Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014 року
м. Кіцмань

Кіцманський районний суд
Чернівецької області

у складі: головуючого - судді
Олексюк Т.І.

при секретарі - Пітак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, Кіцманського районного
відділу громадянства, міграції,
реєстрації фізичних осіб про визнання
особи такою, що втратила право
користування житлом та скасування
реєстрації місця проживання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання його
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідач
зареєстрований у належному їй на праві
власності житловому будинку в АДРЕСА_1,
однак з 2008 року не проживає, особистих
речей в будинку не зберігає, витрати по
утриманню не несе, комунальні послуги
не сплачує, тому з підстав,
передбачених ст.ст. 71, 72 ЖК України та
ст. 405 ЦК України просила позов
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 подала письмову
заяву про підтримання позову.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнав,
подавши до суду відповідного змісту
письмову заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заявлені
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на
підставі договору дарування від 10.09.2007
року на праві власності належить
житловий будинок з господарськими
спорудами, розташований в АДРЕСА_1, про
що свідчить копія вказаного договору
та Витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 20.09.2007
року.

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» реєстрація
полягає у внесенні відомостей до
паспортного документу про місце
проживання із зазначенням адреси житла
особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку.

Відповідно до ст. 7 Закону України
від 11 грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Закон України від 11 грудня 2003 року «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання.

Положення ст.7 цього Закону
підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

У разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 71 ЖК
України та роз`яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України»
право користування жилим приміщенням
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім`ї зберігається за ним
протягом шести місяців.

Згідно п.7 ч.3 ст.71 ЖК України жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім`ї понад шість місяців у випадку
взяття під варту або засудження до
арешту, обмеження волі, позбавлення
волі на певний строк чи довічне
позбавлення волі - протягом усього часу
перебування під вартою або відбування
покарання, якщо в цьому будинку,
квартирі (їх частині) залишаються
проживати інші члени сім`ї.

Відповідно до ст. 405 ЦК України
член сім`ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім`ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.

Як вбачається з Акту перевірки щодо
проживання особи від 08.02.2014 року,
відповідач ОСОБА_2 не проживає в
належному позивачу будинку з 2008 року,
тобто понад один рік.

За наведених та встановлених судом
обставин, позов є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 71,
72 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. 405 ЦК
України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 31,
60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І
Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1, що
є підставою для зняття зазначеної
особи з реєстраційного обліку за
вказаною адресою.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя :