і
наявними відомостями про потерпілого.

Тобто чинним законодавством не було
передбачено, що виключно МСЕК
встановлює факт спричинення моральної
шкоди.

Цей наказ втратив чинність на підставі
наказу МОЗ України № 420 від 05.06.2012р.,
тобто на час звернення ОСОБА_3 з позовом
до суду він був нечинним.

З врахуванням цього та висновків
вищезазначеного рішення
Конституційного Суду України
достатньо самого факту стійкої втрати
професійної працездатності
потерпілому на виробництві для
відшкодування моральної шкоди, тобто
спеціальний висновок МСЕК по цьому
питанню не вимагається.

При визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди суд з
врахуванням принципу виваженості та
розумності правильно прийшов до
висновку, що розмір достатньої
компенсації не повинен перевищувати 10
000 грн.

Не погодитись з такими висновками суду
у колегії судів немає підстав.

Враховуючи, що суд першої інстанції
повно і правильно встановив фактичні
обставини справи, застосував закон,
який поширюється на зазначені
правовідносини, а доводи апеляційної
скарги та зміст оскаржуваного рішення
також не дають підстав для висновку про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
не вбачає підстав для зміни або
скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних
захворювань України у

м. Червонограді Львівської області
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 03 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуючий:
Мусіна Т.Г.

Судді:
Бермес І.В.

Савуляк Р.В.