Справа № 288/965/13-ц
Провадження № 2/288/21/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
смт.
Попільня

Попільнянський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зленко А. В.,

при секретарі - Добрянській В.
П.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача 1 - ОСОБА_2,

відповідача 2 - ОСОБА_3,

представника відповідача 2 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Попільня
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
Виконавчого комітету Сокільчанської
сільської ради Попільнянського району
Житомирської області та ОСОБА_3 про
визнання незаконним і скасування
рішення виконавчого комітету
Сокільчанської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області від 18.06.2010 року № 35 в частині
передання у власність господарських
будівель, визнання недійсним свідоцтва
на право власності, визнання права
власності на господарські будівлі в
порядку спадкування за законом і за
заповітом та витребування майна з
чужого володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом, в
якому обґрунтовує свої вимоги тим, що
ОСОБА_6 з 1955 року, згідно записів в
погосподарських книгах, які заведено і
оформлено Сокільчанською сільською
радою Попільнянського району
Житомирської області, які
прирівнюються до правовстановлюючих
документів на нерухоме майно в
сільській місцевості, володіла
садибою, якій в теперішній час
присвоєно АДРЕСА_1. До складу садиби
(будинковолодіння) ОСОБА_6 входили
житловий будинок, 1922 року побудови,
хлів 1939 року побудови, і льох, що
збудований при хліві як його складова,
та присадибна земельна ділянка, площею
0.60 га, надана в постійне користування
ОСОБА_6, на якій були розташовані
будинок та господарські будівлі.

Позивач вважає, що право ОСОБА_6 на
садибу, до складу якої належали
житловий будинок, хлів та інші
господарські споруди, і присадибна
земельна ділянка, площею 0.60 га,
підтверджується картографічною
документацією Відділу Держкомзему в
Попільнянському районі Житомирської
області, розробленою в 1957 році.

За життя ОСОБА_6 в межах її садиби
було збудовано будинок для проживання
її сина - ОСОБА_7, який, працював в
сільській школі вчителем. Однак, поділу
садиби за життя ОСОБА_6 не відбулося.

Так, позивач зазначає, що ОСОБА_6,
не відмовлялася від права власності на
нерухоме майно, належне їй, і не
заявляла про відмову від права на це
майно. Навпаки, в своєму заповіті від
24.09.1970, посвідченого головою
Виконавчого комітету Сокільчанської
сільської ради Попільнянського району
Житомирської області та секретарем
Виконавчого комітету Сокільчанської
сільської ради Попільнянського району
Житомирської області за № 385 в Книзі
реєстрації нотаріальних дій, ОСОБА_6
зазначила, що заповідає все належне їй
на день її смерті «майно та постройки,
які мені належать, ... синові ОСОБА_8» -
батькові позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 померла.
ОСОБА_8 - син спадкодавці і батько
позивача - прийняв спадщину, подавши до
Попільнянської державної нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини.

В свою чергу, на підставі заповіту
від 24.09.1970 за № 385 та довідки про право
власності від 19.04.1994, виданою
Виконавчим комітетом Сокільчанської
сільської ради Попільнянського району
Житомирської області, Попільнянською
державною нотаріальною конторою було
оформлено спадкові права ОСОБА_8.

Позивач зазначає, що заповітом
від 04.05.2006, посвідченим державним
нотаріусом Дев'ятої Київської
державної нотаріальної контори за №
1-1368 в Книзі реєстрації нотаріальних
дій, ОСОБА_8 зазначив, що заповідає
належні йому «на праві власності жилий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами та земельну ділянку, що
знаходяться АДРЕСА_2

В процесі розгляду справи,
представником позивача було змінено
позовні вимоги.

Позивач просить: визнати незаконним
і скасувати рішення Виконавчого
комітету Сокільчанської сільської
ради Попільнянського району
Житомирської області від 18.06.2010 року №
35 в частині надання дозволу на
оформлення права власності і передання
у власність ОСОБА_3 складі
будинковолодіння АДРЕСА_3
господарських будівель : хліва В-1, який
з 1955 року рахувався власністю
спадкодавці ОСОБА_6, і льоху, що
прилягає до хліва, як невід'ємна його
частина; визнати за ним право власності
на господарські будівлі - хлів В-1 і
льох, що збудований при хліві як його
складова, які знаходилися на
присадибній земельній ділянці, площею
0.60 га, наданій в постійне користування
ОСОБА_6, і належить ОСОБА_6 згідно
записів в погосподарській книзі за
1955-1957 роки в особовому рахунку НОМЕР_1
на ім'я ОСОБА_6, як голови двору, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_8, яким успадковано це
нерухоме майно в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_6;
витребувати нерухоме майно
(господарські будівлі - хлів В-1 і льох),
що належали ОСОБА_6 згідно записів в
погосподарській книзі за 1955-1957 роки в
особовому рахунку НОМЕР_1 на ім'я
ОСОБА_6, як голови двору, і від права на
які вона не відмовлялася за свого
життя, і знаходяться на присадибній
земельній ділянці, площею 0,60 га,
наданій постійне користування ОСОБА_6,
що підтверджено завіреним Відділом
Держкомзему у Попільнянському районі
Житомирської області Викопіюванням з
карти аерозйомки території
Сокільчанської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області за 1957 рік, з володіння ОСОБА_3 та
передати ОСОБА_5 та визнати недійсним
свідоцтво про право власності від 27
липня 2010 року серії САС № 826642, видане на
підставі рішення виконавчого комітету
видане на підставі рішення виконавчого
комітету Сокільчанської сільської
ради Попільнянського району
Житомирської області від 18.06.2010 року №
35, на ім'я ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_3 в
частині посвідчення права власності
ОСОБА_3 на хлів В-1, який з 1955 року
рахувався власністю спадкодавці
ОСОБА_6, і на льох, що збудований при
хліві як його складова і прилягає до
нього як невід'ємна його частина.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити їх в повному
обсязі, з підстав зазначених у позовній
заяві.

Представник відповідача - 1
(Сокільчанська сільська рада
Попільнянського району Житомирської
області) в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала, заперечувала проти
їх задоволення та зазначила, що спірне
майно не є спадковим майном позивача, а
належить на праві власності ОСОБА_3.
Спірне рішення винесене на підставі
норм чинного законодавства.

Відповідач -2 (ОСОБА_3) та його
представник в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали,
заперечували проти їх задоволення,
оскільки вважають, що спірне нерухоме
майно не є власністю позивача.

Суд, вислухавши думку сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов
висновку про те, що в задоволенні
позову слід відмовити, з наступних
підстав:

Позивач звернувся до суду з
позовом, оскільки вважає, що його права
були порушені відповідачами, а саме,
його право власності на спірну
нерухомість (хлів В-1 і на льох, що
збудований при хліві як його складова і
прилягає до нього як невід'ємна його
частина) в порядку спадкування.

Як вбачається з матеріалів справи,
а саме, свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5
року, його батьками записані ОСОБА_8 та
ОСОБА_10.

Відповідно до свідоцтва про
народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_8
народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року, його
батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В довідці, яка видана
Сокільчанською сільською радою
вказано, що за померлою ОСОБА_6
значиться житловий будинок, що
знаходиться в с. Сокільча
Попільнянського району, Житомирської
області, Померлий ОСОБА_6 був останнім
членом даного колгоспного двору.
Спадкоємцем будинку є ОСОБА_8, який
зробив ремонт будинку, сплачував
страхові внески за будинок.

Відповідно до заповіту від 1970 року
ОСОБА_6 заповіла все своє майно своєму
синові - ОСОБА_8.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_5 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

В заповіті від 04.05.2006 року зазначено,
що ОСОБА_8 заповів, житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами та
земельну ділянку, які знаходяться в
АДРЕСА_2 ОСОБА_12 та ОСОБА_5, в рівних
долях.

Відповідно до довідки № 65 від
03.05.ІНФОРМАЦІЯ_8 виданої Сокільчанською
сільською радою ОСОБА_8 мав такий склад
сім'ї: ОСОБА_6 - мати (ІНФОРМАЦІЯ_1);
ОСОБА_10 - жінка (ІНФОРМАЦІЯ_2); ОСОБА_5 -
син (ІНФОРМАЦІЯ_3); ОСОБА_13 - дочка
(ІНФОРМАЦІЯ_8).

В матеріалах справи міститься
державний акт на право приватної
власності на землю серії ЖТ-04-22-000 998
ОСОБА_8, де він записаний власником
земельної ділянки площею 0,6145 га., яка
розташована на території АДРЕСА_2
призначення якої: для ведення
особистого підсобного господарства. В
даному державному акті визначені межі
земельної ділянки, яка належала на
праві власності ОСОБА_8 (на плані
зовнішніх меж вказаної земельної
ділянки від «Б» до «В» вказано
землеволодіння ОСОБА_3).

Тобто, в Державному акті на право
власності на землю серії ЖТ -04-22-000 998
виданого 29.06.1995 року зазначено, що
ОСОБА_14 передана земельна ділянка для
ведення особистого підсобного
господарства в с. Сокільча, на якій
розміщений будинок з господарськими
будівлями та спорудами.

Як вбачається з матеріалів справи
та не заперечується сторонами, за життя
ОСОБА_6 в межах її садиби було збудовано
будинок для проживання її сина (ОСОБА_7).
В подальшому, домоволодінню ОСОБА_7
було присвоєно АДРЕСА_3

Так, записи щодо домоволодіння
АДРЕСА_3 до якого на даний час
відноситься спірний хлів з льохом,
містяться в погосподарській книзі за
1964-1966 роки, особовий рахунок НОМЕР_6,
голова сім'ї ОСОБА_7. Домоволодіння
складається з будинку 1963 року побудови,
погріб 1963 року побудови та криниці 1940
року побудови на земельній ділянці,
площею 0,25 га.

Відповідно до рішення Виконавчого
комітету Сокільчанської сільської
ради, Попільнянського району,
Житомирської області № 35 від 18.06.2010
року було вирішено: надати дозвіл на
оформлення права власності на житловий
будинок ОСОБА_3 в АДРЕСА_3 згідно
погосподарської книги № 1 на 2006-2010 роки.

Як вбачається з записів в
погосподасрькій книзі за 1980-1982 роки,
особовий рахунок №47/27 по земельній
шнуровій книзі №47, копії яких
містяться в матеріалах справи, на
території домоволодіння ОСОБА_7
(АДРЕСА_3) у 1965 році збудовано хлів, 1978-го
року літню кухню.

Крім того, в записах в
погосподасрькій книзі за 1955-1967 роки,
вказано, що на території домоволодіння
ОСОБА_6 був наявний хлів 1939 року
побудови, який відноситься до
домоволодіння АДРЕСА_1

Враховуючи зазначене, одночасно
існували як хлів домоволодіння АДРЕСА_3
(1965 року побудови), так і хлів
домомрлодіння АДРЕСА_1 а тому відсутні
підстави вважати, що вказані хліви були
однією будівлею.

Слід зазначити, що час побудови
будинку та господарських будівель, а
таким чином і час утворення
домоволодіння АДРЕСА_3 спростовує
обставини наявності їх на
картографічних матеріалах 1957 року.

В свою чергу, в Державному акті
серії ЖТ -04-22-000 998 виданого 29.06.1995 року
вказаний план зовнішніх меж земельної
ділянки. На межі із землеволодінням
ОСОБА_3 (на даний час ОСОБА_3) в місці
розташування оспорюваного хліва з
льохом, земельна ділянка віднесена до
землеволодіння ОСОБА_3, тобто, хлів з
льохом віднесено до його
домоволодіння.

На підтвердження позовних вимог
позивач посилається на заповіт свого
батька ОСОБА_8 від 04.05.2006 року, в якому
він заповідає належні йому на праві
власності жилий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, а також,
земельну ділянку, що знаходиться в
АДРЕСА_2 Тобто, позивач вважає, що саме
оспорюваний ним хлів з льохом мав
належати до господарських будівель
зазначених його батьком в заповіті.

Однак, дане твердження,
спростовується наступним.

Відповідно до матеріалів
інвентаризаційної справи, яка заведена
на будинок АДРЕСА_1 на території
вказаного домоволодіння, станом на
26.05.2011 року, розташовується житловий
будинок 1922 року побудови, погріб 1953
року побудови та сарай 1991 року
побудови. Місце їх розташування
відображено в абрисі присадибної
ділянки.

Приписами ст..ст. 316, 317 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
визначено, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом (ст..321 ЦК України).

Власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним (ст.387 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Зазначені обставини в їх
системному зв'язку свідчать, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити, оскільки позивачем не
доведено суду ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх
позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги є недоведеними та таким, що не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 316, 317, 319, 321,
325, 328, 381, 386 ЦК України; ст. ст. 3, 10, 15, 59 -60,
88, 212-215 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до
Виконавчого комітету Сокільчанської
сільської ради Попільнянського району
Житомирської області та ОСОБА_3 про
визнання незаконним і скасування
рішення виконавчого комітету
Сокільчанської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області від 18.06.2010 року № 35 в частині
передання у власність господарських
будівель, визнання недійсним свідоцтва
на право власності, визнання права
власності на господарські будівлі в
порядку спадкування за законом і за
заповітом та витребування майна з
чужого володіння - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Житомирської області через
Попільнянський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду
Зленко А. В.