Ухвала

іменем україни

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М.,

Нагорняка В.А., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та
піклування - виконавчий комітет
Новокаховської міської ради
Херсонської області, про виселення, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 19 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 18 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
указаним позовом до відповідачів про
виселення останніх з квартири АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що у зв'язку з
невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань
щодо повернення отриманих у кредит
грошових коштів та сплати процентів за
користування ними, рішенням
Новокаховського міського суду
Херсонської області від 14 серпня
2013 року, що набрало законної сили, в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 13 березня 2008
року в розмірі 35 489,81 доларів США
звернуто стягнення на зазначену вище
квартиру шляхом її продажу як предмета
іпотеки з дотриманням процедури
проведення прилюдних торгів.
Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають в ньому, за винятками,
встановленими законом.

Рішенням Новокаховського міського
суду Херсонської області від 19
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 18 лютого 2014 року, позов
задоволено, виселено з квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 без наданні іншого житлового
приміщення. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
просить скасувати зазначені судові
рішення, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 13 березня 2008
року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав позичальнику кошти у
сумі 22 000 доларів США строком до 13
березня 2028 року зі сплатою 12 % річних за
користування кредитними коштами.

14 березня 2008 року в забезпечення
виконання ОСОБА_3 зобов'язань за
кредитним договором, між вказаними
сторонами був укладений договір
іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3
передав в іпотеку банку трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх
зобов'язань щодо повернення отриманих
у кредит грошових коштів та сплати
процентів за користування ними,
рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 14 серпня 2013
року, що набрало законної сили, в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 13 березня 2008
року в розмірі 35 489,81 доларів США
звернуто стягнення на зазначену вище
квартиру шляхом її продажу як предмета
іпотеки з дотриманням процедури
проведення прилюдних торгів.

04 вересня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
направив ОСОБА_3 письмову вимогу про
добровільне звільнення усіма
мешканцями житлового приміщення за
зазначеною адресою у місячний строк з
дня отримання цієї вимоги. Письмова
вимогам отримана ОСОБА_3 17 вересня 2013
року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідно до ст. 40
Закону України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення мешканців, за
винятком наймачів та членів їх сімей.
Виселення проводиться у порядку,
встановленому законом. Після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору, всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Проте з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2
ст. 40 Закону України «Про іпотеку»
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У п. 43 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» судам роз'яснено, що
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Частина 2 ст. 109 ЖК
України визначає, що громадянам, яких
виселяють з жилих приміщень, одночасно
надається інше постійне жиле
приміщення, за винятком виселення
громадян при зверненні стягнення на
жилі приміщення, що були придбані ними
за рахунок кредиту (позики) банку чи
іншої особи, повернення якого
забезпечене іпотекою відповідного
жилого приміщення. Постійне жиле
приміщення, що надається особі, яку
виселяють, повинно бути зазначено в
рішенні суду.

Разом з тим судами
попередніх інстанцій не перевірено
обставин придбання спірної квартири,
зокрема, чи була вона придбана
ОСОБА_3 за рахунок отриманих у позивача
кредитів, повернення яких було
забезпечене іпотекою.

При цьому, як вбачається із п. 33.3
договору іпотеки, предмет іпотеки
належить іпотекодавцю на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі - продажу,
посвідченого 03 березня 2008 року, тобто
до укладення кредитного договору.

Крім того, суди не перевірили наявність
вільних приміщень з фондів житла для
тимчасового проживання у м. Нова
Каховка, а відповідно до ч. 4 ст. 60
ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що суди на зазначене не
звернули уваги, не встановили фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення не відповідають вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 19 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 18 лютого 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С.
Ткачук

Судді:

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

В.А. Нагорняк

І.М. Фаловська