Справа № 2-3/12
РІШЕННЯ

Іменем України

05.03.2014 року
Сторожинецький районний суд
Чернівецької області

в складі:

головуючого судді
Яківчика І.В.

при секретарі
Чокан Д.В.

за участю:

прокурора
Одосій В.О.

представника
райдержадміністрації Петращука І.М.,

відповідача ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сторожинець цивільну
справу за позовом прокурора
Сторожинецького району в інтересах
Сторожинецької районної державної
адміністрації до ОСОБА_2, третя особа
відділ Держкомзему у Сторожинецькому
районі Чернівецької області про
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку

встановив:

Прокурор діючи в інтересах
Сторожинецької райдержадміністрації,
уточнивши в ході розгляду справи свої
позовні вимоги, звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого на ім'я ОСОБА_2 та скасування
його державної реєстрації,
посилаючись на те, що розпорядженням
голови Сторожинецької районної
державної адміністрації № 24 від 14.01.2005
року, відповідачу ОСОБА_2 передано
безоплатно у власність земельну
ділянку водного фонду загальною площею
2,2975 га для рибогосподарських та
рекреаційних потреб, яка розташована в
адмінмежах Бобовецької сільської ради.
На підставі вказаного розпорядження
було виготовлено державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЧВ № 095655, який зареєстрований у
відповідній книзі за № 03.
Розпорядженням голови адміністрації
від 12.10.2007 № 902 розпорядження за № 24
було скасоване з огляду на те, що згідно
Земельного кодексу України земельні
ділянки водного фонду для
рибогосподарських і рекреаційних
потреб не можуть передаватись
громадянам на умовах безоплатності.
Виходячи з цих норм Земельного Кодексу,
прокурор просив визнати недійсним
виданий ОСОБА_2 державний акт та
скасувати його державну реєстрацію, а
також повернути земельну ділянку
державі в особі Сторожинецької
районної державної адміністрації.

Провадження по справі зупинялося двічі
у 2008 році та у 2010 році з огляду на
положення п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, до
вирішення адміністративної справи за
позовом ОСОБА_2 до Сторожинекцької РДА
про визнання недійсним розпорядження
РДА № 902 від 12.10.2007 року та відновлено
ухвалою суду в зв'язку з вирішенням
вказаного позову ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 07.03.2013 року.

В судовому засіданні представник
Сторожинецької районної державної
адміністрації в інтересах якої
заявлено позов, позовні вимоги не
підтримав, посилаючись на їх
безпідставність, оскільки передана у
власність відповідача земельна
ділянка, належить до земель водного
фонду, що є нероздільним із водними
об'єктами.

Прокурор прокуратури Сторожинецького
району, уточнені позовні вимоги
підтримав, посилаючись на обставини
зазначені в позові, і просив
продовжувати розгляд справи, без
врахування позиції Сторожинецької
районної державної адміністрації, з
чим суд погоджується та продовжує
розгляд справи, керуючись ч.4 ст.46 ЦПК
України, згідно якої відмова органу,
уповноваженого здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах, від
поданого прокурором в інтересах
держави позову (заяви), подання ним
заяви про залишення позову без
розгляду не позбавляє прокурора права
підтримувати позов (заяву) і вимагати
розгляду справи по суті.

Відповідач ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3, в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
посилаючись на їх безпідставність та
пояснили як усно так і в письмовому
запереченні, що вимоги прокурора є
безпідставними з огляду на те, що
Сторожинецька райдержадміністрація
немала права скасовувати своє ж
розпорядження, а відповідно таке
скасування не може тягти за собою
скасування державного акту і такого
припинення права власності не
передбачено в положеннях статей 140, 141
ЗК України. Хибною є також і така
підстава для скасування державного
акту, як твердження про штучність
переданої у власність відповідача
водойми, оскільки на час передачі
водойма була природною, а відповідач
самостійно її очистила та укріпила, що
призвело до значних затрат які
позивачу слід було би відшкодувати.
Просили відмовити в задоволенні
позову.

Третя особа в судове засідання
свого представника не направила але
письмовою заявою просила здійснювати
розгляд справи без їх участі.

Заслухавши пояснення сторін,
представників та дослідивши
представлені суду докази, судом
встановлені наступні фактичні
обставини справи і відповідні їм
правовідносини.

Так судом встановлено, що
розпорядженням голови Сторожинецької
районної державної адміністрації № 24
від 14.01.2005 року, було передано
безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну
ділянку водного фонду загальною площею
2,2975 га для рибогосподарських та
рекреаційних потреб, яка розташована в
адмінмежах Бобовецької сільської ради,
на яку ОСОБА_2 виготовила і отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЧВ № 095655.

Розпорядженням голови тієї ж
адміністрації № 902 від 12.10.2007
розпорядження за № 24 про передачу
ОСОБА_2 безоплатно у власність вказаної
земельної ділянки, було скасоване з
посиланням на порушення вимог п.2 ст.59
ЗК України.

Згідно ст.116 Земельного кодексу
України (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин), (в
подальшому ЗК України), набуття права
на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі -
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян; -
одержання земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; - одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим кодексом.

Статтею 121 ЗК України, визначено
як норми так і категорію (цільове
призначення) земельних ділянок на
безоплатну приватизацію яких мають
право громадяни України. До таких
категорій відносяться земельні
ділянки: - для ведення фермерського
господарства; - для ведення особистого
селянського господарства; - для ведення
садівництва; - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка); - для
індивідуального дачного будівництва
та - для будівництва індивідуальних
гаражів.

Виходячи з цього, очевидним є те,
що розпорядження голови
Сторожинецької районної державної
адміністрації № 24 від 14.01.2005 року яким
відповідачу ОСОБА_2 передано
безоплатно у власність земельну
ділянку водного фонду загальною площею
2,2975 га для рибогосподарських та
рекреаційних потреб не відповідає
зазначеним правовим нормам, оскільки
передача земельних ділянок водного
фонду безоплатно в приватну власність
громадян України законодавством
(ст.ст.116,121 ЗК України) передбачена не
була. Така передача можлива була
тільки для ведення фермерського
господарства, однак ОСОБА_2 фермером не
являлась.

Зважаючи на те, що передача спірної
земельної ділянки у приватну власність
відповідача, здійснена з порушенням
правил її передачі, державний акт, як
результат такої неправомірної
передачі є незаконним.

Заперечення відповідача на позовні
вимоги обґрунтовані положеннями ст.59
ЗК України, згідно яких землі водного
фонду можуть перебувати у приватній
власності і громадянам дозволено
передавати у власність замкнені
природні водойми площею до 3 гектарів, а
відповідачу ОСОБА_2 передано саме таку
водойму в межах визначеної площі, суд
вважає безпідставними з огляду на таке.

Дійсно згідно ч.1 та ч.2 ст.59 ЗК України,
землі водного фонду можуть перебувати
у державній, комунальній та приватній
власності, а громадянам та юридичним
особам за рішенням органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування можуть безоплатно
передаватись у власність замкнені
природні водойми (загальною площею до 3
гектарів).

Статтею 3 Водного кодексу України
(надалі ВК України) визначено, що усі
води (водні об'єкти) на території
України становлять її водний фонд, до
якого належать поверхневі води,
підземні води та джерела і внутрішні
морські води та територіальне море. При
цьому до поверхневих вод відносяться
природні водойми (озера), водотоки
(річки, струмки), штучні водойми
(водосховища, ставки) і канали та інші
водні об'єкти.

Статтею 4 ВК України та ст.58 ЗК
України визначено склад земель водного
фонду, до яких належать землі зайняті: -
морями, річками, озерами,
водосховищами, іншими водними
об'єктами, болотами, а також островами,
не зайнятими лісами; - прибережними
захисними смугами вздовж морів, річок
та навколо водойм, крім земель,
зайнятих лісами; - гідротехнічними,
іншими водогосподарськими спорудами
та каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них; - береговими
смугами водних шляхів.

Крім цього, згідно ст.1 ВК України,
визначено, що водойма це безстічний або
із сповільненим стоком поверхневий
водний об'єкт, а замкнений водний
об'єкт - природна або штучно створена
водойма, не зв'язана з іншими водними
об'єктами (крім водоносних горизонтів);

Судом було встановлено, що за рішенням
органу виконавчої влади, відповідачу
ОСОБА_2 передавалась земельна ділянка
водного фонду яка законодавчо
заборонена до безоплатної передачі
громадянам, а не замкнена природна
водойма (загальною площею до 3
гектарів), яка могла би бути передана в
приватну власність.

А тому з урахуванням цього та зважаючи
на аналіз вказаних правових норм, суд і
вважає заперечення відповідача
безпідставними і такими, що не
впливають на висновки суду про
незаконність передачі спірної
земельної ділянки водного фонду
відповідачу та неправомірність
виданого державного акту.

Передана ОСОБА_2 земельна ділянка
водного фонду, може перебувати у її
власності але не в результаті
одержання її із земель державної чи
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
статтею 121 ЗК України, а в інших
випадках передбачених земельним
законодавством України.

Всі інші заперечення відповідача, щодо
позовних вимог, в тому числі і з
посиланням на природність чи штучність
водойми, значення для правильності
вирішення судом спору, не мають,
оскільки ці водойми ОСОБА_2 не
передавались і можливість такої
передачі, зважаючи як на понесені
відповідачем затрати так і на норми ч.2
ст.59 ЗК України, не втрачена.

Виходячи з цього суд знаходить, що
Державний акт виданий на ім'я
відповідача є таким, що виданий
незаконно, а відповідно позовні вимоги
в частині визнання недійсним
Державного акту та скасування його
реєстрації, підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не знаходить підстав
для задоволення вимоги щодо повернення
спірної земельної ділянки державі в
особі Сторожинецької
райдержадміністрації, зважаючи на
наступне.

Згідно статті 80 ЗК України суб'єктами
права власності на землю є громадяни та
юридичні особи - на землі приватної
власності, територіальні громади - на
землі комунальної власності та держава
- на землі державної власності

Земельна ділянка площею 2,2975 га із
кадастровим номером :01:004:0035, яка
передавались ОСОБА_2 знаходиться за
межами населеного пункту і нею, до
розмежування земель комунальної та
державної власності, згідно з пунктом
12 Перехідних положень Земельного
кодексу України, який був дійсним на
час її передачі, розпоряджався орган
державної виконавчої влади.

На час розгляду справи в суді,
розмежування земель державної та
комунальної власності в тому числі по
Бобовецькій сільській ради не
здійснено, а розпорядження такими, як
спірна, землями законодавчо змінено що
закріплено в положеннях ст..122 ЗК
України і суду, зважаючи на це, не
представлено жодних доказів переходу
вказаної землі чи до держави чи до
сільської ради, тобто суду не
представлено доказів щодо визначення
конкретного суб'єкта права власності
або права користування на вказану
земельну ділянку.

Згідно положень ч.5 статті 84 ЗК України
держава набуває права власності на
землю у разі а)відчуження земельних
ділянок у власників з мотивів
суспільної необхідності та для
суспільних потреб; б) придбання за
договорами купівлі-продажу, дарування,
міни, іншими цивільно-правовими
угодами; в) прийняття спадщини; г)
передачі у власність державі земельних
ділянок комунальної власності
територіальними громадами; г)
конфіскації земель.

Аналізуючи вказані положення, суд
знаходить, що Законом не передбачено
набування державою права власності на
землю внаслідок передачі її за
рішенням суду

На думку суду, вказана земельна ділянка
відносились до земель запасу сільської
ради і до розмежування земель
державної та комунальної власності,
автоматично залишиться там, внаслідок
визнання недійсним Державного акту
виданого на ім'я ОСОБА_2

На підставі ст. ст. 58, 59, 84, 116, 121
Земельного Кодексу України, пункту 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України в редакції чинні на час
виникнення спірних правовідносин,
ст.ст.1, 3, 4 Водного кодексу України та
керуючись ст. ст. 10, 45, 46, 60, 88, 174, 209, 212, 213,
214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги прокурора
Сторожинецького району в інтересах
Сторожинецької районної державної
адміністрації до ОСОБА_2, третя особа
відділ Держкомзему у Сторожинецькому
районі Чернівецької області про
визнання недійсним державного акту на
право власності на землю, скасування
його державної реєстрації та
повернення землі, задовольнити
частково.

Визнати недійсним Державний акт
про право власності на земельну
ділянку площею 2,2975 га., кадастровий
номер :01:004:0035, з цільовим
призначенням для рибогосподарських та
рекреаційних потреб, серії ЧВ №095655,
виданий 09.03.2005 року Сторожинецькою
районною державною адміністрацією,
Чернівецької області на ім'я ОСОБА_2,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації деержавних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №03.

Скасувати державну реєстрацію
Державного акту серія ЧВ №095655,
виданого 09.03.2005 року.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду, може бути
подана до Апеляційного суду
Чернівецької області через
Сторожинецький районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя: