Справа №592/3746/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Кондратенко М. В.Номер
провадження 22-ц/788/509/14 Суддя-доповідач -
Криворотенко В. І. Категорія - 26
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Криворотенка В. І.,

суддів - Сибільової Л. О., Маслова В. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 28 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе», третя особа- Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань
України в м. Суми, про відшкодування
моральної шкоди,

в с
т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 28 січня 2014 року позовні
вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» на користь ОСОБА_3 4500 грн.
моральної шкоди. В іншій частині
позовних вимог відмовлено, вирішено
питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе»,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
зазначене рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_3 у період з 09
червня 1977 по 29 березня 1983 року та з 03
лютого 1987 року по 31 грудня 2010 року
працював у ВАТ «Сумське НВО ім. Фрунзе»,
звільнився за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП
України (а.с.6-8).

Під час обстеження проведеного з 16.11.2010
р. по 16.12.2010 р. та з 01.03.2012 року 16.03.2012 року
у Науково-дослідному інституті гігієни
праці та професійних захворювань
Харківського національного медичного
університету, ОСОБА_3 встановлено
професійне захворювання, на підставі
чого комісією ВАТ «Сумське НВО ім.
Фрунзе» було проведено розслідування
хронічного професійного захворювання
та 07 січня 2011 року складено відповідний
акт за формою П-4. Зазначеним актом
встановлено що професійне
захворювання позивача виникло через
недосконалість технологій,
неефективне використання засобів
індивідуального захисту, тривалість
роботи у шкідливих умовах праці,
причина професійного захворювання
вплив шкідливих виробничих факторів:
пил, шум, локальна вібрація. Основний
діагноз: Нейросенсорна туговухість з
помірним ступенем зниження слуху III ст.
Захворювання професійне; Супутній
діагноз: Хронічний бронхіт, ремісія.
Легенева недостатність І ст. Ішемічна
хвороба серця.Стабільна стенокардія
напруги. Дифузний кардіосклероз. СН І
ст. Гіпертонічна хвороба II ст.
Хронічний холецисто-панкреатит.
Розповсюджений остеохондроз і
спондилоартроз попереко-кресцевого
відділу хребта, 2-х сторонній
плече-лопаточний периартроз.
Деформуючий остеоартроз ліктьових та
променезапястних суглобів з
вегетативно сенсорними порушеннями на
руках, міофіброз м'язів (а.с.9).

З акту первинного обстеження
проведеного МСЕК 14.02.2011 року (а.с.10,36 - 37)
ОСОБА_3 була встановлено 20% втрати
професійної працездатності,

При повторному огляді МСЕК проведеному
28.05.2012 року ступінь втрати
працездатності позивача вже склала 25 %
(а.с.11,38,39).

Вказані факти з достатньою повнотою
встановлені судом першої інстанції на
підставі належним чином зібраних,
досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував
спірні правовідносини, всебічно
встановив обставини, що мають значення
для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212
ЦПК України.

Суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що у
зв'язку з професійним захворюванням,
отриманим за час роботи на
підприємстві в неналежних умовах праці
з вини відповідача, ОСОБА_3 зазнав
немайнових втрат, а тому правильно
поклав обов'язок їх відшкодування на
даного роботодавця.

Також колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду, що
правовідносини, які виникли між
сторонами регулюються ст.ст.153, 237-1 КЗпП
України, а обов'язок по відшкодуванню
заподіяної працівнику моральної шкоди
внаслідок ушкодження здоров'я через
неналежні умови праці покладено на
роботодавця або уповноважений ним
орган.

Не зважаючи на гарантоване державою
право вільного вибору виду діяльності,
передбачене ч.1 ст.43 Конституції
України та абз.2 ст.5-1 КЗпП України,
роботодавець в силу ст.43 Конституції
України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та
ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону
праці» зобов'язаний створити
працівнику придатні для роботи
безпечні умови, які б відповідали
санітарно-гігієнічним нормам та нормам
охорони праці.

Завдання каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я працівникові під
час виконання ним трудових обов'язків,
та відповідальність за таку шкоду
роботодавця, за наявності вини,
знаходяться поза межами регулювання
нормами трудового законодавства, і
така відповідальність наступає
відповідно до норм ЦК України.

Також доводи апеляційної скарги про не
доведення факту моральної шкоди,
наприклад висновками лікаря-психіатра
або медико-соціальної експертної
комісії, стосуються проявів
психофізіологічного характеру, тобто
лише медичного аспекту та не
спростовують фактичної втрати
позивачем з вини роботодавця
нормальних життєвих зв'язків, що
безперечно вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Посилання апелянта на те, що позивач
був ознайомлений із шкідливими умовами
праці та знав про можливі шкідливі
наслідки для свого здоров'я висновків
суду не спростовують, оскільки не
спростовують факту наявності вини
роботодавця в неналежному
забезпеченні безпечних та нешкідливих
умов праці та не є підставою для
позбавлення позивача права на
отримання відшкодування.

Посилання у апеляційній скарзі на
недотримання позивачем строків
звернення до суду за захистом
порушеного права також не спростовують
висновків суду з цих питань, оскільки
норми ст.237-1 КЗпП України не містять
порядку відшкодування моральної шкоди,
а такий порядок визначено положеннями
Цивільного кодексу України і
відповідно до п.3 ч.1 ст.268 цього Кодексу
на вимоги про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, позовна давність
не поширюється.

Встановивши, що професійне
захворювання позивач отримав
внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське
НВО ім. М.В. Фрунзе» безпечних і
нешкідливих умов праці, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що завдана
працівникові моральна шкода підлягає
відшкодуванню роботодавцем у розмірі
4500 грн.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити, а
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 28 січня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -