РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2014 року Суворовський
районний суд м. Херсона у складі

головуючого судді Головко
О.В.;

при секретарі
Дровосєкової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«Південенерго», ОСОБА_2, третя особа:
Реєстраційна служба Суворовського
районного управління юстиції у
м.Херсоні про визнання недійсним
договору №8 від 29 травня 2013року
укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ
«ПІВДЕНЕНЕРГО»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом
яким просить визнати недійсним договір
№8 від 29 травня 2013року укладений між
ОСОБА_2 та ТОВ «ПІВДЕНЕНЕРГО» на
будівництво нежитлового підвального
приміщення №XII загальною площею 4,7кв.м.
по АДРЕСА_1. Свої вимоги позивач мотивує
тим, що 29 травня 2013 року TOB
«Південенерго» та ОСОБА_2 уклали
договір №8 на дольову участь у
будівництві нежитлового приміщення
загальною площею 4.7.м.кв. у житловому
будинку АДРЕСА_1 по суті дане
приміщення є підвалом. За умовами
договору ОСОБА_2 передає ТОВ
«ПІВДЕНЕНЕРГО» грошові кошти, а
останній організовує будівництво
приміщення.

07 червня 2013 року ОСОБА_2 реєструє за
собою право власності на приміщення та
отримує свідоцтво на право власності,
інд. номер 4542982, підставою для
реєстрації права власності став
договір №8.

09 серпня 2013 року Суворовський районний
суд приймає заочне рішення, яким
вирішує зобов'язати ОСОБА_1 усунути
перешкоди у користуванні нежитловим
приміщенням належним ОСОБА_2

Також позивачем зазначено, що
предметом даного договору за яким
ОСОБА_2 зареєстрував право власності на
спірне приміщення, а саме п. 2.2. ТОВ
«ПІВДЕНЕНЕРГО зобов'язується
«організувати будівництво житлового,
побудувати його відповідно до
проектної документації, ввести будинок
в експлуатацію та передати Учаснику
(відповідачу 2) нежитлове приміщення в
строки та на умовах передбачених даним
договором», в самому договорі жодних
конкретних строків або дати печатка
або завершення будівництва не
зазначено. В договорі йдеться про
будинок розташований за адресою
АДРЕСА_1, про те, згідно рішення
Херсонської міської ради від 29.03.07 року
№ 354 житловий будинок за
вищезазначеною адресою який був
заздалегідь побудований забудовником
«Південенерго» прийнятий на баланс до
комунальної власності міської
територіальної громади та згідно з
актом приймання - передачі відомчого
житлового фонду в комунальну власність
від 30.01.2007 року зазначається наявність
підвалів загальною площею 328.52 кв.м, як
допоміжних приміщень. По суті
нежитлові приміщення є не від'ємною
частиною будинку та були побудовані
забудовником разом з будинком, а тому
переходять до комунальної власності
разом з будинком і є допоміжними
приміщеннями.

14 жовтня 2006 року рішенням зборів
мешканців будинку АДРЕСА_1 було
прийнято рішення за яким нежитлове
приміщення НОМЕР_1 було закріплене за
Позивачем (спірне приміщення яке є
предметом будівництва за договором № 8
укладеним між Відповідачами).

Позивачем також зазначено, що в Законі
України «Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» ст. 1
(визначення термінів) прямо
зазначається -допоміжні приміщення,
призначені для забезпечення
експлуатації будинку та побутового
обслуговування мешканців будинку
(сходові клітини, вестибюлі, перехідні
шлюзи, поза квартирні коридори,
колясочні, кладові, сміттєкамери,
горища, підвали, шахти і машинні
відділення ліфтів, вентиляційні камери
та інші технічні приміщення). З
вищенаведеного виходить, що підвальне
приміщення (саме спірне нежитлове
приміщення як і інші підвали)
перебувають у спільній власності
власників приватизованих, та
неприватизованих квартир.

Рішенням Конституційного суду України
(справа про права співвласників на
допоміжні приміщення багато
квартирних будинків) зазначається, що
положення частини

1, положення пункту 2 ст. 10 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду треба

розуміти так:

1.1. Допоміжні приміщення (підвали,
сараї, кладочки, горища, колясочні і т.
ін.) передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднань співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього.

2. Рішення Конституційного суду є
обов'язковим до виконання на території
України,

остаточним і не може бути оскаржене.

Також позивач вказує, що даний договір
№8 від 29 травня 2013 року на дольову
участі у будівництві відображає за
юридичними ознаками договір підряду а
саме за предметом та метою. За
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати та
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладено на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх (ст. 277 ЦК).

Правове регулювання договору
будівельного підряду здійснюється § 3
гл. 61 ЦК, законами України "Про
інвестиційну діяльність", "Про майнову
відповідальність за порушення умов
договору підряду (контракту) про
виконання робіт на будівництві",
Положенням про підрядні контракти у
будівництві України та іншими
спеціальними правилами.

Метою укладення договору є проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних із
місцезнаходженням об'єкта.

Особливості договору будівельного
підряду:

1) роботи за цим договором
проводяться за місцем знаходження
об'єкта (предмета

праці);

2) специфічний предмет договору та
його суб'єктний склад;

3) тривалість договірних стосунків
між замовником і підрядником, їх
співробітництво

щодо належного виконання договірних
обов'язків;

4) широке застосування системи
генерального підряду;

5) наявність системи спеціальних
нормативних актів, що регулюють
відносини

будівельного підряду.

Також позивач посилається на те, що
відповідачем ТОВ «ПІВДЕНЕНЕРГО» не
було вчинено жодних дій стосовно
будівництва нежитлового приміщення
після укладеного між відповідачами
спірного договору, оскільки вже на
момент підписання договору, а саме з
29.03.2007року, будинок до якого належить і
підвальне приміщення яке назване в
договорі як нежитлове були побудовані
та прийнятий на баланс до комунальної
власності міської територіальної
громади.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, зазначених в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та представники
відповідачів не визнали позовні
вимоги, при цьому в своїх запереченнях
посилалися на рішення Суворовського
районного суду м.Херсона від 09.08.2013року
яке набуло чинності та яким було
зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у
користуванні ОСОБА_2 нежитловим
приміщенням яке розташоване в підвалі
будинку за вказаною адресою. Також із
пояснень представників відповідачів
слідує, що спірне нежитлове приміщення,
тобто всі підвальні приміщення після
здачі будинку до експлуатації залишись
у власності забудовника тобто ТОВ
«ПІВДЕНЕНЕРГО», яке мало право
укладати спірний договір, а також що
права позивача зазначений договір
ніяким чином не порушує.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у справі, пояснення свідків, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, оскільки стороною
відповідачів не спростовані доводи
позивача відносно того, що на момент
укладання спірного договору між
відповідачами, житловий будинок по
АДРЕСА_1 дійсно був побудований та
зданий в експлуатацію, а відповідно
було збудоване і підвальне приміщення,
тобто предмет спірного договору, тобто
даний договір укладався не з метою
будівництва нежитлового приміщення, а
відповідно його слід вважати
недійсним.

Також не спростовані доводи сторони
позивача відносно того, що житловий
будинок, до якого також як невід'ємна
його частина входить і підвальне
приміщення був побудований ще в 2006році
та на підставі рішення міської ради №354
від 29.03.2007року згідно акту
приймання-передачі, у якому зазначені
також площі підвальних приміщень,
прийнятий на баланс комунальної
власності міської територіальної
громади. Зазначене рішення міської
ради до цього часу є дійсним.

Таким чином суд погоджується з тим, що
фактично спірний договір між
відповідачами мав мету не будівництво
нежитлового приміщення, оскільки воно
ще раніше було збудоване, а фактично
являє собою завуальовану угоду
купівлі продажу частини підвального
приміщення між відповідачами. Вказаний
висновок також підтверджується тим, що
договір між відповідачами був
укладений 29.05.2013року, а 07.06.2013року, тобто
через 8 днів, відповідач ОСОБА_2 вже
зареєструвала за собою право власності
на нежитлове приміщення, яке було
предметом судового спору по справі
№668/8912/13ц та по якому винесене судом
рішення від 09.08.2013року, на яке
посилаються представники відповідача
в своїх запереченнях.

За вказаних обставин суд вважає
заперечення сторони відповідача
безпідставними, та такими що не
спростовують законність позовних
вимог по цій справі, які стороною
позивача обгрунтовані.

Керуючись ст.ст.15, 30, 62 ЦПК України,
ст.202-228, 318, 530, 625 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати недійсним договір №8 від
29 травня 2013року укладений між ОСОБА_2 та
ТОВ «ПІВДЕНЕНЕРГО» на будівництво
нежитлового підвального приміщення
№XII загальною площею 4,7кв.м. по АДРЕСА_1,

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя:О. В. Головко