Справа № 425/3520/13-ц
Провадження № 22ц/782/1602/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Гаврилюка
В.К.

суддів: Коротенка Є.В.,
Коновалової В.А.

при секретарі : Булгаковій
М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Рубіжанського міського
суду Луганської області від 24 лютого 2014
року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2013 року позивач звернувся із
зазначеним позовом до суду, просив
зменшити розмір аліментів, які
стягуються з нього на підставі рішення
Кремінського районного суду
Луганської області від 04 грудня 2003 року
на користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частки до 1/6
частки з усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
а також на підставі рішення
Кремінського районного суду
Луганської області від 29 жовтня 2008 року
на користь ОСОБА_3 на утримання доньки
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 частки до 1/6
частки з усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням суду першої інстанції у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати рішення суду, як незаконне та
необґрунтоване, постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зазначає, що
судом неповно встановлені обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а тому просить ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Особи, які не з'явилися до судового
засідання вважаються повідомленими
про час і місце розгляду справи у
відповідності до вимог ч.ч. 1-5 ст. 74 ЦПК
України.

Вислухавши доповідь судді,
розглянувши справу у межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України законним і обґрунтованим є
рішення, коли суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб. Згідно зі ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. Крім того,
згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на основу своїх
вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
Кремінським районним судом Луганської
області 04 грудня 2003 року видано
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1
1983 року народження на користь ОСОБА_5
аліментів на утримання сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх
видів заробітку, щомісячно, починаючи з
04 грудня 2003 року та до його повноліття
(а.с.4). 29.10.2008 року Кремінським районним
судом Луганської області видано
виконавчий лист про стягнення,
починаючи з 07 жовтня 2008 року, з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання доньки ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 до її повноліття, у розмірі
1/4 частини від усіх видів заробітку,
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
(а.с.5). 17.09.2013 року, ОСОБА_1 (а.с.3)
звернувся до Кремінського районного
суду Луганської області із позовом,
яким просив зменшити розмір
присуджених з нього аліментів на
утримання сина та доньки з 1/4 частини
до 1/6 частини від усіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щодо кожної дитини,
посилаючись на те, що загальна сума
стягуваних з нього аліментів становить
половину його заробітку, що перевищує
встановлену законом частку та в свою
чергу ставить його у скрутне
матеріальне становище, оскільки в
останній час хворіє його мати, яка
потребує постійного лікування (а.с.2).

Відповідно до положень частини 2 статті
51 Конституції України та частини 1
статті 180 Сімейного кодексу України,
батьки зобов'язані утримувати дітей до
їх повноліття.

Згідно з положеннями частини 3 статті 181
Сімейного кодексу України, за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Разом з тим, розмір аліментів
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом (частина 1
статті 192 Сімейного кодексу України).

Отже, підставою для зменшення розміру
аліментів, що визначений за рішенням
суду, може бути зміна матеріального або
сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я платника або
одержувача аліментів та інші випадки,
передбачені цим Кодексом, які виникли
після визначення розміру аліментів
рішенням суду або домовленістю
батьків.

У позові, як на підставу для виникнення
права на зменшення розміру аліментів,
позивач посилається на те, що
утримувані з нього аліменти загалом
становлять 1/2 частку його заробітку, що
перевищує встановлену законом частку.

Проте, виходячи з положень частини 4
статті 70 Закону України «Про виконавче
провадження», частини 3 статті 128
Кодексу законів про працю України, та
частини 3 статті 26 Закону України «Про
оплату праці», розмір відрахувань під
час кожної виплати заробітної плати, у
разі стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей, може дорівнювати
70 (сімдесят) відсотків, тому підставу,
на яку посилається позивач, не можна
визнати такою, що дає право позивачу не
зменшення розміру аліментів.

Судом враховано, що наявність у
позивача матері яка хворіє,
визначеність цієї хвороби,
необхідність постійного її лікування
від цієї хвороби, та необхідність
участі у фінансуванні такого лікування
позивачем, а також скрутність його
матеріального становища та його зміна
у бік погіршення, як підстави для зміни
розміру аліментів, що передбачено
частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу
України, не доведені позивачем
належними доказами. Будь-яких інших
доказів апелянтом не надано.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта
про незаконність та необґрунтованість
рішення суду слід вважати такими, що не
заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 24 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :