ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/3355/13-ц
Провадження № 2/210/201/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" лютого 2014 р.

Дзержинський районний суд м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді
Чайкіної О.В.

за участю секретаря
Ромашевського В.Є.

за участі сторін:

позивача ОСОБА_2

представника позивача
не з"явився

відповідача
Майстренко О.С.

представника третьої особи
Струкова С.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
„АрселорМіттал Кривий Ріг", третя
особа на стороні позивача - Первинна
профспілкова організація
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів
Публічного Акціонерного Товариства
„АрселорМіттал Кривий Ріг" про
визнання незаконним розпорядження по
цеху та стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду
з позовом до Публічного акціонерне
товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг"
(надалі ПАТ "АМКР", Відповідач) про
визнання незаконним розпорядження по
цеху та стягнення заробітної плати. В
обґрунтування свого позову зазначив,
що з листопада 2001 року працює
бригадиром доменного цеху № 2 на
підприємстві Відповідача.
Розпорядженням № 387 від 23.04.2013р. «Про
порушення правил внутрішнього
трудового розпорядку» по доменному
цеху № 2 Пат «АМКР» його позбавлено 100%
премії за березень 2013року, на підставі
відсутності його на робочому місці без
поважної причини 29.03.2013року, у зв'язку з
порушенням, на думку адміністрації п.
10.1 ПВТР. З розпорядженням він не згоден,
оскільки 29.03.2013 року він був на робочому
місці, виконував свої обов'язки згідно
інструкції. Вважає, що розпорядження не
відповідає вимогам закону, КЗпП, ПВТР,
та є таким, що підлягає скасуванню. У
зв'язку з чим, просив скасувати
розпорядження по доменному цеху № 2 ПАТ
«АМКР» № 387 від 23.04.2013року, стягнути не
нараховану премію та заробітну плату в
розмірі 234,79грн., стягнути на його
користь моральну шкоду в розмірі
2000,00грн..

У судовому засіданні Позивач
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з мотивів, викладених у
позові. Зазначав, що 29.03.2013року він
своєчасно прибув на роботу, працював на
компресорній станції, правила
внутрішнього трудового розпорядку ним
не порушувались. Надане завдання
виконано у повному обсязі. Доповідні
записки, складені відносно нього є
незаконними, вони ніде не
зареєстровані, тому не можуть бути
прийняті до уваги як доказ порушення
ним трудової дисципліни. Свідки, які
працювали з ним в бригаді, оговорюють
його. Просив позов задовольнити.

Представник Позивача ОСОБА_5, у
судове засідання не з'явився, надав
заяву про перебування у відрядженні
(а.с. 127). Під час судового розгляду
справи брав участь у судових
засіданнях, надавав пояснення, в яких
зазначав, що прийняте Відповідачем
рішення відносно ОСОБА_2 є незаконним,
прийнятим з порушенням чинного
законодавства, у зв'язку з чим підлягає
скасуванню.

Представник третьої особи Струков С.М.
просив суд позовні вимоги
задовольнити, скасувати незаконне
розпорядження та поновити права ОСОБА_2
Вважає, що оскаржуване розпорядження є
незаконним, тому підлягає скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення
Позивача, представників відповідача та
третьої особи, допитавши свідків,
встановивши права й обов'язки сторін,
обставини по справі, перевіривши
доводи і надавши їм правову оцінку,
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, з
урахуванням наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
працює у Відповідача на посаді
бригадира вогнетривника доменного
цеху № 2 з листопада 2001року і по
теперішній час, що не оскаржується
сторонами у справі.

Розпорядженням № 387 від 23.04.2013
року «Про порушення правил
внутрішнього трудового розпорядку» за
порушення п. 10.1. ПВТР, що проявилося у
відсутності на робочому місці в період
часу з 7.50год. до 9.40год. і з 9.50год. і до
15.30год. без поважних причин
вогнетривника (бригадира) ОСОБА_2
позбавлено виробничої премії за
березень 2013 року в розмірі 100%; оплату
праці ОСОБА_2 за 29 березня 2013 року
провести за фактично відпрацьований
час - за 1 год. 15хв. - надалі з а текстом -
розпорядження № 387 (а.с. 6, 96).

З даним розпорядженням № 387
ОСОБА_2, ознайомлений 26.04.2013р., про що
свідчить його підпис на розпорядженні,
та зазначено, що він з ним не
погоджується (а.с. 6, 96).

Підставою для прийняття
розпорядження № 387 стали письмові доко
повідні записки та акти, які надані
стороною Відповідача в обґрунтування
заперечень проти позову (а.с. 98,99, 100,101,
102, 103, 105).

За клопотанням Позивача суд
допитав свідків, які надали наступні
пояснення, перебуваючи під присягою
(а.с. 113-115, 128)

Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_6, суду повідомив, що на
підприємстві існує певний конфлікт між
ОСОБА_2 та його начальником ОСОБА_8.
Свідок не вимагав письмових пояснень
відсутності ОСОБА_2 на робочому місце
29.03.2013 року. Виконуючи обов'язки
начальника цеху, він провини та поводів
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_6 не вбачав. ОСОБА_2 надано журнал
виконання робіт, а чи були ці роботи
виконані ОСОБА_2 чи бригадою свідок
відповісти не зміг. Особисто ОСОБА_2 він
на робочому місці він бачив.
Безпосереднім керівником ОСОБА_2 є
ОСОБА_8. Саме він надає вказівки з
приводу виконання робіт. Інші
робітники не повідомляли йому, що
ОСОБА_2 працював на компресорній
станції. Завдання може давати
начальник чи бригаді чи саме ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_9 у судовому
засіданні зазначав, що він перебуває в
робочих відносинах з ОСОБА_2. ОСОБА_2 є
бригадиром в їхній бригаді. 29 березня
2013 року він приїхав на участок о 07
годині 40 хвилин, ОСОБА_2 поклав журнал з
завданнями та пішов. Вони з напарником
мовчки прочитали завдання та виконали
їх, без бригадира, тобто без ОСОБА_2.
Дана поведінка ОСОБА_2 їх обурила, у
зв'язку з цим вони написали доповідну
та склали акт. В подальшому ОСОБА_2
з'явився о 09 годині 40 хвилин і відразу
пішов. Виконувати роботу ОСОБА_2
повинен разом з нами. В журналі майстер
зазначив, що оцінка виконаних робіт -
задовільна. Оцінка виставлена взагалі
всій бригаді. Складений акт на ОСОБА_2
віднесли секретарю керівника, а не до
ОСОБА_8 , у зв'язку з тим, що останній був
на вихідному дні.

Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_8, судові показав, що у
нього відносини з ОСОБА_2 суто робочі. В
понеділок ОСОБА_2 був відсутній на
своєму робочому місці у зв'язку з чим не
виконав його вказівок. Про виконання
робіт на компресорній станції свідку
не відомо, однак ОСОБА_2 мав його
повідомити про це. ОСОБА_2 має право
залишити робоче місце лише у випадку
коли стихійне лихо чи аварія. Завдання,
які прописані в журналі, є на всю
бригаду, однак оформлюється на
бригадира. В журналі міститься оцінка
виконаної роботи - задовільно. Це
оцінка не ОСОБА_2, а всій бригаді. 29
березня 2013 року свідок був на вихідному
дні, а по виходу на роботу - 01 квітня 2013
року склав доповідну, і, у зв'язку з тим,
що ОСОБА_2 перебував на лікарняному,
він не вимагав у нього пояснень. Тому
свідок викликав бригаду, яка написала
пояснювальну.

Свідок ОСОБА_10 судові пояснив, що
працює разом з ОСОБА_2, стосунки між
ними нейтральні. 29 березня 2013р. ОСОБА_2
був відсутнім на робочому місці і не
виконував завдання разом з бригадою.
ОСОБА_2 повинен контролювати виконання
робіт бригадою. Про виконання робіт в
іншому місці, як наприклад компресорна
станція, ОСОБА_2 не повідомляв його. До
того, ж для виконання робіт на
компресорній станції надається
відповідна бірка і робиться запис про
це у журналі-допуску. Такий запис у
журналі відсутній. Акт, який склали
робітники був переданий до канцелярії.
Журнал від 29.03.2012 року був, однак він
новий, свідку не відомо де знаходиться
попередній журнал.

Відповідно до положень ст. 21 КЗпП
України на працівника покладено
обов'язок виконувати роботу, визначену
угодою між ним та власником та
дотримання внутрішнього трудового
розпорядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
ознайомлений з виробничо-технічною
інструкцією вогнетривника 6-го розряду
(бригадира) доменного цеху № 2 (а.с. 95).

Відповідно до цієї інструкції,
вогнетривник є безпосереднім
виконавцем робіт і організатором праці
колективу бригади з футерування
фурмених приладів і ремонту
вогнетривкої футеровки на участках
доменної печі (п. 1.1.), який, відповідно
до п.п. 1.7.9. зобов'язаний здійснювати
приймання роботи, виконаної членами
бригади, вести облік виконаних робіт; п.
2.1:. своєчасно і якісно організувати і
виконати роботи з обслуговування
футеровки фурмених приладів і
вогнетривких робіт на участках
доменної печі; п. 2.2. виконувати роботи у
відповідності до завдань старшого
майстра, п. 2.3. перед початком зміни
перевірити справність обладнання,
приладів, огорожі, наявність засобів
захисту, п. 2.5.4. без дозволу старшого
майстра основного виробництва не
залишати робоче місце, тощо (а.с. 91-94).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України,
працівники зобов'язані працювати
чесно і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника, або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір. Правила внутрішнього
трудового розпорядку зобов'язують
працівників підприємства утримувати
своє робоче місце, обладнання та
устаткування у порядку та чистоті.

Такі ж положення містить і
виробничо-технічна інструкція
вогнетривника 6-го розряду (бригадира)
доменного цеху № 2 (далі - ВТІ)
вогнетривника.

Згідно з ст. 142 КЗпП трудовий
розпорядок на підприємствах, в
установах, організаціях визначається
правилами внутрішнього трудового
розпорядку, які затверджуються
трудовими колективами за поданням
власника або уповноваженого ним органу
і виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) на
основі типових правил.

Відповідно до ст. 57 КЗпП України
час початку і закінчення щоденної
роботи (зміни) передбачається
правилами внутрішнього трудового
розпорядку і графіками змінності у
відповідності з законодавством.

Правилами внутрішнього трудового
розпорядку, затвердженими
конференцією трудового колективу
10.03.2006 року визначається трудовий
розпорядок на підприємстві та
визначено, що працівники підприємства
зобов'язані працювати чесно та
сумлінно, дотримуватися дисципліни
праці - основу порядку на виробництві,
своєчасно та точно виконувати
розпорядження адміністрації,
використовувати весь робочий час для
продуктивної праці, утримуватися від
дій, які перешкоджають іншим
працівникам виконувати їхні трудові
обов'язки (п.10.1 Правил ВТР) (а.с. 10-13, 76-77).

Крім того, як передбачено п. 34
Правил внутрішнього трудового
розпорядку за кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано тільки одне дисциплінарне
стягнення, перелічене в п.30 Правил.
Притягнення робітників до
матеріальної відповідальності за
шкоду, спричинену підприємству, а також
додаткові заходи впливу, перелічені в
п. 31 Правил (а.с. 13), не є мірою
дисциплінарного стягнення та можуть
застосовуватися разом з накладенням
дисциплінарного стягнення або без
такого.

Так, п. 31 ПВТР передбачено, що
незалежно від застосування заходів
дисциплінарного стягнення, робітник,
який скоїв прогул, в т.ч. відсутність на
роботі понад 3 (три) години без поважних
причин позбавляється виробничої
премії та інших видів премії з ФОП (а.с.
13).

Таким чином доводи позивача про
те, що позбавлення премії є
дисциплінарним стягненням, і
Відповідачем не застосовано порядок їх
накладення суд до уваги не сприймає,
оскільки позбавлення премії в
розумінні п. 30 ПВТР та ст. 147 КЗПП
України не є дисциплінарним
стягненням, а є заходом впливу за
порушення ПВТР та трудової дисципліни.

Тобто, ОСОБА_2 позбавлено премії
відповідно до вимог чинного трудового
законодавства та локальних
нормативних актів підприємства, а тому
суд не вбачає підстав для скасування
оспорюваного розпорядження.

Позбавлення працівника, який
допустив порушення трудової
дисципліни регулюється ПВТР,
встановленими на підприємстві
Відповідача. І саме у зв'язку з
допущеними ОСОБА_2 порушеннями
начальником доменного цеху у межах
своїх повноважень, які передбачені
посадовою інструкцією, а саме п. 4.10. (а.с.
84-90) позбавив його 100% премії за березень
2013 року.

Під час судового розгляду,
Позивачем не доведено факт перебування
його на робочому місці 29.03.2013року
протягом робочого часу, показами
свідків, допитаних у судовому
засіданні його твердження спростовані,
будь-яких доказів, того, що ОСОБА_2
перебував на компресорній станції, ним
не представлено.

Що стосується проведення позивачу
розрахунку оплати праці за фактично
відпрацьований 29.03.2013 р. час, не
суперечать положенням ст.. 15 Закону
України «Про оплату праці», ст.. 97 КЗпП
України.

Суд, вважає, що оспорюване
позивачем розпорядження № 387 від
23.04.2013р. не суперечить нормам трудового
законодавства та вимогам ВТІ
вогнетривника, ПВТР, які діють на
підприємстві, та які мав виконувати
ОСОБА_2.

Факт порушення ПВТР не
спростовано позивачем належними та
допустимими доказами, а його посилання
на відсутність такого порушення
ґрунтується тільки на власних
припущеннях.

Згідно ст. 10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності, Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. При дослідженні і
оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд
незалежний від висновків органів
влади, експертиз або окремих осіб.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на основу своїх вимог або
заперечень.

Позивач, у відповідності до ст.ст.
10, 57-60 ЦПК України не представив
судові переконливих, належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд
вважає, що в судовому засіданні
відповідачем доведено факт порушення
ОСОБА_2 ПВТР, та відповідачем
правомірно винесено розпорядження № 387
від 23.04.2013р..

За таких підстав суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2 про скасування
розпорядження № 387 від 23.04.2013 року «Про
порушення правил внутрішнього
трудового розпорядку» не підлягають
задоволенню.Оскільки суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог в частині
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку та моральної
шкоди, суд не вирішує вимоги щодо
відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, суд вважає
необхідним відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі.

Судовий збір згідно з ст. 88 ЦПК
України необхідно віднести на рахунок
держави.

На підставі вищевикладеного,
керуючись статтею 21, 57, 139, 142 Кодексу
Законів про працю України, статтями 3,
5, 13, 14,15,16 Цивільного Кодексу
України, статтями 3, 10, 11, 15, 30, 57-62, 208, 212-215,
218, Цивільно процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
„АрселорМіттал Кривий Ріг", третя
особа на стороні позивача - Первинна
профспілкова організація
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів
Публічного Акціонерного Товариства
„АрселорМіттал Кривий Ріг" про
визнання незаконним розпорядження по
цеху та стягнення заробітної плати -
відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у розмірі 114,70грн. за
вимоги немайнового характеру та
229,40грн. за вимоги майнового характеру -
компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з часу його проголошення
через Дзержинський районний суд м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Повний текст рішення складено 21 лютого
2014 року.

Суддя:
О. В. Чайкіна