Суддя: Марченко Н. Ю.
Справа № 253/1822/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

9 квітня 2014 року
Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки Донецької області в складі:
головуючого - судді Марченко Н.Ю. при
секретарі Востріковій О.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Горлівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
"Артемвугілля" про відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я на виробництві, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить стягнути з ДП
"Артемвугілля" на його користь у
рахунок відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я на
виробництві, 12000 грн., посилаючись на те,
що з 4 січня 1983 року по 23 січня 2014 року
працював у СП "Шахта ім. Румянцева" ДП
"Артемвугілля" підземних
електрослюсарем. У листопаді 2013 року
Обласною клінічною лікарнею
профзахворювань йому був встановлений
діагноз - хронічний бронхіт пилової
етіології; легенева недостатність
першого ступеню; хронічна двобічна
сенсоневральна приглухуватість з
помірним ступенем зниженням слуху. 18
грудня 2013 року адміністрацією
відповідача був складений акт
розслідування професійного
захворювання по формі П-4, яким
встановлено, що професійне
захворювання виникло з вини
відповідача внаслідок порушення
гігієни праці, недосконалості
технології засобів індивідуального
захисту. Висновком МСЕК від 22 січня 2014
року йому вперше встановлена втрата
працездатності у розмірі 40% за
професійними захворюваннями - бронхіт -
25 % та сенсоневральна приглухуватість -
15 %. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст.
237-1 КЗпП України відповідач повинен
відшкодувати йому завдану ушкодженням
здоров'я моральну шкоду, яка полягає в
тому, що внаслідок ушкодження здоров'я
змінився уклад його життя, не може
виконувати важку фізичну працю,
відчуває біль у грудях. Моральну шкоду
оцінює в 12000 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про час і місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, надав
суду заяву, в якій просив справу
розглянути у його відсутність.

Представник відповідача Калініч А.В. у
судове засідання також не з'явився, про
час і місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, надав
суду заяву, в якій просив справу
розглянути у його відсутність. Також
надав суду письмові заперечення проти
позову, в яких зазначив, що з 01.04.2001 року
набрав чинності Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», обов'язок по
відшкодування моральної шкоди
позивачу, як особі, яка підлягає
обов'язковому державному соціальному
страхуванню, покладена на виконавчий
орган Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань. Підставою для
відшкодування моральної шкоди може
бути лише висновок лікаря - психіатра
або МСЕК. Просив у задоволенні позову
відмовити.

Суд, дослідивши всі обставини у справі
та перевіривши їх доказами, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
за наступних підстав:

Згідно статті 3 Конституції України
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про охорону праці" державна політика в
галузі охорони праці базується,
зокрема, на принципах пріоритету життя
і здоров'я працівників, повної
відповідальності роботодавця за
створення належних, безпечних і
здорових умов праці, соціального
захисту працівників, повного
відшкодування особам, які потерпіли
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань.

Судом встановлено, що позивач
перебував з відповідачем у трудових
відносинах, працюючи підземних
електрослюсарем СП "Шахта ім.
Румянцева" ДП "Артемвугілля".
Звільнений 23.01.2014 року у зв'язку з
виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України.

Згідно акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 18 грудня 2013 року у
позивача виявлені вперше професійні
захворювання - хронічний бронхіт
пилової етіології, ускладнений
легеневою недостатністю першого
ступеня; хронічна двобічна
сенсоневральна приглухуватість з
помірним ступенем зниження слуху
(третій ступінь), які виникли внаслідок
недостатньої ефективності засобів
пилоподавлення, довготривалого
впродовж зміни впливу
вугільно-породного пилу фіброгенної
дії на органи дихання працівника, що
перевищував встановлені ГДК,
довготривала дія виробничого шуму, що
перевищує встановлений ГДР.

Висновком МСЕК від 22.01.2014 року
позивачеві первинно встановлена
стійка втрата професійної
працездатності в розмірі 40 % за
професійним захворюванням - хронічний
бронхіт (25%) та хронічний кохлеоневріт
(15%), що підтверджується копією довідки
про результати визначення ступеня
втрати професійної працездатності у
відсотках.

Таким чином, позивач втратив
професійну працездатність за
професійними захворюваннями. Факт
заподіяння шкоди здоров'ю позивача
підтверджений вищезазначеним
висновком МСЕК про встановлення йому
стійкої втрати професійної
працездатності.

З позовної заяви та доданих медичних
документів вбачається, що внаслідок
отриманих професійних захворювань
позивач відчуває біль у грудях,
слабкість та втомлюваність тощо.

У відповідності до ст. 23 Цивільного
кодексу України моральна шкода може,
зокрема, полягати у фізичному болю та
стражданнях, які особа зазнала у
зв'язку з каліцтвом та іншим
ушкодженням здоров'я.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» моральна шкода може складатися,
зокрема, у моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного способу життя, при настанні
інших негативних наслідків.

Дослідженні судом докази
свідчать про те, що ушкодження здоров'я,
пов'язане з виконанням позивачем
трудових обов'язків, заподіює йому
моральні та фізичні страждання,
обмежує його можливості вести активний
спосіб життя, у зв'язку з чим висновком
МСЕК встановлені відповідні обмеження,
тому суд вважає доведеним факт
заподіяння позивачеві моральної шкоди.

Обов'язок по відшкодовуванню
позивачеві моральної шкоди, суд вважає,
слід покласти на відповідача за
наступних підстав:

Позивач є особою, застрахованою в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності.

Зі змісту ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
слідує, що право на отримання
потерпілим страхових виплат у разі
настання стійкої втрати
працездатності, у томі числі виплати за
моральну шкоду, виникає в особи з дня
встановлення їй такої стійкої втрати
працездатності вперше висновком МСЕК.

Позивачу вперше встановлена стійка
втрата професійної працездатності у
зв'язку з професійним захворюванням
висновком МСЕК від 22.01.2014 року в розмірі
40 %.

Згідно з п/п "е" п. 1 частини 1 ст. 21
та частини 3 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в редакції, що діяла до
прийняття Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 лютого 2007 року №
717-V, у разі настання страхового випадку
Фонд соціального страхування у
встановленому законодавством порядку
зобов'язаний виплатити потерпілому
грошову суму за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння йому цієї
шкоди.

Законом України "Про внесення
змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 лютого 2007 року №
717-V, який набув чинності 20 березня 2007
року, підпункт "е" пункту 1 частини
першої ст. 21, частини 3 ст. 28, які
передбачали зобов'язання Фонду у разі
настання страхового випадку
відшкодувати заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я
грошову суму за моральну шкоду, з
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" виключені.

Конституційний Суд України в своєму
рішенні від 08.10.2008, № 20-рп/2008 встановив,
що положеннями пункту 1, абзацу
третього пункту 5, пункту 9, абзацу
третього пункту 10, пункту 11 розділу I
Закону № 717-V скасовано право
застрахованих громадян, що потерпіли
на виробництві від нещасного випадку
або професійного захворювання, на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду, яке вони мали відповідно
до приписів первинної редакції Закону
№ 1105-ХІV. Проте Конституційний Суд
України у даному рішення роз'яснив, що
саме право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтю 1167
Цивільного кодексу України та статтею
237-1 КЗпП їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

За вимогами ст. 237-1 КЗпП України у
випадку, якщо порушення законних прав
працівника призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і потребують від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, відшкодування морального
збитку здійснюється власником
підприємства.

Отже, оскільки Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України на час
встановлення позивачу стійкої втрати
працездатності за професійними
захворюваннями у зв'язку із зупиненням
дії спеціального закону не відповідає
за завдану моральну шкоду, то таку
шкоду позивачу, законні права якого
порушено, повинен відшкодовувати
роботодавець.

За таких обставин, позов до ДП
"Артемвугілля" є обґрунтованим.

Розглядаючи та вирішуючи питання про
розмір відшкодування позивачеві
моральної шкоди, суд враховує глибину
фізичних та моральних страждань
позивача, ступінь втрати ним
професійної працездатності - 40%,
наявність вимушених змін у подальшій
трудовій діяльності, потребу в
постійному проходженні курсів
лікування у медичних закладах, та,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
приходить до висновку про задоволення
позову у вигляді одноразового
відшкодування в розмірі 12000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір у розмірі
243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
"Артемвугілля" на користь ОСОБА_1 у
рахунок відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я на
виробництві, 12000 (дванадцять тисяч) грн.

Стягнути з Державного підприємства
"Артемвугілля" на користь держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Центрально-Міський районний суд м.
Горлівки шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Н. Ю.
Марченко