Справа № 455/1299/13-ц
Провадження № 2/455/32/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 березня 2014 року
м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд
Львівської області

в складі: головуючої - судді
Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

з участю: представника позивачки -
ОСОБА_1,

представника третьої
особи - Реєстраційної служби
Старосамбірського районного
управління юстиції Львівської області
- Савицької І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до Волошинівської
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області, треті особи
- Старосамбірська державна нотаріальна
контора, Реєстраційна служба
Старосамбірського районного
управління юстиції Львівської області,
ОСОБА_5, про визнання права власності
на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною
заявою до Волошинівської сільської
ради Старосамбірського району
Львівської області, про визнання права
власності на спадкове майно, в якій
зазначає, що майно, а саме житловий
будинок та належні до нього будівлі та
споруди, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, належало до категорії
колгоспний двір, що підтверджується
довідками Волошинівської сільської
ради Старосамбірського району
Львівської області №416 від 02.07.2013 року
та №230. ОСОБА_6, яка до дня смерті
проживала за вище вказаною адресою,
була єдиним і останнім членом
колгоспного (господарського) двору.
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 11.04.2001 року. Після її смерті
відкрилася спадщина на належне їй як
члену двору майно, а саме: житловий
будинок та належні до нього
господарські будівлі і споруди
(будівля для худоби, сарай, погріб
(окремо збудований), вбиральня,
колодязь). Вартість такого
будинковолодіння становить 102 409
гривень. Також ОСОБА_6, як член
колективного сільськогосподарського
підприємства ОВГК «Волошиново» набула
право на земельну частку (пай) розміром
0,36 га, про що видано сертифікат на право
на земельну частку (пай).

За життя ОСОБА_6 01.03.2001 року було
складено Заповіт, посвідчений
приватним нотаріусом Самбірського
нотаріального округу ОСОБА_7, згідно
якого все своє майно, де б воно не
знаходилося і з чого воно не складалося
і на що вона за законом матиме право,
заповідає дочці ОСОБА_3.

З приводу спадкування позивач
звернулася до Старосамбірської
державної нотаріальної контори, однак
нотаріусом відмовлено у вчиненні
нотаріальних дій та роз'яснено, що
Старосамбірська державна нотаріальна
контора не вправі видати свідоцтво про
право на спадщину на дане майно,
оскільки нею не надано
правовстановлюючі документи. Також їй
рекомендовано з приводу захисту свого
права, як спадкоємця звернутися в суд.

Просить визнати за собою право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 98 років, на:
житловий будинок та належні до нього
господарські будівлі і споруди, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
земельну частку (пай) розміром 0,36 га з
землі, що перебуває у колективній
власності ОВГК «Волошиново» згідно
Сертифіката на право на земельну
частку (пай) серії ЛВ №055059, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, та
продовжити їй термін, необхідний для
подачі заяви в органи нотаріату про
прийняття спадщини.

В подальшому, в порядку ст.31 ЦПК
України, нею було зменшено позовні
вимоги, а саме: просить визнати за собою
право власності в порядку спадкування
на житловий будинок АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не
з'явилася, про час та місце слухання
справи повідомлялася належним чином,
причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав та дав пояснення, аналогічні,
викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача
Волошинівської сільської ради
Старосамбірського району в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду не
повідомив. Однак, 19.02.2014 року до суду
поступила заява від сільського голови
Волошинівської сільської ради, в якій
просить дану позовну заяву розглядати
без участі їхнього представника, проти
позовних вимог не заперечують (а.с. 52).

Представник третьої особи -
Реєстраційної служби
Старосамбірського районного
управління юстиції Львівської області
Савицька І.І. проти позову не
заперечила.

Представник третьої особи -
Старосамбірської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив. 11.02.2014
року до суду від нього надійшов лист, в
якому просить дану заяву розглядати
без його участі, проти вимог позовної
заяви не заперечує (а.с. 50).

Заслухавши представника позивача та
представника третьої особи -
Реєстраційної служби
Старосамбірського районного
управління юстиції Львівської області,
оглянувши та оголосивши письмові
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, мотивуючи це
наступним.

Відповідно до свідоцтва про смерть
Серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 98 років (а.с. 4 ).

Раніше, відповідно до свідоцтва про
смерть Серії НОМЕР_2, помер її чоловік -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 89 років
(а.с.93).

На час відкриття спадщини після їх
смерті діяв Цивільний Кодекс УРСР (в
редакції 1963 року), який слід
застосовувати до правовідносин
спадкування належного їм майна.

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. Спадкоємцями за
законом першої черги є, в рівних
частках, діти та дружина померлого.
Онуки і правнуки спадкодавця є
спадкоємцями за законом, якщо

на час відкриття спадщини немає в живих
того з їх батьків, хто був

би спадкоємцем; вони успадковують
порівну в тій частці, яка

належала б при спадкоємстві за законом
їх померлому родителю.

Позивач, тобто ОСОБА_3, є дочкою ОСОБА_6
та ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвами про народження Серії
НОМЕР_4 та про укладення шлюбу Серії
НОМЕР_3 (долучені до справи). Її рідним
братом є - ОСОБА_5. Її брати ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 померли ІНФОРМАЦІЯ_8 та
ІНФОРМАЦІЯ_9 відповідно, що
підтверджується свідоцтвами про
смерть (а.с. 13, 14). Отже, позивач та третя
особа на стороні позивача є
спадкоємцями першої черги.

З наявних у матеріалах справи
документах вбачається, що спадщина
ОСОБА_6 складається з житлового будинку
з господарськими будівлями та
спорудами, що розташовані АДРЕСА_1, та
земельної частки (паю).

Згідно заповіту, посвідченого
приватним нотаріусом Самбірського
нотаріального округу 01.03.2001 року,
ОСОБА_6 розпорядилася, що все її майно,
де б воно не знаходилося і з чого б воно
не складалося і взагалі все те, що на
день смерті буде їй належати і на що за
законом матиме право заповіла дочці -
ОСОБА_3. (а.с. 3).

ОСОБА_3 звернулася з заявою до
державного нотаріуса
Старосамбірського районного
нотаріального округу про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, в тому числі і на житловий
будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами
(а.с.62,106), проте, завідуючою
Старосамбірською державною
нотаріальною конторою Кузан О.В. їй
було відмовлено, оскільки
спадкоємицею не представлено
правовстановлюючих документів, які б
підтверджували належність вказаного
будинку померлій ОСОБА_6, а для
визначення права на майно та з питань
успадкування майна за заповітом
рекомендовано звертатися в суд (а.с. 6,
92).

З довідки (а.с.87) вбачається, що і
виконком Волошинівської сільської
ради також відмовив позивачці в
оформленні права власності на даний
житловий будинок з посиланням на те, що
на даний час не вправі винести таке
рішення у зв»язку з внесенням змін до
Закону України « Про місцеве
самоврядування в Україні»,
рекомендував звернутися до суду.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2007 року роз»яснено,
що у разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках
сільськими, селищними, районними
радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації
будинків у бюро технічної
інвентаризації за даними
погосподарських книг сільських,
селищних рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.

Порядок ведення погосподарського
обліку в сільських радах визначався
Вказівками по введенню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими постановою Державного
комітету статистики СРСР від 12.05.85 №
5-24/26, а згодом - Вказівками,
затвердженими постановою Держкомстату
СРСР від 25.05.90 №69, а в подальшому,
наказами Міністерства статистики
України № 48 від 22.02.1995 року «Про
затвердження форм та Інструкції по
веденню по господарського обліку в
сільських радах народних
депутатів(наказ втратив чинність на
підставі наказу Держкомстату№ 234 від
17.07.2000 року), згідно яких, записи щодо
суспільної групи господарства в
погосподарських книгах свідчили про
правомірність забудови і
прирівнювались до правовстановлюючих
документів, тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади, що
підтверджують право приватної
власності.

У судовому засіданні документально
з»ясовано, чого не заперечували
сторони та треті особи, а саме:

- з виписок з погосподарських книг
Волошинівської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області за 1986-1990, 2001-2005 роки (а.с. 53-58),
довідок (а.с.4,5,66) відомо, що ОСОБА_6 до
дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4, була
зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1
та була єдиним і останнім членом
господарського двору. Будинок АДРЕСА_1
є майном колишнього колгоспного двору,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який був головою
сім»ї, помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Також в цих по
господарських книгах зазначено, а саме:
в розділі 111, що будови, які є особистою
власністю господарства, - рік побудови
будинку - 1932, стайні - 1948; і розділі 1У - «
Земля, яка знаходиться в особистому
користуванні господарства ( в сотих
гектара)» - 0,40 га в тому числі під
будівлею - 0,1 га;

- відповідно до довідки виконкому
Волошинівської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області від 17.03.2014 року №129, згідно
записів по господарських книг, станом
ІНФОРМАЦІЯ_5, що є днем смерті чоловіка
ОСОБА_6 - ОСОБА_5, станом на 01.07.1990 року та
15.04.1991 року, та станом на день смерті
ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4, остання була
зареєстрована і проживала одна у
власному житловому будинку АДРЕСА_1
(а.с. 90);

- довідкою виконавчого комітету
Волошинівської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області від 17.03.2014 року №130
підтверджено те, що за житловим
будинком в АДРЕСА_1 закріплена земельна
ділянка для будівництва і
обслуговування даного житлового
будинку площею 0,20 га, власником
будинку була ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.88);

-із технічного паспорта на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду АДРЕСА_1, складеного 21.06.2013 року,
також вбачається, що рік побудови
будинку - 1933, інвентаризаційна вартість
даного житлового будинку,
господарських будівель та споруд
становить 102 409 гривень 00 копійок(а.с.9-12).

Проте, незважаючи на внесення записів у
погосподарські книги, ОСОБА_6, своє
право власності в БТІ не
зареєструвала(не оформила).

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Для прийняття
спадщини необхідне волевиявлення
спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР
визнавалося, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Вищевказані дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Відповідно до довідки виконкому
Волошинівської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області від 17.03.2014 року №128 громадянка
ОСОБА_3 вступила у спадщину після
смерті своєї матері - ОСОБА_6, так як
провела в будинку поточний ремонт, а
саме: замінила два вікна, ремонтувала
піч, замінила підлогу та обробляла
земельну ділянку протягом
шестимісячного терміну після смерті
матері, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 (а.с. 89).

А тому відповідно до п.1ч.1 ст.549 ЦК УРСР
суд розцінює такі дії позивачки як
вступ у фактичне володіння і
управління спадковим майном, тобто
приходить до висновку, що позивач
вчинила дії, які свідчать про прийняття
спадщини після смерті матері.

Судом не здобуто доказів, що інші
спадкоємці першої черги спадкування
за законом, вчинили будь-які дії щодо
прийняття спадщини після смерті
спадкодавця ОСОБА_6.

Крім цього, одним з них була подана
заява в нотаріальну контору наступного
змісту.

Згідно посвідченої приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу заяви, ОСОБА_5
повідомив, що йому відомо, що ОСОБА_6
складено заповіт, яким вона заповідала
все належне їй майно, де б воно не було і
з чого б воно не складалося - ОСОБА_3. Ним
пропущено встановлений законом термін
для прийняття спадщини, в суд для
продовження цього терміну звертатись
не буде та на оформлення своїх
спадкових прав та на отримання
обов'язкової частки у спадщині він не
претендує (а.с. 15).

Виходячи з наданих сторонами та
третіми особами доказів, а також,
беручи до уваги довідку Волошинівської
сільської ради № 129 від 17.03.2014 року,
згідно якої спадкодавець ОСОБА_6 з дня
смерті свого чоловіка ОСОБА_5, -
ІНФОРМАЦІЯ_5, по день її смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_4, була зареєстрована і
проживала у власному житловому будинку
в с. в АДРЕСА_1, одна(а.с.90), суд вважає, що
ОСОБА_6 прийняла спадщину за чоловіком
- ОСОБА_5, оскільки спільно проживала з
ним та фактично вступила в управління
та володіння спадковим майном. Також
судом не здобуто доказів, що інші
спадкоємці першої черги спадкування
за законом, вчинили будь-які дії щодо
прийняття спадщини після смерті
спадкодавця ОСОБА_6.

Відповідно до наказу Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001
року №127 «Про затвердження Інструкції
про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна» з подальшими змінами та
доповненнями не належать до
самочинного будівництва індивідуальні
(садибні) житлові будинки, садові,
дачні будинки, господарські
(присадибні) будівлі та споруди,
прибудови

до них, побудовані до 5 серпня 1992
року.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання
права є одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів, що
підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше право не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Як видно з представлених доказів,
будинок 1930-1933 року побудови
знаходиться в сільському населеному
пункті, має в ньому окремий порядковий
номер, зареєстрований в
погосподарських книгах, спадкодавець
даним будинком володіла багато років,
інші особи на володіння та
користування даним будинком на
підставах, передбачених законом, своїх
прав не заявляють, придатність будинку
для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, а також якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою (ст.344, ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України).

Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав. А у
відповідності до п.5 ч.1 ст.19
вищезазначеного Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі, зокрема, рішень судів, що
набрали законної сили.

За таких встановлених у судовому
засіданні обставин, суд, розглядаючи
вказану справу в межах заявлених
позивачем вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, які оцінені судом в
їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_6
була фактичним власником житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що розташований АДРЕСА_1,
хоча і належним чином не оформила права
власності на таке, суд вважає, що є всі
підстави для визнання за позивачкою
права власності на вищевказане
будинковолодіння, оскільки вона
прийняла спадщину після смерті
останньої і не може в позасудовому
порядку оформити право власності на
дане будинковолодіння через відмову
нотаріуса вчинити такі дії за
відсутності правовстановлюючих
документів.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.10,11,60, ч.1 ст. 61, 209,212,214-215 ЦПК
України, ч.1 ст. 524, 525,529,548, п.1ч.1 та ч.2 ст.
549, ч.2 ст.553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),
та ст. ст. 16, ч.2 ст.328, 344, 392 ЦК України, ч.4
ст.3 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
який розташований АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Львівської області через
Старосамбірський районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення , якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя -підпис-

З оригіналом згідно:

Суддя
Л.Й.Ніточко