Єдиний унікальний номер 741/1758/13-ц
Провадження № 2/741/37/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка
07 березня 2014
року

Носівський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді
Киреєва О.В.,

з участю секретаря
Мотляха О.О.,

з участю позивача,
представника позивача ОСОБА_1,
відповідачів та їх представника
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання
договору довічного утримання,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору
довічного утримання, в якому просила
розірвати договір довічного утримання
від 8 серпня 2011 року, укладений між нею
та відповідачами.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначила, що згідно з умовами даного
договору вона передала у власність
відповідачів належний їй на праві
власності житловий будинок АДРЕСА_1,
який розташований на земельній ділянці
площею 0,25 га, земельну ділянку площею
0,25 га та земельну ділянку площею 0,3115 га,
а відповідачі зобов'язалися довічно
повністю утримувати ОСОБА_3, на умовах
даного договору, а саме: шляхом
забезпечення харчуванням, одягом,
взуттям, медикаментами, доглядом,
необхідною допомогою, оплатою
комунальних послуг, проведенням
поточного ремонту та довічним
безоплатним проживанням у вказаному
будинку, а також надавати матеріальне
забезпечення у розмірі 250 грн.,
щомісячно. Після укладення договору
стосунки між ними стали погіршуватися,
відповідачі купували їй ліки за її
кошти та на її прохання, а потім взагалі
відмовилися це робити. ОСОБА_5
неодноразово ображала її та
принижувала, висловлювалася на її
адресу нецензурними словами, виганяла
з будинку.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала з мотивів, які зазначені в
позовній заяві, пояснила, що вона
проживала в будинку, який був
побудований нею та її чоловіком. На
будинок не було виготовлено
правовстановлюючих документів. Діти
меншої дочки ОСОБА_6 виразили бажання
проживати разом з нею, перебудували
будинок та зареєстрували на її ім'я
право власності на нього, а потім
уклали договір довічного утримання.
Після укладення договору відповідачі
різко змінили ставлення до неї,
створили нестерпні умови для спільного
проживання. ОСОБА_5 на початку 2013 року
звинуватила її (позивача) в тому, що
вона багато їсть, після чого вона стала
готувати собі їжу самостійно, по
потребі купувати молоко в той час, коли
відповідачі тримають у власному
господарстві декілька корів та
продають молоко населенню. Продукти
харчування їй (позивачу) привозить
старша дочка ОСОБА_7 та її син. Після
звернення з позовом до суду
відповідачі не змінили свого ставлення
до неї. Навіть, 7 січня 2014 року
відповідачі, після повернення з гостей,
не приготували святкової вечері та не
запросили її до столу. Вона (ОСОБА_3)
користується стаціонарним телефоном,
надає власні кошти відповідачам для
сплати абонплати. Перепланування
будинку створило для неї незручності, з
будинку винесли всі особисті речі,
предмети побуту, килими. Вона просила
занести в будинок килим, який
знаходився на вулиці під дощем, але її
прохання залишилося поза увагою. Килим
занесли лише після того, як вона стала
сваритися на відповідачів. До суду
раніше з даним позовом вона не
зверталася тому, що не бажала
розголосу, не хотіла, щоб про сварки в
її сім'ї стало відомо мешканцям села,
сподівалася, що відповідачі одумаються
та змінять своє відношення до неї.

В судовому засіданні представник
позивача пояснила, що відповідачі
неналежним чином надають допомогу
позивачу. Коли одного разу ОСОБА_3 серед
ночі стало погано зі здоров'ям, то
ОСОБА_5 спромоглася зателефонувати їй
(представнику), повідомити про це, але
не викликала швидкої медичної
допомоги. Вона (представник) змушена
була відвезти позивача до лікарні.
ОСОБА_3 перебувала там, але відповідачі
лише один раз відвідали її, після того
не цікавилися станом її здоров'я, не
запитували чи потрібні ліки, не
надавали коштів на їх придбання. Після
виписки з лікарні відповідачі не
забрали позивача до себе додому.
Відповідачі не запитали згоди в
позивача та підселили до неї в кімнату
рідну сестру її (ОСОБА_3) покійного
чоловіка ОСОБА_16, яка є особою похилого
віку та потребує стороннього догляду.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не повідомляють
позивачу, що йдуть до магазину, не
купують їй продуктів, а якщо купують, то
лише на її (позивача) прохання та за її
власні кошти. Їй (позивачу) створені
такі умови, що вона не може
користуватися холодильником. ОСОБА_3
зберігає продукти в каструлі на вулиці
в господарських приміщеннях. За
останні два роки відповідачі не купили
позивачу ні взуття, ні одягу, але
викинули її капці. З кімнати намагалися
викинути тумбочку, не проводять в
кімнаті позивача прибирання,
розпочатий ремонт не закінчили,
шпалери не поклеєні, новозбудована
стіна сиріє. Відповідачі не створили
позивачу належних умов для проживання.

Відповідачі в судовому засіданні позов
не визнали, пояснили, що приблизно з 2009
року вони стали проживати в будинку
бабусі, за її згодою зробили прибудову
та перепланування в будинку,
влаштували в ньому водопостачання,
ванну кімнату, столову кімнату з
підігрівом підлоги, облаштували
спальну кімнату для проживання
позивача. Право власності на будинок
зареєстрували за бабусею, а потім
уклали договір довічного утримання.
Взяті на себе обов'язки по договору,
вони виконують. ОСОБА_5 робила бабусі
масаж шиї, на прохання бабусі возили її
до сестри ОСОБА_8.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, допитавши свідків,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що відповідачі
вклали особисті кошти та кошти
позивача в перебудову будинку,
влаштували там водопостачання, змінили
розташування кімнат, побудували ванну
кімнату, туалет, облаштували столову
кімнату з підігрівом підлоги, а потім
зареєстрували за позивачем право
власності на будинок.

8 серпня 2011 року між сторонами укладено
договір довічного утримання,
посвідчений приватним нотаріусом
Носівського районного нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстрований в
реєстрі за № 1007 (а.с. 16-20).

Згідно з умовами даного договору
ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
власність належний їй на праві
власності житловий будинок АДРЕСА_1,
який розташований на земельній ділянці
площею 0,25 га, земельну ділянку площею
0,25 га та земельну ділянку площею 0,3115 га,
а останні зобов'язувалися довічно
утримувати позивача, на умовах цього
договору, а саме шляхом забезпечення
харчуванням, одягом, взуттям,
медикаментами, доглядом, необхідною
допомогою, оплатою комунальних послуг,
проведенням поточного ремонту та
довічним безоплатним проживанням у
вказаному будинку.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
зобов'язувалися надавати ОСОБА_3
матеріальне забезпечення, яке оцінене
сторонами у розмірі 250 грн., щомісячно.

Тобто, згідно з умовами спірного
договору у набувачів, якими є
відповідачі, виник обов'язок
утримувати відчужувача, взамін
отриманого майна.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором
довічного утримання (догляду) одна
сторона (відчужувач), передає у
власність другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач майна
зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

Згідно ст. 755 ЦК України договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду, зокрема,
на вимогу відчужувача або третьої
сторони, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежного від його вини.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10,
суду пояснила, що вона знає ОСОБА_3, їй
(свідку) відомо, що після того як
позивача виписали з лікарні, то вона
приїхала до своєї дочки ОСОБА_7 та
проживала там близько трьох тижнів. В
розмовах з нею позивач бідкалася, що
відповідачі створили неможливі умови
для проживання, не доглядають за нею та
не піклуються.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11,
суду пояснила, що вона проживає
неподалік від будинку сестри позивача,
знає що ОСОБА_5 утримають корів,
продають молоко. Свідок ОСОБА_11
стверджувала, що два рази продала
ОСОБА_3 три та два літри молока.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8,
суду пояснила, що, як сільський Голова
с. Козари, вона приходила до будинку
ОСОБА_5, на протязі однієї години 30
хвилин спілкувалася з ОСОБА_3 та
відповідачами. Позивач
характеризується, як особа яка не
схильна до видумок та брехні. З розмови
їй (свідку) відомо, що між сторонами
склались неприязні стосунки, ОСОБА_4
просив вибачення у ОСОБА_12. Позивач не
пробачила, а навпаки, розповіла, що
відповідачі до неї погано відносяться,
повідомляла, що їй не готують їсти,
говорила, що готували собі пельмені,
але їй (позивачу) не запропонували.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13,
суду пояснила, що вона є депутатом
сільської ради на тій дільниці, на якій
проживають сторони. Про обставини, що
склалися між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їй
(свідку) відомо з розмов мешканців села.
До неї ОСОБА_3 не зверталася зі скаргами
чи наріканнями на дії відповідачів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14,
суду пояснила, що проживає неподалік
від ОСОБА_4, підтримує з ними відносини,
зустрічається з ними кожного ранку,
коли виганяє корову на пашу. З ОСОБА_3
відносин не підтримує. Відповідачі
купували в магазині продукти
харчування. Їй (свідку) не відомі
обставини, які склалися в сім'ї ОСОБА_4.
На прохання ОСОБА_4 вона (свідок) писала
письмові пояснення до суду, щоб її не
викликали в якості свідка.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15,
суду пояснила, що проживає на одній
вулиці з відповідачами. По селу ходять
розмови про ситуацію, яка склалася між
сторонами. Вона (свідок) вважає, що
відповідачі є молодими людьми, а тому
не розуміють потреб осіб похилого віку.

В судовому засіданні відповідачі не
спростували доводи позивача про те, що
відповідачі не виконують умови
договору довічного утримання, не
надають їй допомоги, не забезпечують
харчуванням, доглядом, одягом, взуттям,
медикаментами та коштами на її (ОСОБА_3)
утримання.

ОСОБА_4 пояснив, що позивач переслідує
мету розірвати договір та виділити
частину майна своїй старшій дочці
ОСОБА_7.

Дані доводи відповідача є
необґрунтованими та спростовуються
доказами по справі. Позивач звернулася
до суду про розірвання договору
довічного утримання, але не ставила
питання про повернення їй у власність
житлового будинку та земельних
ділянок.

Пояснення відповідачів та їх доводи не
спростовують доводів позивача про
порушення відповідачами умов договору.

У своїх письмових запереченнях
відповідачі пояснили, що на всі
будівельні роботи та матеріали, на
виготовлення документації, на
узаконення переобладнання ними були
використані власні кошти на суму
близько 80 000 грн. Позовна заява
підготовлена з метою завол 15, 16, 526, 744, 755,
756 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214,
215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
розірвання договору довічного
утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання
від 8 серпня 2011 року, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Носівського
районного нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрований в реєстрі за № 1007.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

На рішення позивачем може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення, а
відповідачами в той же строк з дня
отримання копії рішення.

Суддя
О.В.Киреєв