Справа № 755/1449/14-ц
Провадження № 2/755/1539/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Дмитрієвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду,
просить стягнути з відповідача ОСОБА_2
заборгованість у розмірі 456 085,00 грн.,
пеню в сумі 69 912,75 грн., а також просить
стягнути з відповідача ОСОБА_3
заборгованість у розмірі 10 000,00 грн.,
завдану внаслідок невиконання
договірних зобов'язань, мотивуючи свої
вимоги тим, що 15.02.2013 року між позивачем
та відповідачем ОСОБА_2 укладено
Договір № Ф-0865, згідно умов якого
відповідач взяв на себе зобов'язання по
проектуванню та встановленню системи
кондиціювання. На виконання умов
Договору позивачем передано
відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в
сумі 466 085,00 грн., що підтверджується
відповідними розписками. Відповідно до
п. 3 Договору, відповідач ОСОБА_2
зобов'язався приступити до виконання
робіт протягом двох днів з моменту
попередньої оплати та виконати всі
роботи за Договором протягом шести
тижнів, тобто в строк до 16.03.2013 року.
Разом з тим, станом на день звернення з
даним позовом до суду відповідачем не
виконано умови Договору від 15.02.2013 року,
внаслідок чого позивач просить
стягнути з відповідача ОСОБА_2 пеню за
порушення строків виконання робіт, у
розмірі 0,1% від суми вартості
невиконаних робіт за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ на момент
прострочення, що передбачено п. 5.2
Договору, в сумі 69 912,75 грн. З метою
забезпечення своєчасного і повного
виконання зобов'язань відповідача
ОСОБА_2 за Договором № Ф-0865 від 15.02.2013
року, між позивачем та відповідачем
ОСОБА_3 було укладено Договір поруки
від 18.02.2013 року, відповідно до умов
якого відповідач ОСОБА_3 зобов'язався
частково відповідати за виконання
відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за
Договором №Ф-0865 від 15.02.2013 року, в межах
суми, встановленої п. 4.1. Договору
поруки, у розмірі 10 000,00 грн. Однак,
відповідачами не виконано договірних
зобов'язань перед позивачем, що є
підставою звернення останнього з даним
позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, однак
надав до суду заяву, відповідно до якої
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить провести розгляд
справи за йог відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, про поважні причини
неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, однак надав до суду
заяву, відповідно до якої проти позову
заперечує з підстав припинення поруки
станом на день звернення позивача з
даним позовом до суду, що, відповідно,
свідчить про припинення з його боку
зобов'язань перед позивачем згідно
Договору поруки від 18.02.2013 року, просить
провести розгляд справи за його
відсутності. (а.с. 52)

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
відносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

Згідно роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про захист прав споживачів» від 12.04.1996
року № 5 (із змінами), вирішуючи справи
про захист прав споживачів, суди мають
виходити з того, що відповідно до ст. 4
Закону України «Про захист прав
споживачів» держава: забезпечує
громадянам захист їх інтересів як
споживачів; надає можливість вільного
вибору товарів (робіт, послуг) та
набуття знань і кваліфікації,
необхідних для прийняття самостійних
рішень під час вибору й використання
товарів (робіт, послуг) відповідно до
їх потреб; гарантує придбання або
одержання іншими законними способами
товарів (робіт, послуг) в обсягах, що
забезпечують рівень споживання,
достатній для підтримання здоров'я та
життєдіяльності. Встановлений Законом
перелік прав, якими користуються
споживачі, не є вичерпним.
Законодавчими актами і договорами, які
не суперечать Закону, можуть бути
передбачені й інші права споживачів
та зобов'язання продавців,
виготівників, виконавців.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626
Цивільного кодексу України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правам та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із
загальних засад цивільного
законодавства декларується в ст. 3
Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. (ст. 627 Цивільного
кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу
України, сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їхнього
змісту або із суті відносин між
сторонами.

Перш за все, необхідно зазначити, що
свобода договору означає право
громадян або юридичних осіб, та інших
суб'єктів цивільного права вступати чи
утримуватися від вступу у будь-які
договірні відносини. Свобода договору
проявляється також у можливості
наданій сторонам визначати умови
такого договору. Однак під час
укладання договору, визначаючи його
умови, сторони повинні дотримуватись
нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає
можливість укладати не лише ті
договори, які передбачені нормами
чинного цивільного законодавства, а й
ті, які законом не передбачені, але в
такому разі такий договір не повинен
суперечити законодавству. Також
принцип свободи договору полягає в
можливості особи вільно обирати
контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного
кодексу України, договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови,
без погодження яких договір взагалі не
вважається укладеним. Істотні умови
договору визначаються в законі, разом з
тим ними можуть ста ти будь-які умови,
на погодженні яких наполягає та чи інша
сторона. Істотні умови договору
відображають природу договору,
відсутність будь-якої з них не дає
змоги сторонам виконати їх обов?язки,
які покладаються на них за договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Судом встановлено, що 15.02.2013 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір №
Ф-0865, відповідно до умов якого
виконавець проводить обстеження
об'єкту замовника; проводить
проектування, прив'язку до місця
встановлення та рахунок параметрів з
урахуванням вимог замовника; проводить
технічні консультації щодо вибору, що
оптимально відповідають вимогам
замовника та надає комерційну
пропозицію по системі кондиціювання,
що пропонуються; постачає замовнику
системи кондиціювання у відповідності
до специфікації (Додаток № 1 до цього
Договору) та забезпечує їх гарантійне
обслуговування згідно п. 4.1 Договору;
проводить тестування, монтаж та
пуско-наладку; проводить навчання
персоналу замовника роботи з системою
кондиціювання та їх технічному
обслуговуванню в процесі експлуатації.
Замовник оплачує та приймає систему
кондиціювання та роботи згідно
Специфікації (Додаток № 1 до цього
Договору); забезпечує живлення блоків
системи кондиціювання у відповідності
з вимогами виконавця; забезпечує
підключення дренажних трубопроводів
до дренажної системи у відповідності з
вимогами виконавця.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. Договору,
договірна ціна на обладнання та роботи,
які є предметом договору,
встановлюються 230 788,60 грн. Оплата за
Договором здійснюється замовником
безпосередньо виконавцю.

Згідно п.п. 3.1., 3.2 Договору, виконавець
зобов'язується почати роботи по цьому
Договору протягом двох днів з моменту
попередньої оплати, що встановлена п. 2.4
Договору; виконавець виконує всі
роботи за Договором протягом шести
тижнів.

Згідно п. 5.2. Договору, при порушенні
строків згідно п. 3.1 виконавець сплачує
замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми
вартості невиконаних обов'язків за
кожен день такого прострочення, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ
на момент прострочення. (а.с. 19-20)

На виконання умов Договору від 15.02.2013
року ОСОБА_1 передано ОСОБА_2 грошові
кошти на загальну суму 466 085,00 грн., а
саме:

13.02.2013 року ОСОБА_2 отримано грошові
кошти у розмірі 62 000,00 грн., як
передоплату на купівлю устаткування
згідно Договору № Ф-0865, про що ОСОБА_2
власноручно написано розписку (а.с. 24)

15.02.2013 року ОСОБА_2 отримано грошові
кошти у розмірі 7 000,00 грн., як доплату за
устаткування згідно Договору, про що
ОСОБА_2 власноручно написано розписку
(а.с. 25)

15.02.2013 року ОСОБА_2 отримано грошові
кошти у розмірі 30 000,00 грн., як
предоплату за устаткування згідно
Договору, про що ОСОБА_2 власноручно
написано розписку (а.с. 26)

21.02.2013 року ОСОБА_2 отримано грошові
кошти у розмірі 42 000,00 грн., як доплату за
устаткування згідно Договору, про що
ОСОБА_2 власноручно написано розписку
(а.с. 27)

21.02.2013 року ОСОБА_2 отримано грошові
кошти у розмірі 5 500,00 євро та 10 000,00 грн.,
як доплату за роботи та устаткування
згідно Договору, про що ОСОБА_2
власноручно написано розписку (а.с. 28)

26.03.2013 року ОСОБА_2 отримано грошові
кошти у розмірі 65 000,00 грн., що є другим
етапом оплати згідно Договору № Ф-0865,
про що ОСОБА_2 власноручно написано
розписку (а.с. 29)

30.04.2013 року ОСОБА_2 отримано грошові
кошти у розмірі 40 000,00 грн. на купівлю
устаткування та початок робіт, про що
ОСОБА_2 власноручно написано розписку
(а.с. 30)

30.05.2013 року ОСОБА_2 отримано грошові
кошти у розмірі 8 000,00 грн. на виконання
робіт, про що ОСОБА_2 власноручно
написано розписку (а.с. 31)

30.05.2013 року ОСОБА_2 отримано грошові
кошти у розмірі 40 000,00 грн. на закупівлю
устаткування за зазначеною сметою, про
що ОСОБА_2 власноручно написано
розписку (а.с. 22)

12.06.2013 року ОСОБА_2 отримано грошові
кошти у розмірі 9 235,00 євро, як залишок
згідно Договору. (а.с. 32)

18.02.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
укладено Договір поруки б/н, згідно
умов якого поручитель зобов'язується
відповідати перед кредитором за
виконання зобов'язань ОСОБА_2, що
виникли з Договору № Ф-065 від 15.02.2013
року.

Згідно п.п. 3.1, 4.1 Договору поруки,
поручитель та боржник несуть солідарну
відповідальність перед кредитором за
належне виконання боржником
забезпеченого зобов'язання, але в
будь-якому випадку розмір
відповідальності поручителя не
повинен перевищувати розміру
забезпеченого зобов'язання,
зазначеного в п. 4 цього Договору;
поручитель відповідає перед
кредитором за виконання боржником,
згідно основного Договору, в обсязі, що
не перевищує 10 000,00 грн. (а.с. 17-18)

Відповідно до положення статті 837
Цивільного кодексу України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ч. 2 ст. 857 Цивільного
кодексу України, виконана робота має
відповідати якості, визначеній у
договорі підряду, або вимогам, що
звичайно ставляться, на момент
передання її замовникові.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 Цивільного
кодексу України, якщо підрядник
своєчасно не розпочав роботу або
виконує її настільки повільно, що
закінчення її у строк стає явно
неможливим, замовник має право
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків.

Частина 2 статті 849 Цивільного кодексу
України надає право замовнику одразу
відмовитись від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків у разі
порушення підрядником строків початку
та закінчення робіт. В останньому
випадку замовник має довести, що роботи
у визначений строк виконані не будуть.
Реалізація цього права буде цілком
слушною, якщо підрядник недотримується
встановлених договором проміжних
строків, що є об'єктивним
підтвердженням обґрунтованості
висновків замовника. Прострочення
підрядника стосовно строків початку та
закінчення робіт має бути істотною і
призводити до втрати інтересу
замовника у результаті або до сумнівів
у професіоналізмі та компетентності
підрядника. Мотиви з яких підрядник
порушує строки початку та закінчення
робіт значення не мають. Єдине
виключення - порушення обов'язку
замовника щодо своєчасності надання
матеріалів, проведення авансових
виплат.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, крім договорів, цивільні права
та обов'язки виникають також з актів
цивільного законодавства.

За положеннями статті 10 Закону України
«Про захист прав споживачів», споживач
має право відмовитися від договору про
виконання робіт (надання послуг) і
вимагати відшкодування збитків, якщо
виконавець своєчасно не приступив до
виконання зобов'язань за договором або
виконує роботу так повільно, що
закінчити її у визначений строк стає
неможливим. Виконавець залежно від
характеру і специфіки виконаної роботи
(наданої послуги) зобов'язаний видати
споживачеві розрахунковий документ, що
засвідчує факт виконання роботи
(надання послуги).

Як убачається з матеріалів справи,
відповідачем не виконано умови
Договору № Ф-0865 від 15.02.2013 року, в
частині своєчасного та належного
виконання зобов'язань по проектуванню
та встановленню систем кондиціювання,
у зв'язку з чим позивачу завдано
матеріальні збитки, які становлять
суму сплаченого позивачем платежу за
виконання робіт у розмірі 466 085,00 грн., а
також суму неустойки за порушення
встановлених договором строків
виконання робіт, передбачену п. 5.2.
Договору, у розмірі 69 912,75 грн.

Крім того, у зв'язку з невиконанням
відповідачем ОСОБА_2 умов Договору №
Ф-0865 від 15.02.2013 року, забезпеченого
порукою згідно Договору від 18.02.2013 року,
за умовами якого поручитель ОСОБА_3
зобов'язався нести солідарну
відповідати перед позивачем за
належне виконання відповідачем ОСОБА_2
умов Договору № Ф-0865 в межах суми 10 000,00
грн., - позивач вважає, що підлягає до
стягнення з відповідача ОСОБА_3 на його
користь частина суми основної
заборгованості у розмірі 10 000,00 грн., що,
відповідно, свідчить про
відповідальність боржника ОСОБА_2 у
розмірі суми основного боргу в сумі 456
085,00 грн. та пені в сумі 69 912,75 грн., що є
предметом позовних вимог.

Як визначено в статті 57 Цивільного
процесуального кодексу України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст.64 Цивільного
процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 статті 61 Цивільного
процесуального кодексу України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
докази, керуючись нормами
законодавства, діючого на час
виникнення спірних правовідносин, суд
дійшов висновку щодо правомірності
звернення позивача з вимогами про
стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його
користь суми матеріальних збитків у
розмірі 456 085,00 грн., завданих позивачу у
зв'язку із порушенням відповідачем
ОСОБА_2 строків виконання робіт за
спірним Договором № Ф-0865 від 15.02.2013
року, початок яких встановлено
протягом двох днів з моменту
попередньої оплати та тривалістю робіт
у шість тижнів, та даний факт оплати
позивачем вартості проведення робіт
підтверджено наявними в матеріалах
справи доказами, а також підлягає до
відшкодування сума неустойки у розмірі
69 912,75 грн., яка передбачена п. 5.2.
Договору у разі порушення строків
початку виконання робіт, встановлених
п. 3.1 Договору від 15.02.2013 року, - оскільки
в матеріалах справи відсутні докази
своєчасності початку виконання робіт
та докази повного та своєчасного
виконання відповідачем, підрядником за
спірним Договором, робіт по
проектуванню та встановленню системи
кондиціювання, ураховуючи що
відповідачем підлягали до отримання
від позивача платежі на придбання
устаткування поза межами встановлених
Договором строків їх виконання, що,
відповідно, свідчить про порушення
строків виконання робіт, вставлених
Договором в межах шести тижнів.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного
кодексу України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. (ч. 1 ст. 554
Цивільного кодексу України)

Згідно ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу
України, порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні
таких спорів суд має враховувати, що
згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Таким чином, суд вважає безпідставними
вимоги позивача про стягнення з
відповідача ОСОБА_3 суми основної
заборгованості, в межах
відповідальності поручителя за
Договором поруки від 18.02.2013 року, у
розмірі 10 000,00 грн., оскільки за умовами
договору ОСОБА_3 несе солідарну
відповідальність за зобов'язаннями
відповідача ОСОБА_2, що свідчить про
неправомірність вимог позивача щодо
повної відповідальності поручителя
ОСОБА_3 в розрізі даної частини спору.

Крім того, керуючись положенням ч. 4 ст.
559 Цивільного кодексу України та
приймаючи до уваги роз'яснення
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5, суд визнає
поруку відповідача ОСОБА_3 припиненою з
підстав порушення позивачем з дня
настання виконання основного
зобов'язання, термін виконання якого
встановлено в межах шести тижнів,
шестимісячного строку звернення до
поручителя з вимогою про стягнення
суми заборгованості, та позивачем не
надано доказів звернення до поручителя
з вимогою погашення заборгованості у
встановлений законом строк, при цьому
судом ураховано, що умова договору про
дію поруки до моменту припинення дії
основного договору, не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки.

Відповідно до частини третьої ст. 212
Цивільного процесуального кодексу
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу
підлягають до часткового задоволення,
та присуджує до стягнення з ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_1 суму основної
заборгованості у розмірі 456 085,00 грн. та
пеню у розмірі 69 912,75 грн., в решті
частині позовні вимоги до задоволення
не підлягають.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
присуджує до стягнення з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача судовий
збір в сумі 3 41,00 грн., сплачений ним під
час звернення з даним позовом до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
526, 530, 553, 559, 625, 837, 875, 882, 883 Цивільного
кодексу України, Постановою Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5, ст.ст. 10, 57, 58, 61,
88, 208-209, 212-215, 223, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 грошові
кошти в сумі 525 997,75 грн. та судовий збір
у розмірі 3 441,00 грн., а всього на
загальну суму 529 438 (п'ятсот двадцять
дев'ять тисяч чотириста тридцять вісім)
гривень 75 копійок.

В решті частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я: