У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі - Голінко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Райфайзен
Банк Аваль» на заочне рішення
Хустського районного суду від 08 серпня
2013 р. за позовною заявою Хустського
міжрайонного прокурора в інтересах
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та неповнолітніх
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до
публічного акціонерного товариства
«Райфайзен Банк Аваль», ОСОБА_18, ОСОБА_19
та ОСОБА_20, треті особи - орган опіки та
піклування Хустської міської ради та
служба у справах неповнолітніх
Хустської міської ради, про визнання
недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

Хустський міжрайонний прокурор
звернувся у суд із позовом до ОСОБА_18,
ОСОБА_20 та публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Закарпатської обласної дирекції
(надалі - Банк) у квітні 2011 р.

Після уточнення позовних вимог (т.1,
а.с.217-218) просив поновити строки для
подання позовної заяви до суду та
визнати недійсним укладений між
Закарпатською філією АППБ «Аваль» і
громадянами ОСОБА_18, ОСОБА_19 і ОСОБА_20
договір від 28.02.06 р. іпотеки будівлі
гуртожитку, яка розташована по АДРЕСА_1.

На обґрунтування зазначав, що згідно з
рішенням Хустського районного суду від
07.12.06 р., яке набрало законної сили та є
чинним, будівля гуртожитку по АДРЕСА_1
була продана ОСОБА_18 і ОСОБА_20 закритим
акціонерним товариством «Управління
механізації будівництва»
неправомірно, у зв'язку з чим договір
купівлі-продажу від 26.12.2005 р. визнано
недійсним. Однак, 28.02.06 р. указані
відповідачі передали цю будівлю в
іпотеку Банку для забезпечення своїх
кредитних зобов'язань на суму 100000
доларів США.

Ухвалою Хустського районного суду від
07.10.11 р. до участі в справі в якості
третіх осіб залучено орган опіки та
піклування і службу в справах
неповнолітніх Хустської міської ради,
а ухвалою цього ж суду від 26.06.12 р.
залучено як співвідповідача ОСОБА_19
(т.1, а.с.86, 172).

Ухвалою суду від 08.08.13 р. провадження у
справі в частині позовних вимог
прокурора в інтересах ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24 і ОСОБА_25 закрито в зв'язку зі
смертю останніх (т.2, а.с.40-42).

Заочним рішенням цього ж суду від 08.08.13
р. позов задоволено повністю (т.2,
а.с.45-49), а ухвалою від 06.11.13 р. заяву
Банку про перегляд указаного рішення
залишено без задоволення (т.2, а.с.84-86).

Апелянт просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове про відмову в позові.
Доводить про неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
процесуального права. Указує, що на
момент укладення спірного договору
іпотеки ОСОБА_18 і ОСОБА_20 були
законними власниками переданої в
іпотеку будівлі гуртожитку (т.2, а.с.87-89).

У письмовому запереченні та в судовому
засіданні прокурор, а також
представник позивачів ОСОБА_27, не
визнали скарги як безпідставної і
просять залишити рішення суду без змін.

Відповідачі не з'явилися в судове
засідання повторно, хоча про час місце
такого були належно повідомлені.

Суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_18 і ОСОБА_20 не були власниками
будівлі гуртожитку, а тому не мали
права передавати це майно в іпотеку.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення - залишенню без змін, з таких
мотивів.

Право прокурора на пред'явлення позову
в інтересах указаних позивачів
(пенсіонерів, неповнолітніх та
інвалідів) відповідачами не
заперечується.

Згідно з положеннями ст. 215 ч.1, ч.3 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ч.1, ч.2 ЦК зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

За правилами ст. 12 (діє з 01.01.2006 р.) Закону
від 02.06.2005 р. № 2623-IV "Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей" держава охороняє
і захищає права та інтереси дітей при
вчиненні правочинів щодо нерухомого
майна. Неприпустимо зменшення або
обмеження прав і охоронюваних законом
інтересів дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.
Органи опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей. Для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону від
05.06.2003 р. № 898-IV «Про іпотеку» в разі
обмеження правомочності розпорядження
нерухомим майном згодою його власника
або уповноваженого органу державної
влади чи органу місцевого
самоврядування така ж згода необхідна
для передачі цього майна в іпотеку.

Установлено, що відповідачі ОСОБА_18 і
ОСОБА_20 стали співвласниками (по ?
частині) будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1
на підставі укладеного із закритим
акціонерним товариством «Управління
механізації будівництва» договору
купівлі-продажу від 26.12.05 р., який
рішенням Хустського районного суду від
07.12.2006 р., що набрало законної сили та є
чинним, визнаний недійсним (т.1, а.с.9-14).

Позивачі (включно з неповнолітніми)
зареєстровані та проживають у цьому
гуртожитку (т.1, а.с.96-98, 126-139), тобто мають
право користування таким. Остання
обставина встановлена рішенням суду
від 07.12.2006 р. і доказуванню не підлягає.

28.02.2006 р. ОСОБА_18 і ОСОБА_20 в
забезпечення кредитного договору
ОСОБА_19 на суму 100000 доларів США уклали з
Банком договір іпотеки, предметом якої
стала будівля гуртожитку загальною
площею 1870.6 кв. м по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.121-125).

Однак, указаний правочин (договір
іпотеки) здійснений без попередньої
згоди органів опіки та піклування (щодо
неповнолітніх мешканців гуртожитку) та
суперечить моральним засадам, оскільки
в будівлі гуртожитку проживають
громадяни (включно з пенсіонерами,
інвалідами та неповнолітніми), які
іншого житла не мають (т.1, а.с.97-98).

Доводи апеляційної скарги про те, що на
момент укладення договору іпотеки
відповідачі ОСОБА_18 і ОСОБА_20 були
юридичними власниками будівлі
гуртожитку, не дають підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції, оскільки за загальним
правилом договір є недійсним із
моменту його вчинення (у нашому випадку
- договір купівлі-продажу від 26.12.05 р.) і
на момент пред'явлення позову вказані
відповідачі вже не були власниками
вказаного майна.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку та ухвалив
законне й обґрунтоване рішення.
Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райфайзен
Банк Аваль» відхилити.

2. Заочне рішення Хустського
районного суду від 08 серпня 2013 р.
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: