Справа ун. №
пр.№2/756/797/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко
О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Cтрахова
компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1,
третя особа ПАТ СК «Лафорт» про
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В

Приватне акціонерне товариство
«Cтрахова компанія «АХА Страхування»
(далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування»»)
звернулось до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 на його користь
страхового відшкодування в сумі 7806,71
грн. в порядку регресу, яке було
виплачене страхувальнику за
наслідками дорожньо-транспортної
пригоди, що відбулась за участю ОСОБА_1,
що є предметом позовних вимог.

Представник позивача ПрАТ «СК «АХА
Страхування»» - ТОВ «ДІКЕ» в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з підстав, що містить
зміст позовної заяви. Зокрема,
наявності загальних підстав для
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу, завданої
відповідачем, а також обставини
звернення до страховика відповідача
(ПрАТ «СК «Лафорт») в порядку
досудового врегулювання спору.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
свою вину у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулась 12.07.2012 року на пр. Ватутіна
2-Гісталась за участю застрахованого
автомобіля «Шевроле», д.н.з.НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля
«КІА», д.н.з.НОМЕР_2, під його
керуванням,визнав, однак проти позову
заперечував в повному обсязі,
посилаючись на необхідність
застосування спеціального
законодавства, що регулює
відшкодування матеріальної шкоди
страховикам в порядку регресу,оскільки
ним виконано вимоги закону щодо
негайного повідомлення страховика
ПрАТ «СК «Лафорт», яким було
забезпечено керований ним
транспортний засіб, про зазначену
дорожньо-транспортну пригоду, що,
відповідно, позбавляє його обов'язку
відшкодування шкоди, відтак є
неналежним відповідачем, а належними
відповідачами є ПрАТ «СК «Лафорт» або
Моторне (транспортне) страхове бюро
України.

Вислухавши пояснення представника
позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування»» -
Макєєва Віталія Миколайовича,
відповідача ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи, оцінивши наявні у
справі докази, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
відносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій), та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Судом встановлено, що 12.07.2012 року о 18
годині 20 хвилин на пр. Ватутіна 2-Г
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю застрахованого автомобіля
«Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням
водія ОСОБА_3, та автомобіля «КІА», д.н.з.
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1,який не
виконавши вимоги дорожнього знаку 2.1
«Дати дорогу» Правил дорожнього руху
України, при виїзді з другорядної
дороги на головну, в порушення правил
проїзду перехресть, не дав дорогу
транспортному засобу "Шевроле"д.н.з.
НОМЕР_1, в результаті чого допустив
зіткнення з останньою, спричинивши
пошкодження зазначеним транспортним
засобам та завдавши матеріальної
шкоди.

За постановою Дніпровського районного
суду міста Києва від17 серпня 2012 року
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, та
піддано його адміністративному
стягненню у вигляді штрафу у розмірі
340,00 грн. на користь держави.

Відповідно до частини третьої ст. 61
Цивільного процесуального кодексу
Україниобставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як убачається з матеріалів справи,
автомобіль «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1, на
момент дорожньо-транспортної пригоди
був забезпечений ПрАТ «СК «АХА
Страхування»»на підставі договору
добровільного страхування наземного
транспорту №3605844/05АВ від 12.04.2012 року
термін дії з 16.04.2012 року по 15.04.2013 року.

13.07.2012 року ОСОБА_5 звернулась до ПрАТ
«СК «АХА Страхування»» із заявою про
настання страхового випадку, що
відбувся 12.07.2012 року на пр. Ватутіна 2-Г,
за участю автомобіля «Шевроле», д.н.з.
НОМЕР_1 і є об'єктом страхування.

Згідно калькуляції витрат № 536 від
19.07.2012 року, завданий власнику
автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1,
внаслідок його пошкодження, складає
9180,32 грн.

На підставі розрахунку суми страхового
відшкодування та Страхового акту
№2012/U/MODO02838/UIA5738 від 27.07.2012 року, рахунку
фактури № 536 від 19.07.2012р. ПрАТ «СК «АХА
Страхування»» прийнято рішення про
виплату на користь страхувальника
страхового відшкодування в розмірі 7
806,71 грн.

На підставі вищезазначених документів
ПрАТ «СК «АХА Страхування»»здійснило
виплату страхового відшкодування на
рахунок ОСОБА_5 в сумі 7806,71 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№35780 від 31.07.2012 року.

За вимог Цивільного кодексу України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу
України, до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідної за завдані збитки.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу
України, особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо іншій розмір не
встановлено законом.

Отже, відповідно до статті 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, відповідно до
вищенаведених вимог закону позивач
після виплати страхового
відшкодування отримав право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду.

Разом з тим, згідно роз'яснень п. 16
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду Україниз
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки», відповідно статті 21 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33
Цивільного процесуального кодексу
України, залучити до участі у справі
страхову організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.03.2013 року № 4, обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється як з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, так і
захисту майнових інтересів
страхувальників, враховуючи положення
статті 1194 Цивільного кодексу України,
питання про відшкодування шкоди самою
особою, відповідальність якої
застрахована, вирішується залежно від
висловленої нею згоди на таке
відшкодування та виконання чи
невиконання нею передбаченого статтею
33 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» обов'язку щодо
письмового надання страховику, з яким
укладено відповідний договір (у
передбачених випадках Моторному
(транспортному) страховому бюро
України, далі - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування.Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язку з'ясовується судом
першої інстанції, у зв'язку з чим до
участі у справі може бути залучений
страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Згідно полісу обов'язкового
страхування власників наземних
транспортних засобів №АВ/6308814 строком
дії з 13.03.2012р. по 12.03.2013р.,
цивільно-правова відповідальність
автомобіля «КІА», д.н.з. НОМЕР_2, на час
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди була застрахована у ПрАТ «СК
«Лафорт», ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну майну, згідно полісу
становить 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн.,
франшиза - 0,00 грн.

Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати),водій
транспортного засобу,причетний до
такої пригоди, зобов'язаний:
невідкладно,але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної
пригоди,письмово надати страховику, з
яким укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності(у
випадках,передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місце знаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна,контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причинне мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Відповідно до п. 38.2.3. ст. 38 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов: до
страховика,якщо забезпечений
транспортний засіб, що заподіяв шкоду,
було встановлено та страховик був
зобов'язаний, але не виплатив страхове
відшкодування у порядку,встановленому
цим Законом.

16.07.2012 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК
«Лафорт» із письмовим повідомленням
про вчинення 12.07.2012 року
дорожньо-транспортної пригоди за
участю забезпеченого ПрАТ «СК «Лафорт»
автомобіля «КІА», д.н.з. НОМЕР_2, та
автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1,
тобто в межах встановленого
законодавством строку.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
докази, приймаючи до уваги доводи та
заперечення сторін, суд дійшов
висновку, щодо неправомірності
пред'явлення вимог позивача ПрАТ «СК
«АХА Страхування»» до відповідача
ОСОБА_1 в порядку регресу, як до особи
винної у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди,
оскільки на момент вчинення
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
відповідача була застрахована ПрАТ «СК
«Лафорт», та судом встановлено, що
відповідачем, як страхувальником за
полісом обов'язкового страхування
власників наземних транспортних
засобів, виконано вимоги статті 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» щодо письмового
надання страховику ПрАТ «СК «Лафорт», з
яким укладено відповідний договір,
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка, та судом
ураховано відсутність у матеріалах
справи доказів на надання відповідачем
згоди на відшкодування завданої
потерпілому шкоди, що, відповідно,
свідчить про покладення обов'язку
такого відшкодування на страховика
ПрАТ «СК «Лафорт» у межах
передбаченого договором страхування
ліміту страхового відшкодування,
доказів про звернення до якого
позивачем не надано під час судового
розгляду справи, та позивачем не
заявлено будь-яких клопотань про
витребування таких доказів.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки», непред'явлення вимог до
страховика за наявності підстав для
стягнення завданої шкоди саме зі
страховика є підставою для відмови в
позові про відшкодування шкоди у
відповідному розмірі.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позов Приватного
акціонерного товариства «Cтрахова
компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу є безпідставним та
таким, що не підлягає до задоволення в
повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 1, 27 Закону України «Про
страхування», ст.ст. 33, 35, 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпезпеки» від 01.03.2013 року № 4,
ст.ст.10, 58, 88, 208, 209, 212-215, 218, 232, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в:

У позові Приватного акціонерного
товариства «Cтрахова компанія «АХА
Страхування» до ОСОБА_1, третя особа ПАТ
СК «Лафорт» про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м. Києва
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.
Луценко