Провадження № 2/234/61/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року
м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької
області

в складі: головуючого судді Кравченко
О.Ю.,

при секретарі Куліш О.С., Ткачовій А.І.

за участю: представника позивача
Чумакової О.І.

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи - Верченко
Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Управління житлового та комунального
господарства Краматорської міської
ради до ОСОБА_2, третя особа Приватне
підприємство «СІВ» про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Управління житлового та комунального
господарства Краматорської міської
ради звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про визнання її
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1.

У подальшому позивач подав
уточнену позовну заяву (а.с.30-31), якою
змінив позовні вимоги та просив суд
виселити ОСОБА_2 з житлового
приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
на підставі рішення №499 від 21.12.1988 року
виконавчого комітету Краматорської
міської ради відповідачці було надано
право проживати в житловому
приміщенні, що складається з
двокімнатної квартири по АДРЕСА_1 разом
зі своїм сином ОСОБА_4 Квартира АДРЕСА_1
не приватизована, власником житла є
Краматорська міська рада, а Управлінню
житлового та комунального
господарства передано на баланс. До
управління житлового та комунального
господарства та ПП «СІВ», яке
обслуговує будинок, надійшли
колективні звернення від мешканців
будинку АДРЕСА_1, в якій зареєстрована
відповідачка. У зверненні вказано, що
відповідачка утримує квартиру в
антисанітарному стані, не додержується
правил пожежної безпеки. УЖКГ та ПП
«СІВ» було створено комісію та
проведено перевірку стану квартири. На
момент перевірки було встановлено, що
квартира дійсно знаходиться в
незадовільному стані, забруднена
побутовими відходами, що є причиною
утворення неприємних запахів по всьому
під'їзду. Також в квартирі зняті
опалювальні регістри,
електроосвітлення відсутнє, газ і вода
перекриті за несвоєчасну оплату
послуг, санітарно-технічні прилади
відсутні. Зі слів сусідів, у квартирі
постійно збираються збіговиська
випадкових осіб для розпивання
алкогольних напоїв, наркомани, бомжи.
Відповідачка зруйнувала та зіпсувала
жиле приміщення та порушили правила
співжиття, зробили неможливим для
інших проживання з ними в одному
будинку, а тому відповідно до ст.116 ЖК
України виселення винних на вимогу
наймодавця провадиться без надання
іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні представник
позивача Чумакова О.І. позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала та суду пояснила, що при
ній ніхто не перевіряв її квартиру.
Вона має сина, який є інвалідом 2 групи.
На даний час у квартирі є газ та вода,
однак водою та каналізацією вона не
користується. Електрична енергія
відключена, однак в квартирі чисто,
тарганів та клопів в квартирі немає.
Заборгованість за комунальні послуги
вона намагається погасити. Про те, що її
було притягнуто до адміністративної
відповідальності вона не знала,
протоколів, приписів не отримувала. У
задоволенні позову просила відмовити.

Представник третьої особи Верченко Л.Л.
суду пояснив, що ПП «СІВ» здійснює
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1. Підприємство отримало скаргу
від мешканців будинку на незадовільній
санітарний стан квартири АДРЕСА_1.
Сусіди скаржилися на те, що у квартирі
перекрита каналізація та мешканці
квартири виливають продукти
життєдіяльності в мусоропровод, в
квартирі таргані та клопи, які
розповсюджуються по під'їзду. В ході
огляду квартири було встановлено, що
квартира знаходиться в
антисанітарному стані, відключені газ,
вода, електропостачання. На момент
огляду квартири, відповідачки у
квартирі не було, а були інші люди.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Вислухавши пояснення сторін,
проаналізувавши в сукупності зібрані
по справі докази, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Виконавчого комітету
Краматорської міської ради №499 від
21.12.1988 р. відповідачці був виданий ордер
№1775 від 19.01.1989 року на житлове
приміщення, що складається з
двохкімнатної квартири по АДРЕСА_1 для
проживання разом із сином ОСОБА_4 (а.с.7).

Квартира АДРЕСА_1 належить до житлового
фонду Краматорської міської ради,
знаходиться на балансі Управління
житлового та комунального
господарства Краматорської міської
ради.

Відповідачка зареєстрована у квартирі
АДРЕСА_1, що підтверджується довідками
про склад сім'ї та реєстрацію (а.с.6, 22).

Разом з відповідачкою у квартирі також
зареєстрований її син - ОСОБА_4.(а.с.6).

У березні-квітні 2013 року до Управління
житлового та комунального
господарства та ПП «СІВ» зі скаргами
зверталися мешканці вказаного будинку,
що занепокоєні станом квартири, в якій
мешкає відповідачка (а.с.4, 46).

16 квітня 2013 року комісія у складі
директора, заступника директора та
майстра ПП «СІВ» склала акт, відповідно
до якого за колективною скаргою
мешканців 2 під'їзду будинку №13
комісією було здійснено вихід на огляд
квартири АДРЕСА_1, але працівникам
обслуговуючої організації було
відмовлено у доступі до квартири, двері
не відчинили (а.с.8).

18 квітня 2013 року директором ПП «СІВ»
Скороход М.В. було складено припис на
адресу ОСОБА_2 про приведення квартири
АДРЕСА_1 у належний санітарний стан
(а.с.9). Однак доказів вручення цього
припису відповідачці ОСОБА_2 суду
надано не було.

19 квітня 2013 року комісія у складі
директора, заступника директора, двох
майстрів ПП «СІВ», а також двох сусідів
склала акт, відповідно до якої оглянути
квартиру не виявилося можливим,
оскільки двері квартири ніхто не
відчинив (а.с.20).

Згідно акту обстеження квартири,
складеного 10 липня 2013 року
співробітниками ПП «СІВ» за участю
представників Управління житлового та
комунального господарства,
санітарно-епідеміологічної станції,
дільничного інспектора та мешканця
будинку №13, у квартирі відсутня газова
плита, сантехнічні прилади, відключені
газ, вода, каналізація, електроенергія,
опалення за несплату; квартира
перебуває в антисанітарному стані. На
момент перевірки у квартирі мешкають
особи, не зареєстровані по вказаному
адресу, наймач квартири на момент
перевірки відсутній (а.с.11).

25 липня 2013 року директором ПП «СІВ»
було складено протокол про вчинення
ОСОБА_2 адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.150
КУпАП (а.с.12). Доказів направлення
зазначеного протоколу ОСОБА_2 не
надані.

29 липня 2013 року адміністративної
комісією при виконавчому комітеті
Краматорської міської ради було
прийнято постанову №53 про притягнення
ОСОБА_2 о адміністративної
відповідальності за ст.150 КУпАП та
накладення адміністративного
стягнення у вигляді попередження
(а.с.13). Доказів отримання зазначеної
постанови відповідачкою ОСОБА_2 суду не
надані.

29.11.2013 року працівниками ПП «СІВ» було
складено акт обстеження квартири
АДРЕСА_1, відповідно до якого в квартирі
відсутня газова плита, сан.технічні
прилади, відключені за несплату
комунальних платежем газ, вода,
електроенергія. Квартира знаходиться в
антисанітарних умовах, комунальні
платежі не сплачуються (а.с.37).

Відповідно до ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Згідно частини 1 ст. 116 ЖК України якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
року № 2 «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового Кодексу України», при
вирішенні справ про виселення на
підставі ст. 116 ЖК осіб, які
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статися і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу не дали
позитивних результатів. Йдеться,
зокрема, про заходи попередження, яких
застосовують суди, прокурори, органи
внутрішніх справ, адміністративні
комісії виконкомів, а також заходи
громадського впливу, яких вживають
збори жильців будинку чи члени
житлово-будівельних кооперативів,
трудові колективи, товариські суди й
громадські організації за місцем
роботи або проживання відповідача.

Беручи до уваги офіційний характер
заходів запобігання та громадського
впливу, які мають передувати виселенню
наймача або членів його сім"ї на
підставі ст. 116 ЖК без надання іншого
жилого приміщення, і відповідно до
правил ст. 59 ЦПК України про
допустимість засобів доказування факт
застосування заходів запобігання і
громадського впливу має
підтверджуватися письмовими доказами.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих позивачем актів обстеження
квартири від 10 липня 2013 року та 29
листопада 2013 року не вбачається в чому
саме полягає антисанітарний стан
квартири відповідача (а.с.11, 37). Акт від 29
листопада 2013 року складений без участі
представника
санітарно-епідеміологічної станції.
Посилання в актах на відсутність в
квартирі водо, газо- та
електропостачання не свідчить про
антисанітарний стан квартири, до того ж
позивачем не надано суду доказів того,
що такий стан квартири стався через
систематичне руйнування або псування
жилого приміщення, і саме
відповідачкою.

Посилання позивача на те, що до
відповідачки застосовувалися заходи
громадського впливу, які не дали
позитивних результатів, суд не бере до
уваги, оскільки доказів того, що
відповідачка отримувала припис про
усунення порушень, а також протокол та
постанову про притягнення її до
адміністративної відповідальності,
суду не надано.

Суд враховує, що застосування
виселення на підставі частини 1 статті
116 ЖК України є крайнім заходом.

Позивачем не надано суду доказів
систематичності руйнування чи
псування жилого приміщення, або
систематичності порушення
відповідачкою правил співжиття, що
роблять неможливим проживання з нею в
одному будинку. Доказів того, що до
відповідачки застосовувались заходи
запобігання і громадського впливу, які
не дали результатів, суду не також
надано.

За таких обставин, у задоволенні позову
слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3,10,11,14, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Управління
житлового та комунального
господарства Краматорської міської
ради до ОСОБА_2, третя особа - Приватне
підприємство «СІВ» про виселення -
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Краматорський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя О. Ю. Кравченко