Справа № 165/578/14-ц Провадження №
22-ц/773/812/14 Головуючий у 1 інстанції:
Василюк А.В. Категорія: 57 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Веремчук Л.М.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: прокурора - Супрунюк Т.А.,

представника відповідача - Бакуна О.С.,

представника третьої особи управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області - Соловей
В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом прокурора м.
Нововолинська в інтересах ОСОБА_3,
третя особа на стороні позивача, що не
заявляє самостійних вимог - орган опіки
та піклування виконавчого комітету
Нововолинської міської ради до
Нововолинського вищого професійного
училища, третя особа на стороні
відповідача, що не заявляє самостійних
вимог - Головне управління державної
казначейської служби у Волинській
області, про зобов'язання провести
перерахунок стипендії та стягнення
недоплачених сум, за апеляційною
скаргою відповідача Нововолинського
вищого професійного училища на рішення
Нововолинського міського суду
Волинської області від 08 квітня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

В поданій до суду позовній заяві в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3
прокурор просив стягнути з
Нововолинського вищого професійного
училища на користь ОСОБА_3
заборгованість по виплаті стипендії у
сумі 14 992,80 грн. та зобов'язати
відповідача в подальшому проводити
виплату стипендії в розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для працездатних осіб
відповідно до ст. 5 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» до закінчення навчання.

Вимоги обґрунтовані тим, що батько
ОСОБА_3 має підземний стаж роботи
тривалістю 32 років, тому відповідно до
ст. 5 вищезазначеного закону його дочка
- ОСОБА_3, яка є студенткою училища, має
право на отримання стипендії в розмірі
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб. Стипендія в
зазначеному розмірі не виплачувалась.

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 08 квітня 2014
року позов в даній справі задоволено.

Стягнуто з Нововолинського вищого
професійного училища в користь ОСОБА_3
14 992,80 грн. недорахованої та
невиплаченої стипендії за період з
01.09.2012 року по 31.01.2014 року.

Зобов'язано Нововолинське вище
професійне училище виплачувати ОСОБА_3
з 01 лютого 2014 року стипендію в розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для працездатних осіб,
відповідно до ст. 5 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці», до закінчення нею навчання.

Стягнуто з Нововолинського вищого
професійного училища в дохід держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач
Нововолинське вище професійне училище
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм процесуального
права, просить вказане рішення
скасувати та ухвали нове, яким в позові
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін з наступних підстав.

Судом вірно встановлено, і це
підтверджується належними доказами,
які містяться в матеріалах справи, що
ОСОБА_3 навчається в Нововолинському
вищому професійному училищі на другому
курсі за спеціальністю «Кравець,
вишивальник» за державним замовленням
з 01 вересня 2012 року і отримує стипендію
щомісячно в розмірі 275 грн. (а.с. 20).

Батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_6.

Відповідно до довідки ДП
«Волиньвугілля» від 26 грудня 2011 року та
з трудової книжки ОСОБА_6 працював
повний робочий день під землею в
Шахтоуправлінні «Нововолинське» ДП
«Волиньвугілля» машиністом
підіймальної машини зі стажем 32 роки.

Положеннями ст.5 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» передбачено, що дітям, батьки
яких мають стаж підземної роботи не
менш як 15 років, дітям шахтарів, які
загинули внаслідок нещасного випадку
на виробництві, шахтарів-інвалідів 1-ої
та 2-ої групи, гарантується виплата
стипендії за рахунок коштів державного
бюджету в розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
працездатних осіб (в редакції Закону
№5082-VI (5082-17) від 05.07.2012), що не суперечить
також ст.3 Закону України «Про вищу
освіту», згідно якої держава гарантує
особам, які навчаються у вищих
навчальних закладах, пільги та
соціальні гарантії у порядку,
встановленому законодавством.

Отже, позивачці, що є дочкою шахтаря зі
стажем підземної роботи більше 32 років,
з початку навчання мала бути
призначена стипендія в розмірі
встановленого на той час прожиткового
мінімуму для працездатних осіб з
коригуванням цього розміру із зміною
прожиткового мінімуму.

Суд першої інстанції встановив, що
загальна сума недорахованої та
невиплаченої позивачу стипендії за
період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2014
року становить 14 992,80 грн. та підставно
її стягнув з відповідача на користь
позивача ОСОБА_3

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на ту обставину, що Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік», Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» і
кошторисом названого навчального
закладу не передбачені видатки на
виплату студентам стипендій у розмірі
прожиткового мінімуму згідно ст. 5
Закону, колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки вказаною нормою
виплата зазначених стипендій не
поставлена в залежність від наявності
на це коштів у бюджеті чи кошторисі
навчального закладу, де навчається
студент.

Положення Порядку призначення і
виплати стипендій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2004 року №882, щодо розміру
стипендій не можуть бути застосовані
до розглядуваного випадку, оскільки
пізніше прийнятим Законом, який має
вищу юридичну силу по відношенню до
зазначеної постанови, встановлено
інший більш високий рівень стипендій
для категорії студентів з числа дітей
шахтарів. За таких обставин суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про задоволення заявлених
позовних вимог щодо стягнення та
зобов'язання відповідача здійснити
виплату стипендії у розмірі
прожиткового мінімуму до дня ухвалення
судового рішення.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що загальна сума
невиплаченої позивачу стипендії
становить 14 992,80 грн., а тому відповідно
до передбачених законом підстав
стягнув зазначену суму з відповідача в
користь позивача.

Дія ст. 5 вищезазначеного закону
Законами України «Про державний бюджет
України» на 2012-2014 роки не
призупинялась.

Положеннями цієї статті гарантовано
зазначеним студентам право на навчання
за рахунок коштів державного і
місцевого бюджетів з наданням місць
для проживання в гуртожитках на час
навчання, також на одержання стипендії
у розмірі прожиткового мінімуму.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції вірно прийшов до
висновку про виплату ОСОБА_3 стипендії
відповідно до ст. 5 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
працездатних осіб.

Однак колегія суддів не погоджується з
рішенням суду в частині зобов'язання
відповідача виплачувати стипендію в
зазначеному розмірі в майбутньому,
тобто після ухвалення судового рішення
до закінчення навчання.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожній
особі гарантовано право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 214, 215 ЦПК України суд
під час ухвалення рішення з'ясовує чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються, яка правова норма
підлягає до застосування.

В мотивувальній частині рішення
зазначається чи були порушені не
визнані або оспорювані права, свободи
чи інтереси, за захистом яких особи
звернулися до суду, а якщо були, то які.

Виходячи зі змісту вищезазначених
положень процесуального закону
судовому захисту підлягають порушені
права особи, а не можливість їх
порушення в майбутньому та судове
рішення ухвалюється щодо прав особи,
які порушені, невизнані або оспорені.

Про те, що рішення суду у частині
зобов'язання відповідача на майбутнє
виплачувати кошти відповідно до
встановлених в законі виплат не
відповідає змісту законодавства, також
зазначено в постанові Верховного Суду
України від 20.02.2007 року у справі
переглянутій за винятковими
обставинами за позовом до Управління
праці і соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради про визнання дій неправомірними
та стягнення не донарахованих сум на
оздоровлення. Верховний Суд України у
даній справі висловив правову позицію,
що судове рішення має бути наслідком
чинного правового регулювання. Воно не
може обмежувати волю законодавчого
органу в майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що зобов'язання
відповідача виплачувати стипендію у
розмірі прожиткового мінімуму після
ухвалення судового рішення за період
до закінчення навчання у зв'язку
порушенням норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи слід виключити, змінивши
рішення суду.

В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314? 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
Нововолинського вищого професійного
училища задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 08 квітня 2014 року
в даній справі змінити.

Викласти перший та третій абзац
резолютивної частини рішення в
наступній редакції;

«Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Нововолинське вище
професійне училище виплатити ОСОБА_3 з
01.02.2014 року по 08.04.2014 року стипендію в
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом для
працездатних осіб відповідно до ст. 5
Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: