інстанції Ярмола О.Я.Провадження №
22-ц/780/1022/14 Доповідач у 2
інстанції КоцюрбаКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Білоконь О.В.,
Сержанюка А.С.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 29 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на предмет іпотеки,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о
в и л а:

Позивач звернулася до
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області з вказаним позовом,
мотивуючи його тим, що 27.02.2012 року між
сторонами було укладено та нотаріально
посвідчено договір позики, відповідно
до якого відповідач отримав від
позивача в борг кошти в сумі 20150 доларів
США, що станом на 27.02.2012 року по курсу
НБУ було еквівалентно сумі 160934 грн.

З метою забезпечення належного
виконання вказаного договору позики,
між позивачем та відповідачем було
укладено договір іпотеки, предметом
якого була квартира АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_1, на підставі свідоцтва
про право власності від 20.03.2003 року,
виданого КП Білоцерківської міської
ради Київської області Служба
приватизації державного житлового
фонду Оціночна вартість предмета
іпотеки, згідно звіту про оцінку майна:
жилої двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
що належала ОСОБА_1 на праві приватної
власності, складеного ПП «Експерт
Хаус» відповідно до замовлення від
08.08.2013 року ОСОБА_1 становила 160934 грн.

Так як боржником не були виконані
умови договору позики, то ОСОБА_2
звернулась до суду з даним позовом, в
якому просила суд в рахунок погашення
заборгованості за договором позики,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
шляхом визнання за нею право власності
на квартиру АДРЕСА_1 що передбачено
умовами п. 13.3.1. договору іпотеки від
07.02.2012 року.

Заочним рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 29.10.2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просив, рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 29.10.2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 29.10.2013 року відповідає вказаним
вимогам закону.

Так, судом встановлено, що 27.02.2012 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено
договір позики, відповідно до якого,
позивач передала відповідачу 160934,00
грн., що на день укладення договору було
еквівалентним 20150 доларів США, за
встановленим офіційним курсом НБУ.
Договором позики було визначено строк
повернення позики - до 27.08.2012 року.
Позика безвідсоткова. Наведене
підтверджується договором позики.

Вказаний договір посвідчено
приватним нотаріусом Білоцерківського
міського нотаріального округу
Київської області ОСОБА_3, в її
присутності підписано сторонами,
дієздатність яких перевірено.

З матеріалів даної справи та
пояснень представника позивача, також,
вбачається, що боржником були
порушені умови договору позики щодо
своєчасного повернення коштів,
внаслідок чого виникла заборгованість
в розмірі 20150 доларів США, тобто
відповідач, взагалі не виконав взяті на
себе зобов'язання за цим договором .

Судом також встановлено, що 27.02.2012
року між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1
було укладено договір іпотеки, який
посвідчено приватним нотаріусом
Білоцерківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3. Договір
підписано сторонами, дієздатність яких
перевірена та перевірено належність
предмета іпотеки ОСОБА_1

Встановлено, що цим Договором
іпотеки від 27.02.2012 року забезпечується
належне виконання іпотекодавцем
ОСОБА_1 вимог іпотекодержателя ОСОБА_2,
щодо суми зобов'язань, строків
виконання, в тому числі щодо повернення
іпотекодавцем іпотекодержателю боргу
у сумі 160954,00грн.

Згідно до п. 2 Договору іпотеки від
27.02.2012 року на забезпечення виконання
основного зобов'язання іпотекодавець
передав в іпотеку належну йому на
праві приватної власності квартиру
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_1 на праві
приватної власності. на підставі
(дублікату) Свідоцтва про право
власності №34334, виданого 20.02.2003 року КП
Білоцерківської міської ради
Київської області Служба приватизації
державного житлового фонду згідно з
розпорядженням завідуючої Комунальною
службою приватизації державного
житлового фонду міста від 20.02.2003 року
№1-2-11.

Відповідно п. 4 Договору іпотеки, за
згодою сторін предмет іпотеки оцінений
в 160934,00грн.

Пунктом 6. Договору іпотеки
засвідчена відсутність заборон
відчуження, будь-які обтяження
предмета іпотеки. На момент укладення
Договору іпотеки, предмет іпотеки не
перебував у податковій заставі.

Договором іпотеки встановлено, що
іпотекодержатель має право обирати
порядок звернення стягнення на предмет
іпотеки. Іпотекодержатель набуває
право звернути стягнення на предмет
іпотеки в разі невиконання
іпотекодавцем основного зобов'язання
повністю або частково (п.п. 11., 11.3,12.)

В п. 13.3.1. Договору іпотеки вказано, що
задоволення вимог здійснюється шляхом
передачі іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання іпотекодавцем основного
зобов'язання у порядку встановленому
статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 37 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у випадку
задоволення вимог іпотекодержателя
шляхом використання процедури,
передбаченої в цьому підпункті п.13.3.
Договору, договір про задоволення
вимог іпотекодержателя, укладений
шляхом здійснення цього застереження,
є підставою для реєстрації права
власності іпотекодержателя на предмет
іпотеки. Предмет іпотеки набувається у
власність іпотекодержателя за
вартістю, що після прийняття
іпотекодержателем рішення про обрання
передбаченого цим пунктом договору
способу звернення стягнення на предмет
іпотеки, буде визначена на момент
такого набуття на підставі висновку
незалежного експерта - суб'єкта
оціночної діяльності.

Відповідно до звіту про оцінку майна
жилої двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
станом на 08.08.2013 року ринкова вартість
об'єкта оцінки становить 160919,00 грн.
Наведене підтверджується наданим суду
звітом про оцінку майна.

Згідно ч. І ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона /боржник/
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони /кредитора/ певну дію /передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо/, або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За вимогами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

В ст. 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
/неналежне виконання/.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання або розірвання договору,
зміна умов зобов'язання, сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

За правилами ст. 37 Закону України
«Про іпотеку» іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

В ст. 39 Закону України «Про іпотеку»
вказано, що у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються загальний розмір вимог та
всі його складові, що підлягають сплаті
іпотеко держателю з вартості предмета
іпотеки, опис нерухомого майна, за
рахунок якого підлягають задоволенню
вимоги іпотеко держателя, заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні, спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
порядку встановленої статтею 38 цього
Закону, пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки, початкова
ціна предмета іпотеки для його
реалізації.

В матеріалах справи містяться докази
про те, що позивач надсилав ОСОБА_1
вимогу з приводу не виконання ним
зобов'язань за Договором позики, яка не
була вручена відповідачу.

Проте, та обставина, що дана вимога не
була вручена відповідачу не є
підставою для відмови ОСОБА_2 в
задоволенні позову в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Як роз'яснено в п. 42 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року за №
5 «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
в резолютивній частині рішення суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в обов'язковому порядку має
зазначатись в тому числі початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації (при цьому суд
може зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності (незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій). При
цьому суд не може одночасно звернути
стягнення на предмет іпотеки та
стягнути суму заборгованості за
кредитним договором. У такому випадку
суд має зазначити в резолютивній
частині рішення лише про звернення
стягнення на предмет іпотеки із
зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України "Про іпотеку"
(або статті 589 ЦК України щодо
заставодавця).

Враховуючи викладене, колегія
суддів підтримує висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог позивача, так як він є законним.

Так як Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон. Який їх регулює,
порушень норм процесуального
законодавства при розгляді справи не
допустив, тому, апеляційну скаргу
ОСОБА_1 необхідно відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 29 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: