Справа № 466/248/14
Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/783/2570/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря:
Ясиновської Я.М.

з участю: позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 18 лютого 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова від 18 лютого 2014
року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований
18 червня 1994 року у відділі запису актів
громадянського стану виконавчого
комітету Львівської міської ради
народних депутатів, актовий запис № 971.

Вирішено після розірвання шлюбу
змінити прізвище позивача на дошлюбне
- "ОСОБА_2".

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є незаконним,
ухваленим з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права. Вважає, що
пояснення ОСОБА_2 про те, що між ними не
склалися шлюбні відносини, виникали
конфлікти та сварки є
необґрунтованими, оскільки не
підтверджуються жодними доказами.
Апелянт стверджує, що завжди поважав та
поважає свою дружину, допомагає їй у
веденні домашнього господарства, вони
з дітьми продовжують проживати разом
та спільно завершують добудову у своїй
квартирі. Звертає увагу суду на те, що
суд першої інстанції порушив його
право на збереження шлюбу та сім'ї, не
вжив жодних заходів щодо примирення
подружжя.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення не у повній мірі відповідає
даним вимогам.

Районним судом встановлено, що
відділом запису актів громадянського
стану виконавчого комітету Львівської
міської ради народних депутатів 18
червня 1994 року зареєстровано шлюб між
сторонами.

Від шлюбу в сторін є двоє дітей, одна з
яких - донька ОСОБА_4 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто ще є неповнолітньою.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що сторони не
підтримують подружніх відносини, не
ведуть спільного господарства,
примирення між ними неможливе, а
тому збереження шлюбу є недоцільне,
оскільки він існує лише формально, а
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б їх
інтересам та інтересам дитини, що
мають істотне значення.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, так як він дійшов до них з
порушенням норм процесуального права.

Стаття 51 Конституції України
передбачає, що шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен
із подружжя має рівні права і обов'язки
у шлюбі та сім'ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК
України, у якій, крім іншого
передбачено, що примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК
України, кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

Відповідно до ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства (ст. 111 СК
України).

Розглядаючи справу по суті, суд першої
інстанції, не дотримуючись роз'яснень,
які викладені у п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», не
застосував заходи щодо примирення
подружжя, які вживаються у випадку
відсутності згоди одного з них на
розірвання шлюбу за ініціативою однієї
зі сторін або суду у формі надання
сторонам строку на примирення.

Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до п.11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №11
від 21.12. 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства
при розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», - рішення суду у справі про
розірвання шлюбу повинно відповідати
вимогам ст.215 ЦПК.

Виходячи із змісту даного пункту
Постанови, у рішенні повинні бути
наведені мотиви, з яких суд визнав
збереження сім'ї можливим чи
неможливим.

Проте оскаржуване рішення достатніх
мотивів для розірвання шлюбу між
сторонами не містить.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення слід скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволення позову, оскільки доказів
того, що дана сім'я розпалася судом не
здобуто, сторони проживають разом, а
збереження сім'ї відповідає інтересам
дітей сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314
ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 18 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: