Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської
І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виділ в натурі
частки з майна, що є у спільній
частковій власності, усунення перешкод
у здійсненні права користування і
розпорядження майном, за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: Одеська міська
рада, управління земельних ресурсів
Одеської міської ради, інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області, про виділ
в натурі частки з майна, що є у спільній
частковій власності, усунення перешкод
у здійсненні права користування і
розпорядження майном, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 05 серпня 2013 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від
07 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що на
підставі договору купівлі-продажу від
12 листопада 2009 року вони є власниками
38/125, 38/125 та 19/125 частин відповідно
будинку АДРЕСА_1. Власником інших 6/25
частин зазначеного будинку є ОСОБА_6
Позивачі зазначають, що відповідач
ОСОБА_6 чинить їм перешкоди в
користуванні та розпорядженні майном.
Крім того, позивачі вважають, що вони
мають право на виділ в натурі належної
їм частки із майна, що є спільною
частковою власністю. Ураховуючи
викладене, позивачі, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просили
задовольнити їх позовні вимоги і
виділити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у
натурі частку майна, що є спільною
частковою власністю, та складається з
приміщень житлового будинку під літ.
«А»: І-сходи, ІІ-підвал, 1-1-коридор,
1-2-кухня, 1-4-житлова кімната, 1-5-житлова
кімната, 1-6 - житлова кімната, 1-7-коридор,
1-8-туалет, 1-9-ванна, загальною площею 79,1
кв. м, житловою площею 43 кв. м, вбиральні
під літ. «Г», розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, та визнати за ними право
власності на зазначене майно;
визначити порядок користування
земельною ділянкою між співвласниками
житлового будинку відповідно до
ідеальних часток у праві власності на
будинок, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 надати у користування земельну
ділянку площею 383 кв. м, а ОСОБА_6 - площею
121 кв. м; зобов'язати ОСОБА_6 не чинити
перешкоди у користуванні власністю
шляхом зобов'язання його знести
самочинно збудовані споруди: гараж під
літ. «Л», сарай під літ. «З», навіс під
літ. «И»; зобов'язати ОСОБА_6 не чинити
позивачам перешкод у користуванні і
розпорядженні будинком АДРЕСА_1 та у
здійсненні права приватизації
земельної ділянки, розташованої за
вказаною адресою.

ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про виділ в натурі частки з
майна, що є у спільній частковій
власності, усунення перешкод у
здійсненні права користування і
розпорядження майном. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що на підставі
договору купівлі-продажу від 14 липня 1982
року він є власником 6/25
частин будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 є співвласниками
зазначеного будинку і своїми діями
чинять перешкоди ОСОБА_6 у володінні та
розпорядженні своєю власністю. З
урахуванням уточнених позовних вимог
ОСОБА_6 просив задовольнити його
позовні вимоги і виділити у натурі
належну йому частину житлового будинку
АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_6 право
власності на житловий будинок під літ.
«А», що складається з кімнати площею 17,9
кв. м, кімнати площею 10,7 кв. м, коридору
площею 4,9 кв. м, кухні площею 8,1 кв. м,
санвузла площею 3,4 кв. м, сараю площею 6,5
кв. м, гаража з навісом площею 10,4 кв. м;
зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
знести самочинно зведену прибудову -
перегородку між приміщеннями під літ.
«а2» та під літ. «а3»; зобов'язати ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перешкоди у
здійсненні права користування і
розпорядження майном - житловим
будинком, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1; встановити порядок
користування земельною ділянкою
загальною площею 504 кв. м між
співвласниками будинку згідно з
висновком судово-будівельної
експертизи; забезпечити
безперешкодний доступ ОСОБА_6 до
частини зовнішньої стіни прибудови під
літ. «а2», що огороджує приміщення 2-4, а
також до зовнішніх стін надвірних
будівель під літ. «З» та під літ. «Л»,
орієнтовним на ділянку, що
пропонується передати у користування
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на
період обслуговування та ремонту;
встановити на земельній ділянці,
переданій у користування відповідачів,
постійний сервітут для можливості
забезпечення безперешкодного доступу
ОСОБА_6 до частини зовнішньої стіни
прибудови під літ. «а2», що огороджує
приміщення 2-4, а також до зовнішніх стін
надвірних будівель під літ. «З» та під
літ. «Л»; зобов'язати відповідачів
забезпечувати доступ на їх земельну
ділянку ОСОБА_6 та відповідних служб у
разі необхідності ремонту комунікацій,
їх заміни, обслуговування та ремонту
належних ОСОБА_6 будівель.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 05 серпня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
задоволено частково. Зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.
Будинок АДРЕСА_1 розділено в натурі між
його співвласниками, а також
встановлено порядок користування
земельною ділянкою згідно з висновком
судової будівельно-технічної
експертизи від 09 січня 2013 року.
Встановлено земельний сервітут щодо
права проходу ОСОБА_6 через земельну
ділянку площею 356 кв. м, що виділяється у
спільне користування ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до частини зовнішньої стіни
прибудови під літ. «а2», що огороджує
приміщення 2-4, а також до зовнішніх стін
надвірних будівель під літ. «З» та під
літ. «Л», на період обслуговування та
ремонту. Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 забезпечити доступ на земельну
ділянку площею 356 кв. м, що надається у
спільне користування, відповідним
службам у разі необхідності ремонту
комунікацій, їх заміни, обслуговування,
якими користується ОСОБА_6 Зобов'язано
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 знести
перегородку між приміщеннями під літ.
«а2» та під літ. «а3» житлового будинку
АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 07 листопада 2013
року рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 05 серпня 2013
року скасовано в частині задоволення
позовів про виділення ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в натурі у спільну
часткову власність 13/20 частин
житлового будинку з надвірними
спорудами; виділення в натурі ОСОБА_6 7/20
частин житлового будинку; визнання за
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права
власності на виділені в натурі частини
житлового будинку; виділення ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користування
земельних ділянок площею 356 кв. м та
148 кв. м; визначення меж земельних
ділянок, зобов'язання та встановлення
земельного сервітуту щодо права ОСОБА_6
проходу через земельну ділянку. В цій
частині ухвалено нове рішення про
відмову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 у задоволенні таких вимог. В
решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовів про виділення ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в натурі у спільну часткову
власність 13/20 частин житлового будинку
з надвірними спорудами; виділення в
натурі ОСОБА_6 7/20 частин житлового
будинку; визнання за ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності на
виділені в натурі частини житлового
будинку; виділення ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користування
земельних ділянок площею 356 кв. м та 148
кв. м; визначення меж земельних ділянок,
зобов'язання та встановлення
земельного сервітуту щодо права
ОСОБА_6 проходу через земельну ділянку
та ухвалюючи в цій частині рішення про
відмову в задоволені таких вимог, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що при поділі у натурі майна, що є
спільною частковою власністю, а також
при визначенні часток сторін і
визначенні порядку користування
земельною ділянкою і встановлення
земельного сервітуту не можуть
враховуватись приміщення і будівлі,
які самочинно збудовані. При
проведенні поділу спільної часткової
власності судом першої інстанції
враховано самочинне будівництво.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. п1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що на підставі договору
купівлі-продажу від 12
листопада 2009 року ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 є власниками 38/125, 38/125 та 19/125
частин відповідно будинку АДРЕСА_1.

Згідно з договором купівлі-продажу від
14 липня 1982 року ОСОБА_6 є
власником 6/25 частин будинку АДРЕСА_1.

Будинок АДРЕСА_1 розташовано на
земельній ділянці площею 504 кв. м.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 09
січня 2013 року, яка проведена
на підставі ухвали Суворовського
районного суду м. Одеси від 10 квітня 2012
року, встановлено, що після проведення
реконструкції частини будинку, якою
користуються ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
частки не співпадають з частками, які
визначені в правовстановлюючих
документах, тому експертом
запропоновано здійснити поділ в натурі
часток у садибі за фактичним порядком
користування будинком і
прибудинковими спорудами.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

За змістом ст. 57 ЦПК України висновок
експертів є одним із доказів.

Зазначаючи, що у висновку експертизи,
яким сторони обґрунтовували свої
вимоги і заперечення, при визначенні
часток сторін у спільній частковій
власності та порядку користування
земельною ділянкою враховано
самочинне будівництво, а іншого
висновку або інших доказів способу
виділу часток із спільної часткової
власності та поділу земельної ділянки
в матеріалах справи немає, суд
апеляційної інстанції всупереч
вимогам статей 303, 304 ЦПК України не
вирішив питання щодо витребування
таких доказів, не роз'яснив сторонам їх
право на заявлення клопотання про
призначення повторної експертизи,
оскільки у суду апеляційної інстанції
є сумніви у правильності висновку
експерта, пов'язані з його недостатньою
обґрунтованістю чи з тим, що він
суперечить іншим матеріалам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, суд апеляційної
інстанції не навів мотивів такої
відмови з посиланням на норми права,
якими регулюються спірні
правовідносини. Не з'ясував
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, тобто фактично не
розглянув позовні вимоги в цій частині.

Крім того, залишаючи без змін рішення
суду в частині знесення перегородки
між приміщеннями під літ. «а2» та під
літ. «а3» у будинку АДРЕСА_1, суд
апеляційної інстанції не вмотивував
свого висновку, не навів обставин,
фактів і доказів на підставі яких
дійшов до такого висновку, не
спростував доводів позивачів, що
вказана перегородка розділяє суміжні
приміщення сторін у справі, тому її
знесення не є можливим, що призвело до
передчасного задоволення позову в цій
частині.

Отже, суд апеляційної інстанції не
з'ясував всі обставини у справі, не
дослідив докази та не надав їм оцінки.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 07 листопада 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.М.
Колодійчук

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська