№ 2/255/95/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

28 квітня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Цукурова В.П.,

при секретарі - Губаль В.В.,

за участю представника позивача Боднар
О.О., представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
посилаючись на наступне.

13.03.2007 року між банком «Фінанси та
кредит» та ОСОБА_2 був укладений
Договір про відкриття кредитної лінії
№107pv-03-07, відповідно до якого банк надав
у тимчасове користування, а
позичальник отримав кредит у сумі 99 000,00
доларів США, що підтверджується
копіями зазначеного договору, додатком
№1 до нього, та заявами на видачу
готівки №721/4183 від 14.03.2007 р., №721/17857 від
16.04.2008 р., №736/6081 від 19.04.2007 р., №736/7364 від
14.05.2007 р., №721/6175 від 29.05.2007 р., №721/7162 від
20.06.2007 р. Відповідно до п.п.2.1, 3.2., 4.1, 4.7
кредитного договору, позичальник
зобов`язався щомісяця здійснювати
погашення заборгованості по кредитним
ресурсам в термін до 10 числа кожного
місяця, сплачувати банку відсотки за
користування кредитними ресурсами за
ставкою 11,5% річних й комісійну
винагороду за надання кредиту у
розмірі 0,25% від суми залишку за
кредитом та цілком повернути кредит
банку до 10.03.2022 р.

23.04.2008 р. між банком та позичальником
була укладена додаткова угода №3 до
кредитного договору, відповідно до
якої загальний розмір кредитної лінії
був збільшений до 349 000,00 доларів США, з
оплатою:

- відсотків по процентній ставці
11,5% річних та комісійної винагороди у
розмірі 0,25% на суму залишку - на суму
вибраної кредитної лінії до 23.04.2008 р.,
виходячи з кредитного ліміту 99 000,00
доларів США;

- відсотків по процентній ставці
18,0% річних - на суму грошових коштів, які
будуть вибрані в рамках кредитної
лінії після 23.04.2008 р., виходячи з
кредитного ліміту 250 000,00 доларів США.

У період з 23.04.2008 р. позичальник
отримав кредит в сумі 175 000,00 доларів
США, що підтверджується заявами на
видачу готівки №859/6716 від 07.07.2008 р.,
№876/160 від 29.04.2008 р., №721/18166 від 23.04.2008 р.

Погашення кредитних ресурсів,
відсотків та комісійної винагороди,
виданих до 23.04.2008 р., мало здійснюватися
позичальником у строк до 10 числа
кожного місяця; погашення кредитних
ресурсів та відсотків, виданих після
23.04.2008 р., - у строк з 26 по останнє число
кожного місяця.

Згідно додаткової угоди №4 до
кредитного договору, позичальник з
01.09.2008 р. зобов`язався здійснювати
погашення всієї суми заборгованості
щомісяця до 10 числа і повністю
повернути кредитні ресурси до 13.03.2022 р.

Додатковою угодою №5 від 06.10.2008 р.
до кредитного договору сторони
домовились про зміну процентної ставки
за користування кредитними коштами,
які були надані до 23.04.2008 р., з 11,5% річних
на 13,0% річних.

Позичальник виконував свої
зобов`язання неналежним чином, в
зв`язку з чим неодноразово
повідомлявся банком про необхідність
належного виконання зобов`язань за
кредитним договором, але до
теперішнього часу вимоги банку не
виконано, тому станом на 19.07.2013 р.
заборгованість позичальника перед
банком складає 300 419,87 доларів США, що за
курсом НБУ складає 2 401 256,02 гривень та 3
214 800,21 гривень, із яких:

заборгованість за кредитом - 244
892,77 доларів США;

непогашені відсотки - 55 527,10
доларів США;

непогашена комісійна винагорода -
31 829,25 гривень;

пеня по кредиту та відсоткам,
комісійній винагороді - 3 182 970,96 гривень.

Відповідно до п.6.1 кредитного
договору за прострочення повернення
кредитних ресурсів та/або сплати
процентів позичальник сплачує банку
пеню з розрахунку 1% від простроченої
суми за кожний день прострочення.

Забезпеченням виконання за
Кредитним договором є порука фізичної
особи - відповідача ОСОБА_4, оформлена
договором поруки №107pv-03-07 від 13.03.2007 р.,
додатковою угодою №1 від 23.04.2008 р.,
додатковою угодою №2 від 06.10.2008 р. (п.5.2
кредитного договору). Згідно п.п.2.2, 3.1.
договору поруки №107pv-03-07 від 13.03.2007 р.
поручитель відповідає перед банком у
тому ж обсязі, що й позичальник, у т.ч. по
основному боргу, сплаті щомісячних
процентів і підвищених процентів,
сплаті комісійної винагороди, сплаті
неустойки по основному боргу та
процентам, а також по відшкодуванню
всіх збитків та у випадку невиконання
позичальником зобов`язань у
встановлені кредитним договором
строки, поручитель повинен не пізніше
2-х банківських днів сплатити суму, яку
вимагає кредитор.

Банк звернувся до відповідача
ОСОБА_4 з відповідною вимогою, що
підтверджується листом, але вимогу не
виконано до теперішнього часу.

Тому позивач просив стягнути із
відповідачів як з солідарних боржників
на користь АТ «Банк «Фінанси та
кредит» заборгованість за кредитним
договором №107pv-03-07 від 13.03.2007 р. та
договором поруки №107pv-03-07 від 13.03.2007 р. у
сумі 300 419,87 доларів США та 3 214 800,21
гривень, із яких:

заборгованість за кредитом - 244
892,77 доларів США;

непогашені відсотки - 55 527,10
доларів США;

непогашена комісійна винагорода -
31 829,25 гривень;

пеня по кредиту та відсоткам,
комісійній винагороді (за період з
19.07.2012 р. по 19.07.2013 р.) - 3 182 970,96 гривень; та
судовий збір у розмірі 3441,00 гривень.

Представник позивача в судовому
засіданні надала пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві, позовні
вимоги підтримала у повному обсяз,
просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися, були
повідомлені належним чином про дату,
час та місце розгляду справи.

Представник відповідачки ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні
вимоги визнав частково, заперечував
проти задоволення позову в частині
стягнення пені, вказуючи на її
невиправдано високий розмір. Зазначив,
що пеня, яку просить стягнути позивача,
виходячи із розміру 1% за кожний день,
або 365% річних, що в двадцять разів
перевищує відсоткову ставку за
кредитом. Пояснив, що відповідно до ст.3
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22.11.1996 р. №543/96-ВР, який
застосовується до відносин між
суб'єктами господарювання і не
поширюється на громадян, розмір пені не
може перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла у період, за який
оплачується пеня. За вказаний
Позивачем період (з 19.07.2012 р. по 19.07.2013 р.)
встановлювалася наступна облікова
ставка НБУ: з 23.03.2012 - 7,50 % (Постанова НБУ
№ 102 від 21.03.2012 р.); з 10.08.2013 р. - 7,00 %
(постанова НБУ № 209 від 06.06.2013 р.). Тобто у
відносинах господарюючих суб'єктів, що
діють заради одержання прибутку,
відповідно до законодавства України
максимальний розмір пені у вказаний
період становив усього 15% річних, у той
час як відносно Відповідача
застосована ставка 365%, яку представник
вважає несправедливою та яка в 24,33 рази
вище розміру пені, обмеженою подвійною
обліковою ставкою НБУ. Посилався на ч.3
ст.551 ЦК України, відповідно до якої
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Вважав необхідним
врахувати невиправдано високий розмір
пені, а також той факт, що сума пені
перевищує розмір кредиту і відсотків,
разом узятих, і становить більше
половини суми всіх позовних вимог.
Додав, що у відповідачки ОСОБА_2 на
утриманні двоє дітей, і вона перебуває
в даний час у відпустці по догляду за
дитиною і фактично не має інших
доходів, крім допомоги. Тому просив суд
зменшити розмір пені з 365% річних до 15%
річних (максимальний розмір пені,
обчисленої виходячи з подвійної
облікової ставки НБУ в спірний період),
тобто пропорційно зменшити пеню з 3 182
970,96 гривень в 24,33 рази до 130 824,95 гривень.
В іншій частині проти задоволення
позовних вимог не заперечував.

Суд, вислухавши думку представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

13.03.2007 року між банком «Фінанси та
кредит» та ОСОБА_2 був укладений
Договір про відкриття кредитної лінії
№107pv-03-07, відповідно до якого банк надав
у тимчасове користування, а
позичальник отримав кредит у сумі 99 000,00
доларів США, що підтверджується
копіями зазначеного договору (а.с. 23-26),
додатком №1 до нього (а.с. 27-28), та
заявами на видачу готівки №721/4183 від
14.03.2007 р. (а.с. 54), №721/17857 від 16.04.2008 р. (а.с.
52), №736/6081 від 19.04.2007 р. (а.с. 50), №736/7364 від
14.05.2007 р. (а.с. 48), №721/6175 від 29.05.2007 р. (а.с.
46), №721/7162 від 20.06.2007 р. (а.с. 44).

Відповідно до п.п.2.1, 3.2., 4.1, 4.7 кредитного
договору, позичальник зобов`язався
щомісяця здійснювати погашення
заборгованості за кредитними
ресурсами в термін до 10 числа кожного
місяця, сплачувати банку відсотки за
користування кредитними ресурсами по
ставці 11,5% річних і комісійну
винагороду за надання кредиту у
розмірі 0,25% від суми залишку за
кредитом та цілком повернути кредит
банку до 10.03.2022 р.

23.04.2008 р. між банком та позичальником
була укладена Додаткова угода №3 до
Кредитного договору (а.с. 31), відповідно
до якої загальний розмір кредитної
лінії був збільшений до 349 000,00 доларів
США, з оплатою:

- відсотків по процентній ставці
11,5% річних та комісійної винагороди у
розмірі 0,25% на суму залишку - на суму
вибраної кредитної лінії до 23.04.2008 р.,
виходячи з кредитного ліміту 99 000,00
доларів США;

- відсотків по процентній ставці
18,0% річних - на суму грошових коштів, які
будуть вибрані в рамках кредитної
лінії після 23.04.2008 р., виходячи з
кредитного ліміту 250 000,00 доларів США.

У період з 23.04.2008 р. позичальник
отримав кредит в сумі 175 000,00 доларів
США, що підтверджується заявами на
видачу готівки №859/6716 від 07.07.2008 р. (а.с.
56), №876/160 від 29.04.2008 р. (а.с. 60), №721/18166 від
23.04.2008 р. (а.с. 58).

Погашення кредитних ресурсів,
відсотків та комісійної винагороди,
виданих до 23.04.2008 р., мало здійснюватися
позичальником у строк до 10 числа
кожного місяця; погашення кредитних
ресурсів та відсотків, виданих після
23.04.2008 р., - у строк з 26 по останнє число
кожного місяця.

Згідно Додаткової угоди №4 до
Кредитного договору, позичальник з
01.09.2008 р. зобов`язався здійснювати
погашення всієї суми заборгованості
щомісяця до 10 числа й повністю
повернути кредитні ресурси до 13.03.2022 р.
(а.с. 33).

Додатковою угодою №5 від 06.10.2008 р.
до Кредитного договору сторони
домовились про зміну процентної ставки
за користування кредитними коштами,
які були надані до 23.04.2008 р., з 11,5% річних
на 13,0% річних (а.с. 34).

Позичальник виконував свої
зобов`язання неналежним чином,
сплативши:

- за кредитними ресурсами,
отриманими до 23.04.2008 р., виходячи з
кредитного ліміту 99 000,00 доларів США,
лише суму процентів по кредиту у
розмірі 40 065,83 доларів США, суму
комісійної винагороди у розмірі 78 077,82
гривень та суму по кредитним ресурсам у
розмірі 16 839,76 доларів США;

- за кредитними ресурсами,
отриманими після 23.04.2008 р., виходячи з
кредитного ліміту 250 000,00 доларів США,
лише суму процентів по кредиту у
розмірі 129 501,48 доларів США, та суму по
кредитним ресурсам у розмірі 12 267,47
доларів США.

Забезпеченням виконання за
кредитним договором було встановлено
поруку фізичної особи - відповідача
ОСОБА_4, відповідно до договору поруки
№107pv-03-07 від 13.03.2007 р. (а.с. 38-40),
додаткової угоди №1 від 23.04.2008 р. (а.с. 41),
додаткової угоди №2 від 06.10.2008 р. (а.с. 42).
Згідно п.п.2.2, 3.1. договору поруки
№107pv-03-07 від 13.03.2007 р. поручитель
відповідає перед банком у тому ж
обсязі, що й позичальник, у т.ч. по
основному боргу, сплаті щомісячних
процентів і підвищених процентів,
сплаті комісійної винагороди, сплаті
неустойки по основному боргу та
процентам, а також по відшкодуванню
всіх збитків та у випадку невиконання
позичальником зобов`язань у
встановлені кредитним договором
строки, поручитель повинен не пізніше
2-х банківських днів сплатити суму, яку
вимагає кредитор.

Банк звертався з письмовою
вимогою про сплату боргу до
відповідачів з вимогами про дострокове
повернення кредитних коштів банку
вих.№09/532 від 29.01.2013 р. та вих.№09/3555 та
№09/3556 від 25.06.2013 р.), але до теперішнього
часу вимоги Банку не виконано (а.с. 65, 66,
67).

Таким чином, станом на 19.07.2013 р.
заборгованість позичальника перед
банком складає:

заборгованість за кредитом - 244
892,77 доларів США;

непогашені відсотки - 55 527,10
доларів США;

непогашена комісійна винагорода -
31 829,25 гривень.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного
Кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином і у
встановлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобовязаний сплачувати
проценти, розмір яких встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Згідно з ч.1 ст.625
ЦК України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, а
за правилами ч.1 ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК
України наслідками порушення
боржником зобов'язання щодо
повергнення чергової частини суми
кредиту є право заявника достроково
вимагати повернення суми кредиту.

Виходячи з викладеного, суд
приходить до висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 в частині стягнення
заборгованості за кредитом в розмірі 244
892,77 доларів США, непогашених відсотків
в розмірі 55 527,10 доларів США,
непогашеної комісійної винагороди в
розмірі 31 829,25 гривень.

Щодо вимог позивача про стягнення
пені по кредиту та відсоткам,
комісійній винагороді за період з
19.07.2012 р. по 19.07.2013 р., у розмірі 3 182 970,96
гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Судом встановлено, що заявлений
позивачем розмір пені перевищує розмір
заборгованості за кредитом та
відсотками. Крім того, відповідачка
ОСОБА_2 має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. З урахуванням
викладеного, та на підставі ст.551 ЦК
України суд вважає за необхідне
задовольнити заяву представника
відповідачки про зменшення розміру
пені.

В зв`язку з тим, що стаття 551 ЦК
України не встановлює межі, до яких
може бути зменшений розмір неустойки
(пені), та з огляду на приписи ч.8 ст.8 ЦПК
України, відповідно до якої якщо спірні
відносини не врегульовані законом, суд
застосовує закон, що регулює подібні за
змістом відносини (аналогія закону), а
за відсутності такого - суд виходить із
загальних засад законодавства
(аналогія права), суд вважає за можливе
прийняти посилання заявника на ст.3
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22.11.1996 р. №543/96-ВР, яка
хоча і не відноситься до спірних
правовідносин, але регулює аналогічні
правовідносини між господарюючими
суб`єктами, та відповідно до якої
розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла у період, за який оплачується
пеня.

З урахуванням принципу
розумності та справедливості, а також
того, що за вказаний позивачем період (з
19.07.2012 р. по 19.07.2013 р.) максимальна
подвійна облікова ставка НБУ
дорівнювала 15% річних, тобто була в 24,33
рази нижче розміру пені, застосованого
позивачем, суд вважає за можливе
зменшити розмір пені до 130 824,95 грн., та
саме цю суму стягнути на користь
позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
необхідно стягнути з відповідачки
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» судовий збір у розмірі 1720,50
гривень, а також стягнути з відповідача
ОСОБА_4 на ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»
судовий збір у розмірі 1720,50 гривень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 536, 549, 551, 610, 611
ЦК України ст. ст. 5, 8, 60, 88, 213, 214, 215, 224 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
№107pv-03-07 від 13.03.2007 року та договором
поруки №107pv-03-07 від 13.03.2007 року у розмірі
300419 (триста тисяч чотириста
дев'ятнадцять) доларів 87 центів США, та
162654 (сто шістдесят дві тисячі шістсот
п'ятдесят чотири) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» судовий збір
у розмірі 1720 (одна тисяча сімсот
двадцять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» судовий збір
у розмірі 1720 (одна тисяча сімсот
двадцять) гривень 50 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано через Ворошиловський
районний суд м. Донецька до
апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення надруковано у нарадчій кімнаті
у одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька

В.П. Цукуров