АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

06 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.,

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України», третя особа: ОСОБА_2, про
визнання дій несправедливими та
розірвання договору поруки, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
09 грудня 2013 року, -

встановила:

04.11.2013 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з
вказаним позовом, в якому просила
визнати несправедливими дії
відповідача по укладенню з нею
договору поруки №1198 від 12 вересня 2008
року невідповідною посадовою особою,
у якої відсутній певний обсяг
дієздатності, що не давав їй права
укладати правочини від імені
юридичної особи. Також просила
розірвати договір поруки №1198 від 12
вересня 2008 року, укладений з
Відкритим акціонерним товариством
«Державний ощадний банк України» як
такий, що укладений відповідачем з
порушенням норм матеріального права
українського законодавства.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 12
вересня 2008 року вона уклала договір
поруки №198 з Відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України». Вказаний договір укладено з
порушенням вимог чинного
законодавства, посадовою особою філії
юридичної особи, яка не мала доказів
її дієздатності та довіреності на
укладення правочинів від імені
юридичної особи. При укладенні
вказаного договору були порушені
засади добросовісності, розумності та
справедливості, вимоги ст.18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
в частині одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про товари (роботи,
послуги), що забезпечує можливість їх
свідомого і компетентного вибору, а
також не була надана інформація,
визначена п. п. 1, 3 - 6 ч.2 ст. 12 «Право
клієнта на інформацію» Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових
послуг».

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 09 грудня 2013 року вказаний
позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Свої доводи мотивує тим, що судом
неповно з'ясовано обставини, які мають
значення для справи, не доведено
обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими,
порушено та неправильно застосовано
норми процесуального та
матеріального права.

Зазначила, що судом першої інстанції не
встановлено факту правонаступництва
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»
(надалі - ПАТ «Державний ощадний банк
України») до ВАТ «Державний ощадний
банк України», а тільки констатовано
зміну назви, у зв'язку з чим поза увагою
суду залишилася обставина зміни
кредитора у зобов'язанні.

Окрім того, судом першої інстанції не
досліджено незаконність укладення
правочину невідповідною особою, яка
діяла всупереч вимог чинного
законодавства, без наявності
довіреності, яка видана посадовою
особою, визначеною у ЄДР, що має право
діяти без довіреності від імені
юридичної особи та за довіреністю, яка
не відповідає вимогам ст. 246 ЦК
України.

Також судом порушено норми ст.ст. 130,
131, 133, 135, 159, 168 ЦПК України, ст.ст. 95, 246,
203, 509, 517, 518 ЦК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник ПАТ «Державний ощадний
банк України» просить апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та третя
особа ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримали та просять її задовольнити.

Представник відповідача ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
судове засідання не з'явився, просить
слухати справу в його відсутність.

Заслухавши доповідь по справі,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 12 вересня 2008 року
між ОСОБА_1, Відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» в особі заступника керуючого
Філією - Корольовським відділенням
№8093 ВАТ «Ощадбанк» Осадчука А.С.,
повноваження якого підтверджені
довіреністю від 09.04.2008 року,
посвідченою приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрованою в
реєстрі за №6604, а також ОСОБА_2
укладено договір поруки №1198 (а.с. 10-12).

За умовами вказаного договору ОСОБА_1
зобов'язалась відповідати перед
кредитором за своєчасне та повне
виконання ОСОБА_2 зобов'язань за
кредитним договором №631 від 12.09.2008
року та договором відновлювальної
кредитної лінії №632 від 12.09.2008 р.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
вчинення особою дій від імені
кредитора без належних на те
повноважень не тягне за собою такі
юридичні наслідки, як визнання дій
несправедливими та розірвання
договору поруки. Особа, яка діяла від
імені кредитора, мала повний обсяг
повноважень на вчинення відповідних
дій. Закон України «Про захист прав
споживачів» не поширюється на
правовідносини поруки, які за своєю
правовою природою не є споживчими.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, який відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги в частині не
повного з'ясування судом обставин
справи, не встановлення цивільної
правоздатності та дієздатності
юридичної особи, яку суд першої
інстанції визнав правонаступником
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
є необґрунтованими.

Як вбачається зі змісту позовної
заяви, позивач сама посилалась на те,
що ВАТ «Державний ощадний банк
України» є правонаступником ПАТ
«Державний ощадний банк України». З
цього приводу між сторонами спору не
виникало.

Є безпідставними також твердження
апелянта щодо заміни кредитора у
зобов'язанні.

Як вбачається з матеріалів справи,
змінами до статуту ВАТ «Державний
ощадний банк України»,
зареєстрованими 07.06.2011 р. назву банку
приведено у відповідність до Закону
України «Про акціонерні товариства»
шляхом зміни назви на Публічне
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк України». У
відповідності до ст. 5 Закону України
«Про акціонерні товариства» зміна
типу товариства з приватного на
публічне або з публічного на приватне
не є його перетворенням. Оскільки
зміни організаційно-правової форми
юридичної особи не відбулось, правові
підстави вважати, що в даному випадку
відбулась заміна кредитора у
зобов'язанні відсутні.

У відповідності до ч.3, ч.4 ст. 95 ЦК
України філії та представництва не є
юридичними особами. Вони наділяються
майном юридичної особи , що їх
створила, і діють на підставі
затвердженого нею положення.
Керівники філій та представництв
призначаються юридичною особою і
діють на підставі виданої нею
довіреності.

Відповідно до ч. 3 ст.244 ЦК України
довіреністю є письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.245 ЦК України
форма довіреності повинна
відповідати формі, в якій відповідно
до закону має вчинятися правочин.
Довіреність, що видається у порядку
передоручення, підлягає нотаріальному
посвідченню, крім випадків,
встановлених частиною четвертою цієї
статті.

Як вбачається з матеріалів справи, 09
квітня 2008 року ВАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
начальника філії - Житомирського
обласного управління цього
товариства Книша  І.В., що діяв на
підставі Положення про управління та
довіреності, посвідченої приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, виданої
головою правління ВАТ « Державний
ощадний банк України» Гулей  А.І., який
діяв на підставі Статуту, уповноважив
керуючого філією - Корольовського
відділення №8093 ВАТ «Ощадбанк»
Куліша  В.М. та його заступника
Осадчука А.С. , незалежно один від
одного, діяти від імені ВАТ
«Державний ощадний банк України».

Оскільки керівник філії у
відповідності з наданими йому
повноваженнями видав довіреність в
порядку передоручення, остання
підлягала нотаріальному посвідченню.

Саме на підставі такої
нотаріально-посвідченої довіреності і
діяв заступник керуючого Філією -
Корольовського відділення №8093 ВАТ
«Ощадбанк» Осадчук А.С. при укладенні
договору поруки.

Є необґрунтованими доводи апеляційної
скарги щодо порушення судом норм
процесуального права.

Так, відповідно до ч. 7 ст.130 ЦПК
України попереднє судове засідання не
є обов'язковим. Питання про
необхідність його проведення
вирішується суддею під час відкриття
провадження у справі.

Заява позивача про забезпечення
доказів була предметом розгляду суду
першої інстанції, остання була
задоволена частково, про що свідчить
ухвала суду, постановлена відповідно
до ч.5 ст.209 ЦПК України не виходячи до
нарадчої кімнати, з занесенням до
журналу судового засідання (а.с. 75).

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 09 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/2307/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Козлов  Р.Ю.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.