Справа №473/4232/13-ц 04.03.2014 04.03.2014 04.03.2014
Провадження №22-ц/784/803/14
Справа № 22-ц/784/803/14
Головуючий першої інстанції:
Войстрікова Л.В. Категорія 34
Суддя-доповідач апеляційного суду:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.,

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Руднік Є.М.,

за участю позивачки ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, відповідачки
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4
на рішення Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 28 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди.

Вказувала, що вона є власницею 7/16
частин житлового будинку АДРЕСА_1, її
сестра - відповідачка ОСОБА_4 - є
власницею 18 частини будинку, власником
7/16 частин будинку був ОСОБА_7, який
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Його спадкоємцями є
діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Як зазначила позивачка, з 01 квітня 2010
року вона стала проживати у даному
будинку, але між сторонами постійно
виникають суперечки та сварки стосовно
користування цим будинком, в
результаті чого, відповідачка умисно
стала спричиняти шкоду її майну. Так ,
відповідачкою були пошкоджені двері та
замки до неї, заміна яких становить 2 159
грн.; тричі зруйновано паркан,
силікатну цеглу з якого вартістю 360грн.
остання забрала собі; зруйнувала стіну
житлового будинку, на відновлення якої
був витрачений цемент на суму 210 грн.
Крім того, вказані неправомірні дії
відповідачки призвели до погіршення її
здоров'я, в зв'язку з чим на лікування
нею було придбано ліків на загальну
суму 650грн.88коп.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2
просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь
3 379грн.88 коп. у відшкодування
матеріальної шкоди та 5 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, що
спричинена неправомірними діями
відповідачки, а також 1500 грн. витрат за
надання правової допомоги та
відшкодування судового збору.

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 28 січня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 2129 грн. відшкодування
матеріальної шкоди, 1300 грн.
відшкодування моральної шкоди та 1500
грн. відшкодування витрат на правову
допомогу. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність
висновку суду обставинам справи та
порушення норм процесуального права,
просила його змінити: в частині
стягнення матеріальної шкоди -
стягнути з ОСОБА_4 на її користь 3 379 грн.
88 коп. відшкодування матеріальної
шкоди; в частині розподілу судового
збору - стягнути з відповідача на її
користь 344грн.10коп. судового збору. В
іншій частині рішення суду залишити
без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на незаконність рішення,
просила його скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та представника позивачки,
перевіривши наведені в скаргах доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню із наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоду, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Сторони є співвласниками житлового
будинку АДРЕСА_1, до позивачці належить
7/16 його частин, а відповідачці - 18
частина будинку. Між сторонами
тривалий час існують конфлікті
відносини стосовно користування цим
будинком.

Судом першої інстанції встановлено і
таке підтверджується матеріалами
справи, що 17 липня 2013 р. відповідачка
ОСОБА_4 пошкодила молотком вхідні двері
позивачки.

Викладені обставини підтверджуються
змістом постанови слідчого
Вознесенського МВ УМВС від 18 липня 2013р.
про закриття кримінальної справи,
відповідно до якої проведеними
слідчими діями вищевказаний факт був
встановлений, проте, враховуючи розмір
завданого ОСОБА_2 збитку - 1500грн., дії
ОСОБА_4 через малозначність не
становлять суспільної небезпеки, а
тому кримінальне провадження по даному
факту було закрито у зв'язку з
відсутністю складу кримінального
правопорушення (а.с.26).

Згідно довідки ПП ОСОБА_8 від 21.08.2013р.
металеві вхідні двері позивачки
підлягають заміні на нові двері,
оскільки не підлягають користуванню і
ремонту (а.с.28). Відповідно до довідки
ФОП ОСОБА_9 від 20.08.2013р. середня вартість
дверей металевих утеплених складає
1850грн. (а.с.29), а згідно копії чеку за
врізний замок на двері позивачкою було
сплачено 159грн. (а.с.27).

Статтями. 10, 60 ЦПК України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Між тим, доказів, які б спростовували
зазначені обставини, відповідачкою не
надано.

Таким чином, суд на підставі ст.ст. 1192 ЦК
України дійшов правильного висновку
про те, що внаслідок винних дій ОСОБА_4
позивачці завдана майнова шкода, що
відповідає вартості дверей та замка до
неї (1850грн. + 159грн.), яка підлягає
стягненню з відповідачки на користь
ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, посилання
апеляційної скарги ОСОБА_4 на
недоведеність факту спричинення з її
вини вказаної майнової шкоди позивачці
спростовуються зібраними у справі
доказами.

Разом з тим, з висновком суду щодо
нанесення відповідачкою майнової
шкоди в розмірі 120грн., тобто, вартості 60
силікатних цеглин паркану, колегія
суддів не може погодитися, оскільки
достатніх та беззаперечних доказів
вчинення відповідачкою протиправних
дій з руйнування паркану позивачки
матеріали справи не містять.

Так, наданий позивачкою на
підтвердження своїх доводів Акт від
05.08.2013р. складений головою вуличного
комітету ОСОБА_10 одноособово та не
містить конкретних дат вчинення
відповідачкою неправомірних дій, а
тому його не можна вважати
переконливим доказом вчинення
відповідачкою таких дій (а.с.32).

Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 309
ЦПК України рішення суду в частині
розміру відшкодування майнової шкоди
підлягає зміні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо
стягнення з ОСОБА_4 на її користь
вартості перших замінених замків, ще 120
цеглин, цементу та ліків не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки позивачкою
не доведено належними та допустимими
доказами вчинення відповідачкою
протиправних дій, які змусили
позивачку нести витрати на придбання
цього майна.

Задовольняючи частково позовні вимоги
щодо відшкодування моральної шкоди,
суд обґрунтовано виходив з того, що
внаслідок неправомірних дій
відповідачки позивачці була
спричинена моральна шкода, яка полягає
у душевних стражданнях, які остання
зазнала у зв'язку із пошкодженням її
майна, та яка відповідно до положень
ст.ст. 23, 1167 ЦК України підлягає
стягненню з ОСОБА_4

Разом з тим, при визначенні розміру
моральної шкоди, що підлягає стягненню
на користь позивачки, суд першої
інстанції недостатньо врахував
конкретні обставини справи та обсяг
заподіяної шкоди. З урахуванням
викладеного, приймаючи до уваги
глибину та тривалість моральних
страждань позивачки, виходячи із засад
розумності і справедливості, колегія
суддів вважає доцільним зменшити
відшкодування даної шкоди до 300 грн..

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду на підставі п.1
ч.1 ст. 309 ЦПК України також підлягає
зміні в частині розміру відшкодування
моральної шкоди.

За таких обставин, посилання
апеляційної скарги ОСОБА_4 на
безпідставність вимог позивачки про
стягнення моральної шкоди є
необґрунтованими.

Згідно квитанції про оплату правової
допомоги, наданих позивачці адвокатом,
ОСОБА_2 було сплачено 1500 грн. витрат на
оплату даних послуг. Відповідно до
журналів судових засідань загальна
тривалість судових засідань, в яких
приймала участь адвокат позивачки,
становить 6год. 45хв. Разом з тим, ч.1 ст. 88
ЦПК України встановлено, що стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, враховуючи, що позивачкою було
заявлено вимоги на загальну суму
8379грн.88коп. (3 379грн.88 коп. майнової та 5 000
грн моральної шкоди), а задоволено
вимог на загальну суму 2309грн. (2009грн.
майнової та 300грн моральної шкоди), то
розмір відшкодування витрат ОСОБА_2, на
правову допомогу складає 413грн. 25коп. За
такого, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України рішення суду в частині
відшкодування витрат на правову
допомогу також підлягає зміні.

При зверненні до суду з даним позовом
ОСОБА_2 був сплачений судовий збір в
загальній сумі 413грн. 25коп., тобто, за
мінімальними ставками, встановленими
Законом України «Про судовий збір» для
оплати вимог майнового і немайнового
характеру (а.с.1,2).

Проте, частково задовольняючи позов,
суд помилково, в порушення вимог ст. 88
ЦПК України, стягнув судовий збір з
відповідачки на користь держави.

У зв'язку з викладеним, відповідно до п.
4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в
частині відшкодування витрат на сплату
судового збору підлягає скасуванню із
постановленням в цій частині нового
рішення про стягнення цих витрат з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від 28 січня
2014 року в частині розміру
відшкодування майнової та моральної
шкоди і витрат на правову допомогу -
змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
відшкодування майнової шкоди в сумі
2009грн.00коп. (дві тисячі дев'ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
відшкодування моральної шкоди в сумі
300грн.00коп. (триста гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
відшкодування витрат на правову
допомогу в сумі 413грн. 25коп. (чотириста
тринадцять гривень двадцять п'ять
копійок).

Рішення Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від 28 січня
2014 року в частині відшкодування витрат
на сплату судового збору скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
відшкодування витрат на сплату
судового збору в розмірі 487грн. 20коп.
(чотириста вісімдесят сім гривень
двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді