АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/688/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Галаган В.І.
Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді
Поліщук Н.В.

суддів
Білич І.М., Кулікової С.В.

при секретарі
Задорожному А.Г.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Музиченка М.М.

представника відповідача
Коляєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві в залі суду справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Київська
будівельна компанія №1», в інтересах
якої діє представник за довіреністю
Каляєв Валерій Валерійович, на рішення
Дніпровського районного суду м.Києва
від 17 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київська будівельна
компанія №1» про стягнення заробітної
плати, грошової компенсації за
невикористану відпустку, суми
заборгованості за кредитним договором,
відшкодування моральної шкоди -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ТОВ «Київська
будівельна компанія №1» про вирішення
трудового спору. В ході розгляду справи
позивач неодноразово уточнював
позовні вимоги та остаточно (т.2 а.с. 1)
просив стягнути з ТОВ «Київська
будівельна компанія №1» невиплачену
заробітну плату у розмірі 28476 грн.,
допомогу по тимчасовій
непрацездатності у розмірі 5000 грн.,
грошову компенсацію за щорічну
відпустку у сумі 2317 грн., суму
заборгованості по кредитному договору
в АТ «УкрСиббанк» №0 від 26 жовтня
2007 року в розмірі 16988,38 грн., моральну
шкоду в розмірі 15000 грн., 3000 грн. витрат
на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31
січня 2011 року був прийнятий на роботу у
ТОВ «Київська будівельна компанія №1»
на посаду менеджера із заробітною
платою в сумі 2500 грн. на місяць.

19 лютого 2011 року, у робочий час,
перебуваючи на станції технічного
обслуговування проводив технічний
огляд ввіреного йому автомобіля у
зв»язку із трудовою діяльністю у ТОВ
«Київська будівельна компанія №1», під
час чого отримав травму та з 19 лютого 2011
року по 14 квітня 2011 року перебував на
лікарняному. Проте, відповідачем у
відповідності до Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування у зв»язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» не
здійснена виплата у сумі 5000 грн.

Зазначає, що 07 червня 2012 року
звільнений за власним бажанням на
підставі ст.38 КЗпП України.
Відповідачем не виплачено заробітної
плати за період з квітня 2011 року по
травень 2012 року включно та за 4 дні у
червні 2012 року в розмірі 28476 грн., а
також не виплачено компенсацію в
розмірі 2317 грн. за щорічну відпустку.

Посилається на те, що внаслідок
невиплати заробітної плати не зміг
своєчасно виконувати свої
зобов»язання за кредитним договором,
що укладений із АТ «УкрСиббанк».

Також на підставі ст.237-1 КЗпП України
просить вирішити питання про
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 17 жовтня 2013 року позовні
вимоги задоволено частково, вирішено
стягнути з ТОВ «Київська будівельна
компанія №1» невиплачену заробітну
плату у розмірі 20602,06 грн., грошову
компенсацію за невикористану
відпустку у розмірі 1551,19 грн., моральну
шкоду в розмірі 500 грн., 2501,04 грн. витрат ,
пов»язаних із оплатою
судово-почеркознавчої експертизи.
Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

Посилається на те, що судом
безпідставно відмовлено у задоволенні
клопотання про допит як свідка ОСОБА_6
та не встановлено обставин видачі
довіреності на керування транспортним
засобом, що підтвердило б виконання
позивачем трудових відносин з 31 січня
2011 року. Не погоджується з висновком
суду про те, що позивачу при прийнятті
на роботу встановлена заробітна плата
у розмірі 2000 грн., а також з висновком
суду про виплату заробітної плати за
липень 2011 року у сумі 1638,80 грн.
Посилається на порушення норм
процесуального права в частині
вирішення судом питань щодо вимог
стосовно кредитної заборгованості та
витрат на правову допомогу, при цьому
зазначає, що документи стосовно
обґрунтування витрат на правову
допомогу були надані до суду, проте в
матеріалах справи відсутні. Не
погоджується із висновками суду про
розмір моральної шкоди, зазначаючи, що
висновком почеркознавчої експертизи
встановлено підроблення документів на
виплату заробітної плати, відповідно
її невиплату.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ТОВ «Київська будівельна компанія №1»,
в інтересах якої діє представник за
довіреністю Каляєв В.В., подано
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення в частині
задоволених позовних вимог, в іншій
частині залишити без змін.

В апеляційній скарзі не погоджується з
висновками суду в частині стягнення
заробітної плати з тих підстав, що
судом відмовлено в задоволенні
клопотання про допит як свідків осіб,
які підтвердили б факт отримання
позивачем заробітної плати за весь
період роботи. Вказує на наявність в
матеріалах справи доказів, які
підтверджують те, що позивач у період з
серпня 2011 року по 07 червня 2012 року не
працював та відповідно відсутність
підстав для внесення до табелю даних
щодо виходу на роботу у цей період. Не
погоджується з наданою судом
характеристикою стосовно акту про
пошкодження позивачем документів та
стосовно актів про відсутність на
робочому місці. Вказує на відсутність
підстав для відшкодування моральної
шкоди.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та заперечували проти
доводів апеляційної скарги
відповідача.

Представники відповідача підтримали
подану відповідачем апеляційну скаргу
та заперечували проти доводів
апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників цивільного процесу,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого по справі рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи в частині вимог, що
стосуються стягнення виплати по
лікарняних листках у період з 19 лютого
2011 року по 14 квітня 2011 року, суд першої
інстанції виходив з того, що не знайшло
свого підтвердження перебування
сторін у трудових відносинах до 14
квітня 2011 року.

Частково задовольняючи вимоги в
частині стягнення заробітної плати,
суд першої інстанції виходив з даних
судової експертизи, якою встановлено,
що підписи у частині відомостей про
виплату заробітної плати виконані не
ОСОБА_1 (до уваги взято відомості за
квітень 2011 року, травень 2011 року,
червень 2011 року, липень, 2011 року,
червень 2012 року), з того, що при
прийнятті на роботу позивачу був
встановлений оклад у розмірі 2000 грн.
згідно із наказом про прийняття на
роботу, а також судом відхилено дані
актів про відсутність позивача на
роботі, складені за період з серпня 2011
року по травень 2012 року. Визначаючи
суму заробітної плати, що підлягає
стягненню судом, першої інстанції
враховано її із здійсненням
відрахувань податків.

Частково задовольняючи вимоги в
частині стягнення грошової
компенсації за невикористану
відпустку суд першої інстанції
керувався положеннями Постанови
Кабінету Міністрів України №100 від 08
лютого 1995 року, з вирахуванням
податків, із розрахунку 28 днів
відпустки та 2000 грн. окладу.

Відмовляючи в частині вимог, що
стосуються стягнення кредитної
заборгованості, суд першої інстанції
виходив з того, що її виникнення є
наслідком порушення позивачем своїх
зобов»язань перед кредитором, які
виникли до початку трудових відносин
сторін.

Частково задовольняючи вимоги в
частині стягнення моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
така сума є достатньої для відновлення
втрат немайнового характеру.

Відмовляючи в частині стягнення
витрат на правову допомогу, суд першої
інстанції виходив з того, що не надано
доказів на їх здійснення, зокрема,
договору з фахівцем у галузі права про
надання правової допомоги, акту
виконаних робіт.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції
колегія суду не може, з огляду на
наступне.

З матеріалів справи убачається, що
Наказом (розпорядженням) №6-к від 14
квітня 2011 року «Про прийняття на
роботу» ОСОБА_1 з 14 квітня 2011 року
прийнято на роботу менеджером з
постачання у ТОВ «Київська будівельна
компанія №1» з окладом 2000 грн., про що у
трудовій книжці здійснено відповідний
запис.

За даними відомостей про виплату
грошей ТОВ «Будівельна компанія №1»
здійснено такі виплати ОСОБА_1 -
№ВЗП-000081 за квітень 2011 року у розмірі
491,64 грн.; №ВЗП-000086 за квітень 2011 року у
розмірі 1147,16 грн.; №ВЗП-000100 за травень
2011 року у розмірі 1207,54 грн.; №ВЗП-000120 за
травень 2011 року у розмірі 431,26 грн.;
№ВЗП-000129 за червень 2011 року у розмірі
1229,10 грн.; №ВЗП-000156 за червень 2011 року у
розмірі 409,70 грн.; №ВЗП-000154 за липень 2011
року у розмірі 468,23 грн.; №ВЗП-000149 за
липень 2011 року у розмірі 1170,57 грн.;
№ВЗП-000100 за червень 2012 року у розмірі
395,54 грн. (а.с. 33, 34,35, 36, 37, 38, 39, 40, 141).

За даними Акту перевірки №26-09-54/1388 від
16.11.2011 року, складеного Територіальною
державною інспекцією праці у м.Києві, у
наданому для перевірки табелі обліку
використання робочого і часу за
квітень 2011 року мають місце помітки про
те, що ОСОБА_1 почав працювати у ТОВ
«Київська будівельна компанія №1»
починаючи з 14 квітня 2011 року. Інші
помітки, що підтверджували б роботу
ОСОБА_1 у ТОВ «Київська будівельна
компанія №1», за період з 31 січня 2011
року по 13 квітня 2011 року у наданих для
перевірки табелях обліку використання
робочого часу за січень-квітень 2011
року, відсутні. На час проведення
перевірки трудові відносини між ТОВ
«Київська будівельна компанія № 1» та
ОСОБА_1 не розірвано. (Т.1 а.с. 159-160)

Наказом № 20-к від 10 серпня 2011 року
ОСОБА_1 звільнено з роботи менеджера з
постачання ТОВ «Київська будівельна
компанія №1» за власним бажанням на
підставі статті 38 КЗпП України, про що в
трудовій книжці зроблено відповідний
запис. (Т.1 а.с. 32)

Наказом № 10/08 від 10 серпня 2011 року ТОВ
«Київська будівельна компанія №1»
анульовано запис №14 від 10 серпня 2011
року в трудовій книжці ОСОБА_1 (Т.1 а.с.
31,32, 117-122)

Наказом (розпорядженням) № 10-к від 07
червня 2012 року ОСОБА_1 менеджера з
постачання ТОВ «Київська будівельна
компанія №1» 07 червня 2012 року звільнено
з роботи за власним бажанням на
підставі ст.38 КЗпП України, про що в
трудовій книжці ОСОБА_1 зроблено
відповідний запис. (Т.1 а.с.140, 152)

08 червня 2012 року ОСОБА_1 отримано
трудову книжку, про що зроблено
відповідний запис у журналі обліку
трудових книжок ТОВ «Київська
будівельна компанія №1» та проставлено
власноручний підпис ОСОБА_1 (Т.1 а.с. 143-145)

Згідно Висновку судово-почеркознавчої
експертизи та судово-технічної
експертизи документів №805/806/13-32 від 18
лютого 2013 року, складеного експертами
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз, підписи
від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис про
одержання» у рядку за табельним №118 у
відомостях на виплату грошей №ВЗП-000081
за квітень 2011 року від 22.04.2011 року в сумі
491,64 грн., №ВЗП-000086 за квітень 2011 року
від 10.05.2011 року в сумі 1147,16 грн., №ВЗП-000100
за травень 2011 року від 25.05.2011 року в сумі
1207,54 грн. №ВЗП-000120 за травень 2011 року
від 09.06.2011 року в сумі 431,26 грн., №ВЗП-000129
за червень 2011 року від 24.06.2011 року в сумі
1229,10 грн., №ВЗП-000149 за липень 2011 року від
22.07.2011 року в сумі 1170,57 грн., №ВЗП-000154 за
липень 2011 року від 05.08.2011 року в сумі 468,23
грн., №ВЗП-000100 за червень 2012 року від
08.06.2012 року в сумі 395,54 грн.; в графі «З
наказом (розпорядженням) ознайомлений»
у рядку («підпис працівника») у наказі
(розпорядженні) №6-п від 14.04.2011 року про
прийняття на роботу, виконані
рукописним способом кульковою ручкою
без попередньої технічної підготовки
чи застосування технічних засобів.

Підписи від імені ОСОБА_1 в графі
«Підпис про одержання» у рядку за
табельним №118 у відомостях на виплату
грошей №ВЗП-000081 за квітень 2011 року від
22.04.2011 року в сумі 491,64 грн., №ВЗП-000086 за
квітень 2011 року від 10.05.2011 року в сумі
1147,16 грн., №ВЗП-000100 за травень 2011 року
від 25.05.2011 року в сумі 1207,54 грн. №ВЗП-000120
за травень 2011 року від 09.06.2011 року в сумі
431,26 грн., №ВЗП-000129 за червень 2011 року
від 24.06.2011 року в сумі 1229,10 грн., виконані
не ОСОБА_1, а іншою особою з
наслідуванням підпису ОСОБА_1

Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис
про отримання» у рядку за табельним №118
у відомості на виплату грошей №ВЗП-000100
за червень 2012 року від 08.06.2012 року в сумі
395,54 грн., виконаний ОСОБА_1

Питання щодо виконання підписів від
імені ОСОБА_1 у графі «Підпис про
одержання» у рядку за табельним №118 у
відомостях на виплату грошей №ВЗП-000149
за липень 2011 року від 22.07.2011 року в сумі
1170,57 грн., №ВЗП-000154 за липень 2011 року від
05.08.2011 року в сумі 468,23 грн., в графі «З
наказом (розпорядженням) ознайомлений»
у рядку «(підпис працівника)» у наказі
(розпорядженні) №6-п від 14.04.2011 року про
прийняття на роботу, ОСОБА_1 або іншою
особою, не вирішувалось з причин, що
вказані у п. 4 дослідницької частини
висновку експертів.

Таким чином, установлено, що позивач
перебував у трудових стосунках з
відповідачем протягом з 14 квітня 2011
року по 07 червня 2012 року, проте з серпня
2011 року по день звільнення 07 червня 2012
року позивач свої трудові обов»язки не
виконував, що підтверджено позивачем.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо
початку трудових відносин з 31 січня 2011
року відхиляються колегією суддів,
оскільки належними доказами не
підтверджені та спростовуються іншими
матеріалами справи, зокрема даними
особової картки працівника (том 1 а.с.
142), даними журналу обліку трудових
книжок (том 1 а.с. 143-145), даними
відомостей з центральної бази даних
Державного реєстру фізичних осіб ДПА
України про суми виплачених доходів
(том 2 а.с. 104-105) та висновки суду першої
інстанції в цій частині є вірними.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на
факт видачі довіреності 04 лютого 2011
року на право керування транспортним
засобом відхиляються колегією суддів,
оскільки така довіреність видана
фізичною особою ОСОБА_7 та сама по собі
не підтверджує факт укладення
трудового договору із Товариством з
обмеженою відповідальністю «Київська
будівельна компанія №1».

Разом з тим, є обґрунтованими доводи
апеляційної скарги відповідача в
частині безпідставного стягнення на
користь позивача заробітної плати за
період з серпня 2011 року по червень 2012
року, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП
України, ст.1 Закону України «Про оплату
праці» заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Установлено, що позивач в цей період на
роботу не виходив, трудових обов»язків
не виконував та зазначене не пов»язано
із ініціативою власника.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про стягнення
заробітної плати за період з серпня 2011
року по червень 2012 року, оскільки
фактично робота позивачем не
виконувалась та докази про будь-які
перешкоди з боку власника матеріали
справи не містять.

Установлено також, що згідно даних
платіжно-розрахункових відомостей
позивачеві нараховувались такі
грошові кошти : №ВЗП-000081 за квітень 2011
року у розмірі 491,64 грн.; №ВЗП-000086 за
квітень 2011 року у розмірі 1147,16 грн.;
№ВЗП-000100 за травень 2011 року у розмірі
1207,54 грн.; №ВЗП-000120 за травень 2011 року у
розмірі 431,26 грн.; №ВЗП-000129 за червень 2011
року у розмірі 1229,10 грн.; №ВЗП-000156 за
червень 2011 року у розмірі 409,70 грн.;
№ВЗП-000154 за липень 2011 року у розмірі
468,23 грн.; №ВЗП-000149 за липень 2011 року у
розмірі 1170,57 грн.; №ВЗП-000100 за червень
2012 року у розмірі 395,54 грн.

Ураховуючи дані Висновку
судово-почеркознавчої експертизи та
судово-технічної експертизи
документів №805/806/13-32 від 18 лютого 2013
року, колегія суддів уважає, що
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає нарахована, але не
виплачена заробітна плата за квітень
2011 року у розмірі 491,64 грн.; за квітень
2011 року у розмірі 1147,16 грн.; за травень
2011 року у розмірі 1207,54 грн.; за травень
2011 року у розмірі 431,26 грн.; за червень
2011 року у розмірі 1229,10 грн.; а також за
липень 2011 року у розмірі 468,23 грн.; за
липень 2011 року у розмірі 1170,57 грн., в
загальному розмірі 6145 грн. 50 коп. При
цьому, колегія суддів уважає, що
відповідачем не доведено належної
виплати заробітної плати позивачу в
липні 2011 року, оскільки дані
відповідної платіжної відомостей
такий факт не підтверджують, інших
доказів матеріали справи також не
містять. Відтак, висновки суду щодо
відхилення вимог позивача в сумі 1638
грн. 80 коп. за липень 2011 року не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Згідно платіжної відомості №ВЗП-000100 за
червень 2012 року позивачем отримано
компенсацію за невикористану
відпустку у розмірі 395,54 грн., що
останнім не спростовується, відтак,
вимоги щодо стягнення такої
компенсації задоволенню не підлягають.

Згідно платіжної відомості №ВЗП-000156 за
червень 2011 року позивачем отримано
заробітну платі у розмірі 409,70 грн.,
матеріали справи не містять доказів,
які б спростовували отримання цих
коштів, відтак вимоги щодо стягнення
грошових коштів за червень 2011 року в
сумі 409,70 грн. також задоволенню не
підлягають.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції в
частині стягнення моральної шкоди в
розмірі 500 грн. та доводами апеляційних
скарги такі висновки не
спростовуються.

Відповідно до ст..237-1 КЗпП України
відшкодування моральної шкоди
працівникові провадиться власником
або уповноваженим ним органом, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань.

Доказів про те, що моральна шкода
причинена не з його вини, відповідачем
не надано.

Визначаючи суму на відшкодування
моральної шкоди, суд вірно врахував
обставини справи, тривалість
психологічних страждань, та дійшов
вірного висновку, що сума 500 грн. є
достатньою для відновлення втрат
немайнового характеру та досягнення
психологічної рівноваги, а визначена
позивачем сума 15000 грн. є завищеною.

Висновки суду щодо відмови в
задоволенні вимог про стягнення
кредитної заборгованості та витрат на
правову допомогу повністю ґрунтуються
на зібраних у справі доказах,
відповідають вимогам чинного
законодавства та доводами апеляційної
скарги не спростовуються. При цьому,
позивачем документів на обґрунтування
витрат на правову допомогу не надано
як в суді першої інстанції, так і при
розгляді справи в суді апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст.. 309 ЦПК України
невідповідність висновків суду
обставинам справи є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційних скарг,
скасування рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
невиплаченої заробітної плати,
грошової компенсації за невикористану
відпустку з ухваленням в цій частині
нового рішення.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційних скаргах,
немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 305, 307, 309, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Київська
будівельна компанія №1», в інтересах
якої діє представник за довіреністю
Каляєв ВалерійВалерійович,
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 17 жовтня 2013 року в частині
стягнення невиплаченої заробітної
плати , грошової компенсації за
невикористану відпустку скасувати та
ухвалити в цій частині нове , яким
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київська будівельна
компанія №1» на користь ОСОБА_1
невиплачену заробітну плату в розмірі
6145 ( шість тисяч сто сорок п»ять) грн.. 50
коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

С.В. Кулікова