Номер провадження 22-ц/775/610/2014
Головуючий в 1 інстанції Подколзін В.М.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді
Пономарьової О.М.,

суддів
Биліни Т.І., Агєєва О.В.,

при секретарі
Мишко Д.О.,

за участю

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
скаргою ОСОБА_1 на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Єнакіївського
міського управління юстиції, пов'язані
з виконанням судового рішення у
цивільній справі, з апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 15 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Єнакіївського міського суду
Донецької області від 15 листопада 2013
року відмовлено в задоволенні скарги
ОСОБА_1 на дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Єнакіївського міського управління
юстиції, з виконання рішення
Єнакіївського міського суду від 1
лютого 2010 року по справі № 2-48/10, у
скасуванні постанов про відкриття
виконавчого провадження від 6 березня
2013 року ВП № 36954762 та від 11 березня 2013
року ВП № 36963571 та у стягненні судових
витрат.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права,
необгрунтованість та незаконність
судового рішення, просить скасувати
рішення суду та направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Апелянт зазначає, що державними
виконавцями допущені чисельні
порушення в процесі виконання рішення,
що ним було підтверджено в судовому
засіданні наданими письмовими
доказами, і це призвело до
безпідставних стягнень з його пенсії.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи
апеляційної скарги і просив її
задовольнити.

Представник відділу державної
виконавчої служби Єнакіївського
міського управління юстиції (далі ВДВС)
в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явився, про час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення про отримання судової
повістки (форма 119), подав до суду заяву
про розгляд справи у відсутність
представника ВДВС.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення апелянта
ОСОБА_1, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що в
квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду
зі скаргою, в якій зазначав про
незаконність дій ВДВС, що пов'язано з
винесенням постанов про відкриття
виконавчого провадження від 06 березня
2013 року ВП № 36954762 та від 11 березня 2013
року ВП № 36963571, які просив скасувати,
оскільки відповідачем вже третє
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 01 лютого 2010 року по справі
№ 2-48/10, вказані постанови про відкриття
виконавчого провадження не містять
обов'язкових реквізитів, порушений
строк направлення постанов про
відкриття виконавчого провадження, не
зазначено, що виконавче провадження
відкрито на підставі дублікатів
виконавчих документів, у постанові від
06 березня 2013 року ВП № 36954762 вказана
невірна дата набрання чинності
рішенням. Крім того, ОСОБА_1 просив суд
стягнути з ВДВС сплачений судовий збір
та просив повернути йому безпідставно
утримані гроші, оскільки з травня 2013
року з його пенсії утримуються грошові
суми на сплату боргу за вищевказаним
рішенням суду.

Відмовляючи в задоволенні вимог
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не було доведено, що
під час виконання судового рішення
порушено його права чи свободи як
сторони виконавчого провадження тобто
боржника, а щодо повернення
безпідставно утриманих сум з пенсії,
суд зазначив, що стягнення на пенсію
ОСОБА_1 відбулося відповідно до вимог
ст.ст. 68-70 Закону України «Про виконавче
провадження», тому підстави для
повернення утриманих коштів відсутні.

Такий висновок суду апеляційний суд
визнає правильним і таким, що
відповідає встановленим у справі
обставинам та вимогам закону.

Згідно зі ст. 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами від
імені України і є обов'язковими для
виконання на всій території України.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України
передбачено, що судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Судом встановлено, що рішенням
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 01 лютого 2010 року, яке набуло
чинності, з позивача ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі ТОВ) «Реаско»
стягнуто 43 681,55 грн. та судовий збір у
сумі 437,82 грн.

Згідно з наданою ВДВС довідкою у
зв'язку із пожежею, що сталася у ВДВС 30
грудня 2012 року, знищені виконавчі
провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на
користь ТОВ «Реаско» 43 681,55 грн. та
судового збору у сумі 437,82 грн.

Відповідно до вимог ст. 370 ч. 1 ЦПК
України замість втраченого оригіналу
виконавчого листа або судового наказу
суд, який видав виконавчий лист або
судовий наказ, має право за заявою
стягувача або поданням державного
виконавця видати його дублікат.

25 лютого 2013 року на виконання рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 01 лютого 2010 року видано
дублікати виконавчих листів про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Реаско» 43 681,55 грн., судового збору у
сумі 437,82 грн. (а.с. 16-17), які 06 березня 2013
року за заявою представника ТОВ
«Реаско» прийняті до примусового
виконання ВДВС (а.с. 18-19).

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
і Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

У заяві про відкриття виконавчого
провадження щодо виконання рішення про
майнове стягнення, стягувач має право
просити державного виконавця накласти
арешт на майно та кошти боржника та
оголосити заборону на його відчуження
(ч. З ст. 19 вказаного Закону).

Частинами 1, 2 ст. 25 даного Закону
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем ВДВС 06 березня 2013
року винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 36954762 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Реаско» 43 681,55 грн. (а.с. 9-10), а 11 березня
2013 року винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 36963571 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ТОВ «Реаско» судового збору у
сумі 437,82 грн. (а.с. 12-13).

Доводи апелянта про те, що оскаржувані
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 06 березня 2013 року та
від 11 березня 2013 року не містять
реквізити стягувача для забезпечення
можливості боржнику самостійно у
семиденний строк сплатити борг, є
безпідставними, оскільки у супровідних
листах доданих постанов зазначені
реквізити ВДВС, на які боржник повинен
сплати кошти, та це відповідає вимогам
п. 12.2 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
відповідно до якого не допускаються
видача та переказ стягнутих державними
виконавцями сум стягувачам без
зарахування на депозитний рахунок
органу ДВС.

Посилання апелянта на те, що постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 06 березня 2013 року та від 11 березня
2013 року винесені з порушенням положень
Закону України «Про виконавче
провадження», Інструкції з організації
примусового виконання рішень
апеляційний суд визнає
необгрунтованими, оскільки державним
виконавцем дотримані вимоги
законодавства при відкритті
виконавчого провадження, а описки, які
маються у зазначених постановах є
незначними і не порушують права і
свободи боржника.

Доводи апелянта про те, що постанови
про відкриття виконавчого провадження
виносяться ВДВС втретє, не
спростовують висновків суду першої
інстанції, оскільки судом встановлено,
що внаслідок пожежі грудня 2012 року
знищені виконавчі провадження щодо
стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Реаско» 43 681,55 грн. та судового збору у
сумі 437,82 грн., а оспорювані постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 6 березня 2013 року та 11 березня 2013
року винесені у зв'язку з подачею на
примусове виконання дублікатів
виконавчих документів. Крім того,
ОСОБА_1 в судовому засіданні
апеляційної інстанції підтвердив, що
подвійне стягнення з його пенсії не
проводиться, і таким чином, суд першої
інстанції обґрунтовано зробив
висновок про те, що під час виконання
судового рішення не встановлено
порушень прав чи свобод ОСОБА_1 як
сторони виконавчого провадження -
боржника.

Суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у
повернення утриманих з пенсії коштів,
оскільки дійшов правильного висновку
про те, що стягнення на пенсію
відбулося відповідно до вимог ст.ст. 68-70
Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги на дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби суд
постановляє ухвалу.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в пункті 20 постанови № 6 від 7
лютого 2014 року «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судових рішень у цивільних справах» у
справах за скаргами на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
інших посадових осіб державної
виконавчої служби предметом судового
розгляду можуть бути лише рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби. Суди
розглядають справи за такими скаргами
в передбаченому розділом VII ЦПК порядку
незалежно від наявності у сторін спору
про право, який підлягає розгляду в
позовному провадженні. Такий спір не
може бути підставою для залишення
скарг без розгляду або іншим чином
впливати на їх розгляд. У разі
заявлення у скарзі вимог про право в їх
прийнятті має бути відмовлено на
підставі пункту 1 частини другої статті
122 ЦПК, статті 383 ЦПК.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 крім того, що оскаржував дії
державного виконавця, просив повернути
безпідставно утримані суми з його
пенсії, у зв'язку з чим, суд розглянув
вимоги ОСОБА_1 в позовному провадженні
та ухвалив рішення, а не ухвалу, що
суперечить вимогам ЦПК та
вищевикладеним роз'ясненням Пленум
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Проте вказані порушення
процесуального законодавства не
впливають на правильність ухваленого
судового рішення і не можуть бути
підставою для його скасування.

Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції в судовому рішенні повно
відображені обставини, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Апеляційний суд визнає, що наведені в
апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи є
необґрунтованими і не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 15 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
О.М. Пономарьова

Судді:
Т.І. Биліна

О.В. Агєєв