Cправа № 621/3199/13-ц
Провадження № 2/621/86/14
РІШЕННЯ

іменем України

17.01.2014 року Зміївський районний
суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Нестерцової
Н.В.

секретаря Власенко
М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Змієві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ті особи
Зміївська державна нотаріальна
контора Харківської області, Приватний
нотаріус Зміївського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_4 про встановлення факту,
що має юридичне значення, визнання
недійсним договору дарування та
визнання права власності на спадщину в
порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, визнання недійсним договору
дарування та визнання права власності
на спадщину в порядку спадкування за
заповітом.

Він вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
с.Першотравне Зміївського району
Харківської області померла його баба
ОСОБА_5

За життя ОСОБА_5 була власницею
житлового будинку АДРЕСА_1

Єдиним спадкоємцем за законом 1-ї
черги є її син ОСОБА_2, який прийняв
спадщину шляхом подачі заяви до
нотаріальної контори.

На день смерті баби ОСОБА_5у її
будинку ніхто, крім неї не був
зареєстрований.

Позивач зазначив, що проживав у
будинку баби без реєстрації в період з
1991 року по 2009 рік, тому є підстави для
встановлення факту його постійного
проживання з нею однією сім'єю, що
підтвердить прийняття ним спадщини.

У серпні 2013 року у Бірківській
сільській раді Зміївського району його
повідомили про наявність заповіту баби
ОСОБА_5 на його користь та відповідача
ОСОБА_2, а 20.09.2013 року він отримав його
копію.

ОСОБА_1 вважає, що відповідач
незаконно отримав свідоцтво про право
на спадщину у вигляді всього майна, в
тому числі, й на житловий будинок з
надвірними будівлями за вищевказаною
адресою.

У подальшому, ОСОБА_2 подарував
своїй дочці ОСОБА_3 цей будинок.

Тому, він просить суд визнати
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом в частині
визнання за ОСОБА_2 права власності на
1/2 частину спадкового майна померлої
ОСОБА_5 та частково недійсним договір
дарування вказаного житлового будинку
ОСОБА_2 ОСОБА_3, після чого, визнати за
ним право власності на спадщину в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року в АДРЕСА_1 баби
ОСОБА_5 у вигляді 1/2 частини житлового
будинку за вищевказаною адресою.

Позивач у судовому засіданні
наполягав на задоволенні позову.

Він пояснив, що разом з бабою
ОСОБА_5 у її будинку проживав без
реєстрації з 1991 року по 2009 рік до дня її
смерті.

Оскільки знав про наявність
спадкоємця першої черги, не звертався
із заявою про прийняття спадщини.

Тепер, коли дізнався про
наявність заповіту й на його користь,
просить задовольнити позов.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
позов не визнали.

Вони вказали, що законодавством
визначений порядок прийняття спадщини.

ОСОБА_1 був зобов'язаний
звернутись із заявою про прийняття
спадщини протягом 6 місяців з дня
смерті ОСОБА_5 Оскільки цього зроблено
не було, то зараз ОСОБА_1 не вправі
ставити питання про встановлення факту
постійного проживання із спадкодавцем
на день її смерті.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що
позивач надає неправдиву інформацію
про те, що йому не було відомо про
наявність заповіту, оскільки нотаріус
не бажав оформлювати спадщину без
ОСОБА_1, який відмовлявся від явки до
нотаріальної контори.

22 жовтня 2010 року ОСОБА_2 було
отримано свідоцтво про право на
спадщину після смерті ОСОБА_5 про що
позивачеві було відомо.

ОСОБА_1 не подавав заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини, не звертався до суду з
позовом про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, що
свідчить про те, що він як спадкоємець
відмовився від прийняття спадщини.

Щодо позовних вимог про визнання
частково недійсним договору дарування,
укладеного 13.07.2011 року, то позивач не є
стороною цього договору, тому може лише
за наявності законних підстав
пред'явити позов в порядку ст.388 ЦК
України.

Відповідачі просять відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1

Ознайомившись з матеріалами
справи, заслухав пояснення позивача,
відповідачів та їх представника -
адвоката ОСОБА_6, дослідив надані
докази, суд приходить до наступного
висновку.

Встановлено, що ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Першотравневе
Зміївського району Харківської
області, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 17 лютого 2009
року. ( а.с.10)

21 січня 2005 року ОСОБА_5 на випадок
своєї смерті зробила заповідальне
розпорядження - будинок в АДРЕСА_1 та
все своє майно, де б воно не знаходилось
і з чого б воно не складалось заповіла
сину ОСОБА_2, онуку ОСОБА_1 в рівних
долях кожному, що підтверджує
дублікатом заповіту. ( а.с.13)

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5 до нотаріальної контори
надійшла заява про прийняття спадщини -
05 липня 2009 року від сина померлої
ОСОБА_2

22 жовтня 2010 року були видане
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на житловий будинок та
грошові вклади на ім'я ОСОБА_2, що
підтверджується довідкою завідуючої
Зміївської державної нотаріальної
контори за № 1983/0116 від 25.12.2013 року.

Позивач є онуком померлої, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження. ( а.с. 11,12)

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України,
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народженні живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1268 ЦК
України, спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Ч.3 цієї ст. вказує на
те, що спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини. вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст.1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. ( ч.1 ст.1269 ЦК
України)

П.23 Постанови №7 від 30.05.2008 року "
Про судову практику у справах про
спадкування" вказує на те, що якщо
постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутись в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.

Судом досліджена спадкова справа
№359/2009 ОСОБА_5, де на а.а.10-13 наявні листи
нотаріуса на ім'я позивача ОСОБА_1,
якому двічі пропонувалось з'явитись до
нотаріальної контори для оформлення
своїх спадкових прав чи звернутись до
суду з приводу визначення додаткового
строку для прийняття спадщини. Кожного
разу ОСОБА_1 отримував вказані листи,
однак, до нотаріальної контори не
з'явився. Тобто, не вчинив жодних дій
для прийняття спадщини. Про поважність
причин ігнорування запрошення
нотаріуса, позивач суду не надав
обгрунтованих пояснень.

ОСОБА_1 в наданій ОСОБА_2 заяві від
29.11.2009 року вказав, що не претендує на
спадщину після смерті баби ОСОБА_5 (
а.с.68)

Неявка до нотаріуса, письмова
заява від 29.11.2009 року, на думку суду, є
послідовними діями позивача щодо
фактичної відмови від спадщини.

Довідкою Бірківського сільського
голови Давиденко Т.С. від 09 липня 2010
року ( а.19 спадкової справи)
підтверджено, що померла ОСОБА_5 була
зареєстрована і проживала постійно за
адресою: АДРЕСА_1 з 1963 року по день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Окрім ОСОБА_5
на день її смерті і по даний час за
вищевказаною адресою ніхто не
зареєстрований і не проживає.

Таким чином, встановлено, що
позивач знав про наявність заповіту, в
тому числі й на його користь, чого не
спростовував в суді, до нотаріальної
контори щодо прийняття спадщини не
звертався і за відсутності відмови
нотаріуса в оформленні спадщини
підстав для встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, не має.

Суд критично відноситься до даних
акта депутата Бірківської сільської
ради від 19.09.2013 року ( а.с.14) як до доказу
постійного проживання позивача зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Підтвердження цих обставин в
суді можливе за наявності відмови
нотаріуса в оформленні спадщини.

Оскільки ОСОБА_1 не прийняв
спадщину, у суда не має підстав для
задоволення його позовних вимог щодо
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за заповітом в
частині визнання за ОСОБА_2 права
власності на 1/2 частину спадкового
майна померлої ОСОБА_5 та частково
недійсним договору дарування
вказаного житлового будинку ОСОБА_2
ОСОБА_3, визнання за ним права власності
на спадщину в порядку спадкування за
заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року в АДРЕСА_1 баби ОСОБА_5 у вигляді 1/2
частини житлового будинку за
вищевказаною адресою.

Керуючись ст. ст. 1222,1268 ЦК України,
п.23 Постанови №7 від 30.05.2008 року " Про
судову практику у справах про
спадкування", ст.ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, 3-ті особи Зміївська державна
нотаріальна контора Харківської
області, Приватний нотаріус
Зміївського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, визнання недійсним договору
дарування та визнання права власності
на спадщину в порядку спадкування за
заповітом, відмовити.

Повне рішення буде виготовлено 23 січня
2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд шляхом подання
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня його проголошення.

Головуючий: