Справа № 2/750/427/13
Провадження № 2/750/1335/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у
складі:

головуючого - судді Лямзіної Н.Ю.

при секретарі - Будаш М.В.,

за участю сторін, -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Чернігові
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» про визнання
недійсним договору поруки, -

встановив:

19.06.2011 року до Деснянського районного
суду м.Чернігова звернулася позивач із
позовом до ОСОБА_2, публічного
акціонерного товариства «Кредит
промбанк», про визнання недійсним
договору поруки. В своєму позові
позивач просить визнати недійсним
договір поруки. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначила, між
ним та публічним акціонерним
товариством «Кредитпромбанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Дельтабанк»,
було укладеного договір поруки №
49.37.6/151/08-ПМК від 20.03.2008 року згідно якого
перед останнім позивач взяв на себе
зобов'язання в повному обсязі
відповідати за виконання ОСОБА_2 умов
договору про надання кредиту №
49.37.6/151/08-КМК від 20.03.2008 року. Свої
позовні вимоги мотивувала, тим, що на
час підписання договору перебувала в
тяжкому моральному стані і
неусвідомлювала свої дії.

В судовому засіданні представник
позивача позов з викладених у ньому
підстав підтримали, просили
задовольнити.

Представник публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» в судовому
засіданні проти позову заперечила,
просила відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилися, про місце день і час
розгляду справи повідомлялися
належним чином за адресами вказаними в
позовній заяві.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.03.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанку»
(правонаступник - ПАТ «Кредитпромбанк»)
та ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір № 49.37.6/151/08-КМК від 20.03.2008 року,
відповідно до умов якого Банк надав
позичальнику кредит в сумі 144 000 (сто
сорок чотири тисячі) доларів США.

В забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язань за договором про надання
споживчого кредиту № 49.37.6/151/08-КМК від
20.03.2008 року, між ним та публічним
акціонерним товариством
«Кредитпромбанк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Дельтабанк», було укладеного договір
поруки № 49.37.6/151/08-ПМК від 20.03.2008 року
згідно якого перед останнім позивач
взяв на себе зобов'язання в повному
обсязі відповідати за виконання ОСОБА_2
умов договору про надання кредиту на
суму 144000 (сто сорок чотирі тисячі)
доларів США.

За клопотанням представника позивача
по справі була призначена судово
почеркознавча експертиза та судово
психіатрична експертиза.

Як вбачається з висновку експерта
судово почеркознавчої експертизи № 620
від 07.02.2012 року досліджуваний підпис
поставлений від імені ОСОБА_1 у графі
«Поручитель» договору поруки від 20.03.2008
року публічним акціонерним
товариством «Кредитпромбанк» та
ОСОБА_1 виконаний ОСОБА_1.

Як вбачається з висновку експерта
судово психіатричної експертизи № 86
від 06.02.2014 року досліджувався
психологічний стан ОСОБА_1,
встановлено, що ОСОБА_1 на момент
укладання договору поруки 20.03.2008 року
стійким хронічним та тимчасовим
хворобливим психічним розладом не
страждала, а страждала психічним
порушенням у вигляді Розладу
адаптації, пролонгована даприсивна
реакція ( F43.21) на тлі Органічного
емоціонально-лабільного (астенічного)
розладу (F 06.6). ОСОБА_1 на момент
підписання договору поруки 20.03.2008 року
за своїм психічним станом могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Отже, проведеною у справі експертизою
не зроблено висновку про абсолютну
неспроможність ОСОБА_1 в момент
підписання договору поруки 20.03.2008 року
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, що саме по собі не є
підставою для визнання договору поруки
недійсним з підстав, передбачених ч.1
ст. 22 ЦК України.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України участь у
судовому засіданні є правом сторони у
справі.

За викладених підстав, враховуючи
положення ст. 169 ЦПК України та те, що
особи які беруть участь у розгляді
справи не заперечували проти
проведення судового засідання за
відсутності відповідача ОСОБА_2, суд
визнав можливим провести розгляд
справи за відсутності останніх.

Вислухавши пояснення осіб які беруть
участь у розгляді справи, перевіривши
матеріали справи, дослідивши та
оцінивши письмові докази по справі у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що у задоволенні позову слід відмовити,
з наступних підстав.

Наголошуючи на тому, що позивач під час
підписання договору перебувала в
тяжкому моральному стані і не
усвідомлювала свої дії жодним доказом
під час судового засідання не
підтверджено .

Разом з цим, суд не може погодитись з
доводами позивача викладеними в його
позовній заяві, оскільки вони є
необґрунтованими та безпідставними.

Так, відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Зазначене дає підстави для висновку, що
позивач уклала кредитний договір
добровільно і повністю погодилася з
його умовами

Правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав і за наслідками,
передбаченими законом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Відповідно до 516
ЦК України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України передбачено, що
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно ст. 518 ЦК України боржник має
право висувати проти вимоги нового
кредитора у зобов'язанні заперечення,
які він мав проти первісного кредитора
на момент одержання письмового
повідомлення про заміну кредитора.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, він має право висунути
проти вимоги нового кредитора
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора на момент
пред'явлення йому вимоги новим
кредитором або, якщо боржник виконав
свій обов'язок до пред'явлення йому
вимоги новим кредитором, - на момент
його виконання.

Крім того, слід зауважити, що чоловік
ОСОБА_1 ОСОБА_3 знав про укладання
договору поруки та особисто надав
дружині свою згоду на оформлення і
підписання нею договору поруки, що
свідчить про факт свідомого підписання
договору поруки.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України,
позивач та його представник на
підтвердження порушення прав позивача
з боку відповідачів суду не надали.

Позивач не виконав зазначені приписи
закону і не надав суду жодного доказу
на підтвердження факту, що дійсно
позивач мав психічний розлад здоров'я
на момент вчинення правочину.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що відповідачами не було
порушено прав позивач, а тому підстави
для задоволення його позову відсутні.
За таких підстав у задоволенні позову
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213 ЦПК
України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» про визнання
недійсним договору поруки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Н.Ю. Лямзіна