Провадження №: 4-с/752/31/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Новак А.В. при
секретарі Герасимчук А.А., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії
заступника начальника відділу
Державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в місті Києві Слободчик Д.Г.,-

в с т а н о в и в:

скаржник звернувся до Голосіївського
районного суду м. Києва зі скаргою у
якій просив постановити ухвалу, якою
визнати дії заступника начальника
відділу Державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в місті Києві Слободчик Д.Г.,
щодо звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
ОСОБА_1 неправомірними.

Мотивував свої вимоги тим, що у Відділі
Державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в місті Києві на виконанні
перебуває виконавчий лист № 2601/11089/12
виданий 29 листопада 2012 року
Голосіївським районним судом міста
Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 боргу у розмірі 992989 гривень 76
копійок.

26 листопада 2013 року заступником
начальника відділу Державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в місті
Києві Слободчик Д.Г. було винесено
постанову про звернення стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника, відповідно до
якої державним виконавцем було
постановлено звернути стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника ОСОБА_1 і
утримувати у розмірі 50% частини до
повного стягнення заборгованості та
виконавчого збору.

Скаржник стверджує, що фактично
зазначена постанова є незаконною,
оскільки винесена з порушенням норм
чинного законодавства, а саме є
немотивованою із зазначенням
неправильних норм матеріального права
та вимог Інструкції з організації
примусового виконання рішень
затвердженої наказом Міністра юстиції
України від 02 квітня 2012 року за № 512/5.

Також представник скаржника наполягав
на тому, що фактично державний
виконавець не мав права встановлювати
розмір утримання у частині 50%, оскільки
встановлення такого не передбачено
Законом України «Про виконавче
провадження».

Крім того, як зазначив представник
скаржника, державний виконавець був
зобов'язаний встановити чи є у ОСОБА_1
інше майно на яке можливо здійснити
звернення, а після того, як у останнього
були б наявні достовірні відомості про
відсутність такого, виносити постанову
про звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника.

Просить суд, постановити ухвалу, якою
визнати дії заступника начальника
відділу Державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в місті Києві Слободчик Д.Г.,
щодо звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
ОСОБА_1 неправомірними та зобов'язати
усунути порушення шляхом скасування
постанови про звернення стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи(ВП № 40127278) винесену 26
листопада 2013 року заступником
начальника відділу Державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в місті
Києві Слободчик Д.Г. про звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника
ОСОБА_1 у розмірі 50% частини до повного
стягнення заборгованості та
виконавчого збору.

В судовому засіданні представник
скаржника підтримав вимоги скарги та
просив її задовольнити.

Представник суб'єкта оскарження в
судове засідання не зявився. Причини
неявки суду не повідомив.

Представник стягувача надіслав до суду
клопотання слухати справу у його
відсутність. Просив суд постановити
ухвалу, якою в задоволенні скарги
відмовити повністю.

Суд заслухавши представника скаржника,
дослідивши матеріали справи, дійшов
наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконанню підлягають рішення, ухвали і
постанови судів у цивільних справах.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у відділі Державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в місті
Києві перебуває виконавчий лист №
2601/11089/12 виданий 29 листопада 2012 року
Голосіївським районним судом міста
Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 боргу у розмірі 992989 гривень 76
копійок.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що згідно відповідей
Державної податкової інспекції за
запитами державного виконавця,
встановлено, що боржник ОСОБА_1 працює в
«Центрі розвитку, виховання,
розважання, навчання дітей дошкільного
віку «Казкова країна «Розумна дитина»,
що знаходиться за адресою: м. Київ, пр.
Правди, 62.

Відомостей про наявність у ОСОБА_1
іншого майна, окрім заробітної плати в
матеріалах справи не міститься, а тому
26 листопада 2013 року заступником
начальника відділу Державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в місті
Києві Слободчик Д.Г. було винесено
постанову про звернення стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника, відповідно до
якої державним виконавцем було
постановлено звернути стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника ОСОБА_1 і
утримувати у розмірі 50% частини до
повного стягнення заборгованості та
виконавчого збору.

Суд не бере до уваги посилання
представника скаржника на ту
обставину, що зазначена постанова є
немотивованою, оскільки у останній
чітко зазначено підстави здійснення
стягнення на заробітну плату боржника.

В судовому засіданні представником
скаржника не надано суду доказів того,
що у його довірителя існує певне майно,
на яке можливо здійснити стягнення за
виконавчим листом № 2601/11089/12 виданий 29
листопада 2012 року Голосіївським
районним судом міста Києва про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
боргу у розмірі 992989 гривень 76 копійок.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про
виконавче провадження» загальний
розмір усіх відрахувань під час кожної
виплати не може перевищувати п'ятдесят
відсотків заробітної плати, що має бути
виплачена працівнику, у тому числі в
разі відрахування за кількома
виконавчими документами.

Відсутність у оскаржуваній постанові
посилань державного виконавця на
статтю 68 Закону України «Про виконавче
провадження», де зазначено умови
звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника, на погляд суду є елементом
неуважності державного виконавця і
судом такий факт визнається формальною
обставиною, яка беззаперечно не може
бути правовою підставою для визнання
протиправним рішення суб'єкта
оскарження.

Суд не бере до уваги посилання
представника скаржника на ту
обставину, що державний виконавець був
зобов'язаний достовірно встановити
відсутність у його довірителя іншого
майна на яке можливо здійснити
звернення, при наявності встановленого
факту того, що ОСОБА_1 не повідомляла
останнього про наявність такого.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» боржник
зобов'язаний утримуватися від вчинення
дій, які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Оцінюючи надані представником
скаржника докази, суд з врахуванням ст.
6, ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» вважає, що посадова особа
суб'єкта оскарження використала надані
йому права відповідно до закону і не
допустила у своїй діяльності під час
примусового виконання порушення прав
та законних інтересів ОСОБА_1, а також
вживала передбачених Законом України
«Про виконавче провадження» заходів
примусового виконання рішення суду,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчинив конкретні виконавчі дії.

Будь-якими іншими доказами, крім
пояснень представника скаржника,
дослідженими судом в ході розгляду
справи, не доводиться наявність
обставин на які скаржник посилався у
скарзі.

Не приймаючи зазначені твердження до
уваги, суд також враховує, що
скаржником та його представником не
надано буд-яких фактичних даних, на
підставі яких суд міг би дійти висновку
про обґрунтованість скарги.

Жодного документального підтвердження
на обґрунтування таких доводів суду
надано не було і в ході розгляду справи
така обставина не знайшла свого
відображення у доказах, досліджених
судом.

За таких обставин, з врахуванням
наявних матеріалів справи, суд дійшов
висновку, про відсутність
неправомірності дій заступника
начальника відділу Державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в місті
Києві Слободчик Д.Г., а сукупність дій
та заходів, здійснені у межах наданих
державному виконавцю повноважень з
використанням наданих останньому прав,
що направлені на реальне виконання
рішення суду з метою захисту інтересів
стягувача.

На думку суду, суб'єктом оскарження,
права скаржника не були порушені, а
тому відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК
України, суд постановляє ухвалу про
відмову в задоволенні скарги, вважаючи
таку необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 208-210, 383-389, 294-296 ЦПК
України,суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
заступника начальника відділу
Державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в місті Києві Слободчик Д.Г. -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали, а
ухвалу яку було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя
А.Новак