Справа № 224/222/14-ц
Номер провадження 2/224/487/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року Дебальцевський
міський суд Донецької області у
складі: головуючого судді Попович
Т.М.

при секретарі Петіної Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дебальцеве
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Дебальцеве про
призначення страхових виплат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до
Дебальцевського міського суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Дебальцеве про
зобов'язання відповідача прийняти
особисті документи ОСОБА_1 для
оформлення його особистої справи по
втраті годувальника та призначити
щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 з
розрахунку середньої заробітної плати
його батька - ОСОБА_3, за 6 місяців перед
травмою, а саме: січень - червень 1992 року
відповідно до архівної довідки № 114 від
26.07.2012 року, виданої архівним відділом
Дебальцівської міської ради, страхові
виплати призначити з 14 жовтня 2013 року.

07.05.2014 року представник позивача надав
заяву про уточнення позовних вимог,
зменшив позовні вимоги та просив
призначити щомісячні страхові виплати
ОСОБА_1 з 14.08.2013 року (а.с.45).

На обґрунтування своїх вимог,
представник позивача зазначив, що
наслідок нещасного випадку на
підприємстві, який стався ІНФОРМАЦІЯ_2,
загинув батько позивача - ОСОБА_3
Наказом директора Дебальцевського
заводу металургійного машинобудування
від 06.10.1992 року № 550 були призначені
соціальні виплати на неповнолітніх
дітей померлого з розрахунку його
середньої заробітної плати за період з
квітня по червень 1992 року що складала
6874 карб. 17 червня 1999 року коли ОСОБА_1
виконалося 16,5 років, висновком
медико-соціальної експертної комісії
йому була встановлена третя група
інвалідності безстроково, що давало
ОСОБА_1 отримувати страхові виплати
безстроково. Однак підприємство
проводило страхові виплати тільки до
повноліття ОСОБА_1 - до 8.12.2000 року і в
зв'язку з цим не передало особисту
справу постраждалого в відділення ВД
Фонду. Для оформлення особистої справи
та призначення страхових виплат ОСОБА_1
його представник 14 серпня 2013 року
направила заяву з всіма необхідними
документами відповідачу. Листом від 28
серпня 2013 року за № 04-10/877 їй було
відмовлено з тієї причини, що
підприємство в період з 01 квітня 2001
року та по день ліквідації не передало
особисту справу ОСОБА_1 до відділення
ВД Фонду ССНВВ в м. Дебальцеве, а
відповідно немає підстав для
призначення страхових виплат ОСОБА_1

Вважає відмову відділення ВД
Фонду не обґрунтованим та таким що
суперечить діючому законодавству.

Відповідач надав суду
заперечення, відповідно до яких
відділення Фонду не погоджується з
позовом з наступних підстав,
пославшись на вимоги п. 3 «Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі Закон № 1105),
відповідач зазначив, що особова справа
по втраті годувальника ОСОБА_1
підприємством ВАТ «Дебальцевський
завод металургійного машинобудування»
до відділення в встановлені строки і до
моменту ліквідації підприємства не
була передана і тому у відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування немає законних підстав для
призначення страхових виплат. Закон 1105
набув чинності з 01 квітня 2001 року.
Призначення страхових виплат
проводиться Фондом по всіх страхових
випадках, які сталися після 01.04.2001 року,
тому провести призначення страхових
виплат ОСОБА_1 по втраті годувальника в
зв'язку з нещасним випадком, який
стався 06.07.1992 року у відділення Фонду
немає правових підстав.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не
з»явився, про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, до суду надав заяву про
розгляд справи за його відсутності
(а.с.35).

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав. Надав заяву про
перебування у провадженні Фонду
документів, отриманих від ОСОБА_1 для
розгляду справи про страхові виплати, а
саме: оригіналу акту Н-1 № 15 про
нещасний випадок, копія свідоцтва про
смерть ОСОБА_3 Просив відмовити в
задоволені позовних вимог в повному
обсязі.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини, та відповідні ним
правовідносини.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3
та ОСОБА_4 (а.с.14). ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_3
під час виконання трудових обов'язків
стався нещасний випадок, який був
визнаний нещасним випадком на
виробництві зі складенням Акту № 15 за
формою Н-1 від 10.07.1992 року. В наслідок
нещасного випадку на виробництві
ОСОБА_3 помер 6 липня 1992 року (а.с.11-13).
Наказом директора ДЗММ від 6.10.1992 року
за № 550 встановлені щомісячні виплати
ОСОБА_5 на дітей в відшкодування шкоди
за рахунок коштів заводу 206
карбованців, з 07.07.1992 року по 07.02.1993 року
з направленням їх на адресу АДРЕСА_1
(а.с.15). 17.02.1999 року позивачу ОСОБА_1 була
первинно встановлена третя група
інвалідності, причина інвалідності:
дитинство, інвалідність встановлена
без строку (а.с.13). 4.07.2012 року державним
реєстратором виконавчого комітету
Дебальцівської міської ради була
проведена державна реєстрація
припинення юридичної особи ВАТ
Дебальцівський завод металургійного
машинобудування», в зв'язку з визнанням
її банкрутом (а.с.6-9,48). Відповідно до
довідки ліквідатора ВАТ ДЗММ від 31
травня 2012 року за № 1/57 справа по
регресним виплатам в ФСС від нещасних
випадків на виробництві в м. Дебальцеве
по померлому ОСОБА_3 не може бути надана
в зв'язку з його відсутністю на
підприємстві з причини ліквідації
підприємства по справі № 24/172Б «Про
банкротство ВАТ ДЗММ» (а.с.10). За даними
архівної довідки від 26 липня 2012 року за
№ 114, наданої Архівним відділом
Дебальцівської міської ради на
підставі документів, що знаходяться на
зберігання в архівному відділі
Дебальцівської міської ради,
установлено, що згідно з особовими
рахунками, розрахунково-платіжними
відомостями по нарахуванню заробітної
плати працівникам ВАТ ДЗММ, ОСОБА_3,
вантажнику була щомісячно нарахована
така заробітна плата: 1991 р. - січень: 322-25,
лютий: -; березень: 102-76, квітень: 358-56,
травень 1879-17, червень: 315-81, липень: 368-32,
серпень: 586-80, вересень: 394-61, жовтень:
796-70, листопад: 708-64, грудень: 1683-12; 1992 р. -
січень: 2051-74 + 423-53, лютий: 2215-69, березень:
3434-31, квітень: 5380-20, травень: 8089-09,
червень: 7153-96, липень: 3351-53 (а.с.16). За
даними архівної довідки від 18 липня 2012
року за № 101 наданої Архівним відділом
Дебальцівської міської ради на запит
ОСОБА_1 щодо виплати регресу на
підприємстві ВАТ «ДЗММ» померлого
батька ОСОБА_3, в документах з особового
складу ліквідованого підприємства ВАТ
«ДЗММ» такі дані відсутні (а.с.17).
Відповідно до листа Дебальцівської
міської ради від 03 грудня 2012 року за №
02.01/56-1644, згідно опису справ з особового
складу за 1943-2012 року на держзберігання
до архівного відділу Дебальцівської
міської ради були передані крім інших і
документи по розслідуванню нещасних
випадків на виробництві та
розрахункові відомості по нарахуванню
заробітної плати працівникам (а.с.18).

14 серпня 2013 року представник
позивача звернулася з заявою до
відповідача з вимогою прийняти
документи для оформлення особової
справи ОСОБА_1, призначення йому
страхової виплати з розрахунку
середньої заробітної плати
постраждалого ОСОБА_3 за 6 місяців до
травми, а саме - січень - червень 1992 року
та здійснити виплати з з дати звернення
(а.с.19).

Листом відповідача від 28 серпня
2013 року за № 04-10/877 було повідомлено про
відсутність законних підстав для
призначення страхових виплат з тих
мотивів, що особова справа по втраті
годувальника ОСОБА_1 підприємством ВАТ
«ДЗММ» до відділення не була передана в
установлені строки і до моменту
ліквідації підприємства та в зв'язку з
тим, що призначення страхових виплат
проводиться Фондом по всіх страхових
випадках, які сталися після 01.04.2001 року
(а.с.20).

Відповідно до вимог п. 8 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 р. N 472: у разі смерті
потерпілого право на відшкодування
шкоди (одержання частини втраченого
заробітку) мають особи, які перебували
на утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася після його
смерті. Такими особами є: 1) діти, які не
досягли 18 років; вихованці, учні,
студенти, курсанти, слухачі, стажисти -
до закінчення навчальних закладів, але
не довше ніж до досягнення ними 23 років;
3) інваліди на час інвалідності.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону
України № 1105 від 23.09.1999 року «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі закон № 1105): дія
цього Закону поширюється на осіб, які
працюють на умовах трудового договору
(контракту) на підприємствах, в
установах, організаціях, незалежно від
їх форм власності та господарювання
(далі - підприємства), у фізичних осіб,
на осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Статтею 8 Закону № 1105 передбачено,
що обов'язковому страхуванню від
нещасного випадку підлягають: 1) особи,
які працюють на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
підставах, передбачених
законодавством про працю.

Статтею 21 Закону № 1105
передбачено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку: 1) своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: а) допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; б)
одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого; в) щомісяця грошову
суму в разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; г) пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; д) пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до ст. 33 Закону № 1105: у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років;
діти з 16 до 18 років, які не працюють, або
старші за цей вік, але через вади
фізичного або розумового розвитку самі
не спроможні заробляти; діти, які є
учнями, студентами (курсантами,
слухачами, стажистами) денної форми
навчання - до закінчення навчання, але
не більш як до досягнення ними 23 років;

3) інваліди - члени сім'ї
потерпілого на час інвалідності.

Статтею 35 закону № 1105
передбачено, що для розгляду справ про
страхові виплати до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
подаються: акт розслідування нещасного
випадку або акт розслідування
професійного захворювання за
встановленими формами та (або) висновок
МСЕК про ступінь втрати професійної
працездатності застрахованого чи
копія свідоцтва про його смерть;
документи про необхідність подання
додаткових видів допомоги.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків приймає рішення про
виплати у разі втрати годувальника за
умови подання таких документів, які
видаються відповідними організаціями
в триденний строк з моменту звернення
заявника: 1) копії свідоцтва органу
державної реєстрації актів цивільного
стану про смерть потерпілого; 2) довідки
житлово-експлуатаційної організації, а
за її відсутності - довідки виконавчого
органу ради чи інших документів про
склад сім'ї померлого, в тому числі про
тих, хто перебував на його утриманні,
або копії відповідного рішення суду; 3)
довідки житлово-експлуатаційної
організації, а за її відсутності -
виконавчого органу ради про батьків
або іншого члена сім'ї померлого, який
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер чи онуків померлого, які не
досягли 8-річного віку; 4) довідки
навчального закладу про те, що член
сім'ї потерпілого віком від 18 до 23
років, який має право на відшкодування
шкоди, навчається за денною формою
навчання; 5) довідки навчального
закладу інтернатного типу про те, що
член сім'ї потерпілого, який має право
на відшкодування шкоди, перебуває на
утриманні цього закладу.

Факт перебування на утриманні
потерпілого у разі відсутності
відповідних документів і
неможливості їх відновлення
встановлюється в судовому порядку.

Якщо застрахований або члени його
сім'ї за станом здоров'я чи з інших
причин не спроможні самі одержати
зазначені вище документи, їх одержує та
подає відповідний страховий експерт
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

За вимогами ст. 37 Закону № 1105: Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків може відмовити у страхових
виплатах і наданні соціальних послуг
застрахованому, якщо мали місце:

1) навмисні дії потерпілого,
спрямовані на створення умов для
настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем або
потерпілим Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
свідомо неправдивих відомостей про
страховий випадок;

3) вчинення застрахованим
умисного злочину, що призвів до
настання страхового випадку.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків може відмовити у
виплатах і наданні соціальних послуг
застрахованому, якщо нещасний випадок
згідно із законодавством не визнаний
пов'язаним з виробництвом.

Відповідно до ст. 40 закону № 1105:
страхові виплати провадяться
щомісячно в установлені Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків дні на підставі постанови
цього Фонду або рішення суду: … особам,
які мають право на виплати у зв'язку із
смертю годувальника, - з дня смерті
потерпілого, але не раніше дня
виникнення права на виплати.

Якщо справи про страхові виплати
розглядаються вперше по закінченні
трьох років з дня втрати потерпілим
працездатності внаслідок нещасного
випадку або з дня смерті годувальника,
страхові виплати провадяться з дня
звернення.

Виплати, призначені, але не
одержані своєчасно потерпілим або
особою, яка має право на одержання
виплат, провадяться за весь минулий
час, але не більш як за три роки з дня
звернення за їх одержанням.

Відповідно до 3Розділу ХІ
Заключних положень Закону № 1105,
встановлено що:

- відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги;

- передача документів, що
підтверджують право працівника на
страхову виплату, інші соціальні
послуги внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання, а також розміри цієї
виплати та послуг здійснюється
підприємствами Фонду соціального
страхування від нещасних випадків по
акту. Форма акта, перелік документів, а
також строк передачі встановлюються
Фондом.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність задоволеня
уточнених позовних вимог до ФСС,
оскільки померлий батько позивача
працював на ВАТ «ДЗММ» на підставі
трудового договору, а тому, відповідно
до вимог ст. 8 та абз.1 пункту 3 Розділу ХІ
Заключних положень Закону № 1105,
відшкодування шкоди за цим Законом
повинно провадитися Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків, як особі яка зазначена у
статті 8 цього Закону, та яка потерпіла
до набрання ним чинності та мала право
на зазначені страхові виплати і
соціальні послуги. Позивач мав право на
відшкодування шкоди відповідно до п. 8
«Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 р. N 472, його права на
отримання страхових виплат
передбачені і ст. 33 Закону № 1105.

Суд відхиляє посилання відповідача на
відсутність правових підстав провести
призначення страхових виплат ОСОБА_1 по
втраті годувальника в зв'язку з
нещасним випадком, який стався 06.07.1992
року в зв'язку з набуттям чинності
Законом № 1105 01.04.2001 року, оскільки цей
обов'язок Фонду прямо передбачений
абз.1 пункту 3 Розділу ХІ Заключних
положень Закону № 1105.

Суд відхиляє посилання відповідача на
відсутність законних підстав для
призначення страхових виплат позивачу
на тій підставі, що особова справа по
втраті годувальника ОСОБА_1
підприємством ВАТ «Дебальцевський
завод металургійного машинобудування»
до відділення в установлені строки і до
моменту ліквідації підприємства не
була передана, оскільки після
досягнення позивачем повноліття 8.12.2000
року ВАТ «ДЗММ» припинив виплату йому
відшкодування шкоди без врахування
наявності у позивача групи
інвалідності і на момент набуття
чинності Закону № 1105 відшкодування
шкоди позивачу не здійснював.

Суд вважає, що позивач, як дитина
потерпілого ОСОБА_3, яка перебувала на
його утриманні та на момент смерті
ОСОБА_3 не досягла 16 років та до
досягнення 18 років отримала
безстроково групу інвалідності за
причиною інвалідності «дитинство» має
право на одержання щомісячних
страхових виплат.

Причини відмови, що зазначені
відповідачем в листі від 28 серпня 2013
року не передбачені ст. 37 Закону № 1105.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215 ЦПК
України, Закону України № 1105 від 23.09.1999
року «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 23 червня 1993 р. N 472
суд,-

В И Р І Ш І В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Дебальцеве про
зобов'язання відповідача призначити
щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 ,
починаючи з 14 серпня 2013 року, -
задовольнити.

Зобов'язати Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Дебальцеве провести
відшкодування шкоди ОСОБА_1 у
відповідності до вимог абз.1 п. 3 Розділу
ХІ Заключних положень Закону України
№ 1105 від 23.09.1999 року «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», починаючи з 14 серпня
2013 року.

Рішення постановлено в нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 07 травня 2014 року.

Повний текст рішення складений 12
травня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Дебальцевський міський суд.

Суддя Дебальцевського

міського суду
Попович Т.М.