Справа №487/5916/13-ц 19.11.2014 25.11.2014 19.11.2014
Провадження 22ц-784/3045/14
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач апеляційного суду - Кутова
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судових засідань:
Орельською Н.М.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_4, відповідачки ОСОБА_5, прокурора
Савченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 12 вересня 2014 року,
ухваленого за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_5

про

позбавлення
батьківських прав,

в с т а н о в и
л а:

В березні 2014 року ОСОБА_6
звернувся з позовом до ОСОБА_5 про
позбавлення батьківських прав.

Позивач зазначав, що він з
відповідачкою є батьками
неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Мати неповнолітньої - ОСОБА_5
відмовляється від виконання своїх
обов'язків, допомоги на утримання
дитини не надає, її вихованням не
займається, має заборгованість по
аліментам.

Посилаючись на викладені
обставини, позивач просив позбавити
відповідачку батьківських прав
відносно неповнолітньої ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 12 вересня 2014 року
позов задоволено. ОСОБА_5 позбавлено
батьківських прав відносно
неповнолітньої доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
посилаючись на те, що суд першої
інстанції не врахував всі обставини, що
мають значення для правильного
вирішення спору, просила рішення суду
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, відповідно до положень ст.
150, 152 та 180 СК України, батьки несуть
обов'язок щодо виховання та розвитку
дитини, забезпечення прав дитини на
належне батьківське виховання, а
також щодо утримання дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що
мати, батько можуть бути позбавлені
батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини,
жорстоко поводяться з дитиною, є
хронічними алкоголіками або
наркоманами, засуджена за вчинення
умисного злочину щодо дитини.

В п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30
березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства
при розгляді справ про усиновлення і
про позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток, як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, що необхідному для
її нормального самоусвідомлення, не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей, не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі, не
виявляють інтересу до її
внутрішнього світу, не створюють умов
для отримання нею освіти.

Як встановлено судом, сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 14
січня 2000 року.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Рішенням Заводського районного суду
м. Миколаєва від 16 листопада 2012 року
стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 аліменти на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 550 грн.
щомісяця (а.с. 72).

Рішенням того ж суду від 7 червня 2013
року за позовом ОСОБА_5 шлюб між
сторонами розірвано (а.с. 73).

Згідно з довідкою ЖКП «БРИЗ» ЖЕК № 3
від 10 вересня 2013 року ОСОБА_6 разом
з дочкою ОСОБА_7, 2002 року народження
зареєстровані в АДРЕСА_2 (а.с. 85).

Фактично позивач разом з донькою,
проживає з батьками в АДРЕСА_1.

З довідки ТОВ «Ліски - М» вбачається,
що ОСОБА_5 зареєстрована в АДРЕСА_3,
однак відповідно до актів ТОО
«Ліски-М» складених в липні та
вересні 2012 року відповідачка ОСОБА_5
не проживає за своїм місцем
реєстрації, її місце знаходження
невідоме (а.с. 85, 41, 42).

Як пояснила відповідачка, вона
фактично проживає в будинку на
території садівничого товариства
«Простор» (162-165).

26 вересня 2012 року виконавчим
комітетом Миколаївської міської ради
прийнято рішення про участь ОСОБА_5
у вихованні дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 36).

Даним рішенням надана відповідачці
можливість спілкування з дитиною
кожну суботу з 11 до 13 годин та будній
день за домовленістю батьків з 16 до
18 години без присутності батька.

Проте, відповідно до акту органу
опіки та піклування від 11 липня 2012
року, про обстеження умов проживання
неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
року, остання проживає разом з
батьком, де створені всі необхідні
для проживання дитини умови, мати з
дитиною не проживає зв'язок не
підтримує (а.с. 34 .).

Відповідно до
соціально-психологічного висновку
від 13 серпня 2012 року ставлення
дитини до матері має амбівалентний
характер, ОСОБА_7 переживає почуття
образи та роздратування, на матір, яка
пішла із сім'ї, залишивши доньку на
батька, бабусю та дідуся. Ставлення до
себе з боку матері ОСОБА_7 сприймає
як байдуже. Незважаючи на образи,
дитина готова до спілкування з
матір'ю та має таку потребу. В зв'язку
з вказаним, з метою запобігання
погіршення психоемоційного стану
дитини, порушень у її психічному
особистістому розвитку,
рекомендовано найближчим часом
матері відновити спілкування дитини з
матір'ю (а.с. 17-18).

На підставі вказаного висновку
в вересні 2012 року виконавчий комітет
Миколаївської міської ради в п. 3
рішення від 28 вересня 2012 року,
вирішуючи питання про визначення
участі у вихованні дитини
відповідачки, попередив про
відповідальність за порушення
законодавства щодо захисту прав
дитини (а.с. 36).

Проте, вказані рекомендації та
попередження відповідачкою не
сприйняті належним чином.

Так, дитина ОСОБА_7, 2002 року народження
навчається в 7-Б класі Миколаївської
загальноосвітньої школи 1-111 ступенів
№ 11 Миколаївської міської ради
Миколаївської області (а.с.113). За
місцем навчання дитина
характеризується позитивно, старанно
відноситься до своїх обов'язків,
приймає участь у позашкільних
заходах. Користується повагою
ровесників. Зв'язок зі школою
підтримує батько ОСОБА_6 Мати школу
жодного разу не відвідувала впродовж
усіх навчальних років, у
батьківських зборах участі не
приймала (а.с. 24, 112, 188).

Будь-яких пояснень, щодо причин
не спілкування з дитиною в
навчальному закладі чи-то після
навчання відповідачка не надала.

Як пояснила ОСОБА_5 вона працює
перукарем. Однак з довідок державного
виконавця, ухвали слідчого судді
Заводського районного суду м.
Миколаєва слідує, що відповідачка не
сплачує аліменти, нарахована
заборгованість (а.с. 77-79, 83).

Згідно з довідки Департаменту
праці та соціального захисту
населення від 9 вересня 2014 року ОСОБА_6
отримує тимчасову допомогу на
дитину, в зв'язку з ухиленням матері
від сплати аліментів.

Соціально - психологічним
висновком від 13 грудня 2013 року
встановлено, що дитина своєю сім'єю
сприймає себе, батька, дідуся та
бабусю. З боку батька відчуває
підтримку та піклування, прагне до
спілкування з матір'ю (а.с. 158).

Із пояснень свідка ОСОБА_10, який
є дідусем неповнолітньої ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 слідує, що відповідачка
з квітня 2012 року жодного разу дитину
не відвідувала, не цікавилась її
життям, школу не відвідувала, не
надавала матеріальної допомоги.

Враховуючи наведені обставини,
районний суд дійшов обґрунтованого
висновку про свідоме небажання
відповідачки виконувати свої
батьківські обов'язки щодо виховання
та утримання неповнолітньої дитини
та ухилення від виховання дитини
внаслідок своєї винної поведінки.

При цьому обставини, які
встановлені судом також
підтверджуються висновком органу
опіки та піклування виконкому
Миколаївської міської ради від 28
лютого 2014 року (а.с. 177 - 178). Так, у
висновку зазначено, що мати
неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
вихованням та утриманням дитини не
займається, навчанням та здоров'ям
ОСОБА_7 не цікавиться, чим порушує
права дитини на забезпечення
гідними умовами життя та всебічним
розвитком, матеріальної допомоги
дитині не надає, від сплати аліментів
ухиляється.

Зазначаючи про те, що батько
перешкоджає відповідачці у
вихованні дитини, орган опіки та
піклування послався на посилання
останньої при вирішенні питання про
визначення участі у вихованні дитини
в 2012 році. Проте як за період з того
часу, відповідачка не вжила жодної
спроби, щодо реалізації вказаного
рішення органу опіки та піклування
та не докладала зусиль щодо
налагодження спілкування з дитиною,
що було вкрай необхідним для її
доньки.

Під час розгляду справи,
відповідачка не навела переконливих
доводів щодо реальності своїх
намірів стосовно зміни свого
ставлення до дитини. А відсутність
реалізації сподівань дитини на
спілкування з матір'ю і в подальшому,
не буде відповідати її інтересам, а
лише сприятиме поглибленню
психологічних травм дитини.

За вказаних обставин, районний
суд вірно відхилив висновок органу
опіки та піклування щодо
недоцільності позбавлення
відповідачки батьківських прав. До
того ж із листа Служби у справах
дітей Адміністрації Заводського
району м. Миколаєва від 13 листопада
2014 вбачається, що мати дитини протягом
останніх трьох років жодного разу
школу не відвідувала, долею дитини не
цікавилась, злісно ухиляється від
матеріального у тримання дитини, в
зв'язку з чим служба у справах дітей
вважала доцільним залишення рішення
районного суду без змін (а.с. 260).

Не можна прийняти до уваги
доводи апеляційної скарги стосовно
того, що неможливо позбавлення
батьківських прав відповідачки в
силу крайності вказаного заходу
впливу, та можливості застосування
інших заходів. Так, позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на батьків, проте, як
зазначено вище в 2012 році орган опіки
і піклування попереджував
відповідачку в своєму рішенні про
відповідальність за порушення прав
дитини. Крім цього, проти відповідачки
30 квітня 2013 року порушено
кримінальну справу, в зв'язку з
несплатою аліментів, що також є
відповідним засобом впливу. Однак
ОСОБА_5 не надано суду будь-яких
доказів реагування з її боку на
вказані заходи, тобто більше уваги
дитині нею не було приділено і
ставлення до дитини не змінено.

Також не заслуговують на увагу
посилання відповідачки на перешкоди
з боку батька щодо спілкування з
дитиною, оскільки доказів тому не
надано. Звернення позивачки до
правоохоронних органів з цього
питання не найшли підтвердження
вказаних фактів.

За такого, враховуючи положення ст.ст.
168, 169 СК України щодо наявності права
на звернення до суду із заявою про
надання матері права на побачення з
дитиною, а також на звернення до
суду з позовом про поновлення
батьківських прав, - позбавлення
батьківських прав не є остаточним та
незворотнім заходом, а тому підстав
для скасування рішення районного
суду колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України
, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 12 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: