АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9351/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.,

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 24 квітня 2014 року про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1 до Державного
управління справами Президента
України, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання ордеру
недійсним, визнання особи такою, що
втратила право на проживання, зняття з
реєстраційного обліку , виселення та

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Міжнародна компанія
«АНТАРЕС», ОСОБА_1, треті особи:
Державне управління справами
Президента України, державний
реєстратор відділу державної
реєстрації речових прав на нерухомість
ГриценкоЛюдмила Леонідівна про
визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом про визнання ордеру
недійсним, визнання особи такою, що
втратила право на проживання, зняття з
реєстраційного обліку та виселення.

В серпні 2013 року представник ОСОБА_2
звернулася із зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про визнання договору
недійсним.

24.04.2014 року представник ОСОБА_2 подала
заяву про забезпечення позову шляхом
заборони вчинення будь-яких дій,
спрямованих на відчуження прав на
спірну квартиру АДРЕСА_1, внесення
даних про заборону відчуження до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, заборони вселення в
спірну квартиру інших осіб, крім
позивача та осіб, які вказані в ордері.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 24 квітня 2014 року - заяву
задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

В задоволенні іншої частини заяви -
відмовлено.

Допущено негайне виконання ухвали
суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
представник ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
ухвалу, посилаючись на її
невідповідність нормам
процесуального права.

Вказує на те, що, подаючи клопотання про
застосування заходів забезпечення
позову, ОСОБА_2 повинна була довести
суду, що він є доцільним, що ОСОБА_1
зловживає своїми правами, а також
надати докази неможливості виконання
майбутнього рішення без вжитя таких
заходів.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленої ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи заяву частково, суд
виходив з того, що забезпечення позову
у вигляді накладення арешту на
квартиру передбачено законом і такий
спосіб є співмірним заявленим вимогам,
а його невжиття може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у разі задоволення позову.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч.4ст.151
ЦПК України), якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду і повинні застосовуватися
лише у разі необхідності, оскільки
безпідставне звернення до даних дій
може спричинити порушення прав та
законних інтересів інших осіб, чи
учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується з
аргументованим висновком суду першої
інстанції про те, що квартира АДРЕСА_1 є
предметом спору, заходи забезпечення
позову є співмірними із заявленими
вимогами, а тому його невжиття може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у разі
задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Таким чином, посилання апелянта на
порушення норм процесуального права
при розгляді заяви - є безпідставні.

Оскільки, ухвала суду постановлена з
дотриманням норм процесуального
права, підстав для її скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 24 квітня 2014 року - залишити
без зміни.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді