Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/402/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дьомич Л.М., Дуковського О.Л.

із секретарем: Лазаренко
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки, за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний банк»
на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 20
листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний банк» (надалі Банк)
звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором. В обґрунтування
позову зазначено, що 29.01.2008 року між
Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний банк», та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 6066433, відповідно до умов якого Банк
зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_2
кредит у розмірі 202000 грн., а відповідач
зобов'язався сплачувати відсотки за
користування кредитом та повернути
Банку кредитні кошти частинами в
розмірах, в порядку та в строки,
визначені кредитним договором.

У відповідності до п. 3.5.7. кредитного
договору кредитодавець має право
достроково вимагати повернення
кредиту, сплати нарахованих процентів
у випадку порушення позичальником умов
договору.

ОСОБА_2, істотно порушивши умови
договору, не виконує свої зобов'язання
щодо сплати процентів за користування
кредитом, починаючи з 20.06.2011 року, та
щодо своєчасного повернення кредиту з
26.07.2011 року. Таким чином, станом на 30.07.2013
року виникла заборгованість ОСОБА_2 за
кредитним договором № 6066433 від 29.01.2008
року перед банком в розмірі 276454,70 грн., з
яких: заборгованість за кредитним
договором - 156357,35 грн.; заборгованість
за непогашеними відсотками за
користування кредитними коштами - 47842,27
грн.; сума пені за порушення строків
виконання зобов'язань за кредитним
договором - 25096,98 грн.; сума штрафів за
порушення відповідачем обов'язків,
передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6 Кредитного
договору, - 2020 грн.; сума штрафів за
порушення відповідачем обов'язків щодо
поновлення дії договорів страхування -
45138,10 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № 6066433 від 29.01.2008
року був укладений іпотечний договір №
6066880 від 29.01.2008 року між банком та ОСОБА_3
і ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу Кіровоградської
області ОСОБА_4, в реєстрі за № 309,
відповідно до умов якого в іпотеку
банку передано нерухоме майно, а саме:
житловий будинок, загальною площею 171,9
кв.м., житловою площею 103,2 кв.м., що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 1.1, 1.6 іпотечного договору
передбачено, що за рахунок предмета
іпотеки задовольняються всі вимоги
іпотекодержателя за кредитним
договором № 6066433 від 29.01.2008 року,
укладеним між іпотекодержателем та
позичальником, у повному обсязі,
включаючи сплату процентів, неустойки,
основної суми боргу, а також будь-яке
збільшення цієї суми та/або процентів
за основним зобов'язанням.

Відповідачам направлялись досудові
вимоги про погашення заборгованості,
які залишились без реагування. В
зв"язку з ухиленням відповідачів від
виконання своїх зобов"язань банк
просив задовольнити позов, стягнути з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором в сумі 276454,70 грн., та в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 6066433 від 29.01.2008 року
звернути стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором № 6066880 від 29.01.2008
року - житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
стягнути солідарно з відповідачів
судовий збір в розмірі 2764,55 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 20.11.2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Перший Український Міжнародний банк»
заборгованість за Кредитним договором
№ 6066433 від 29.01.2008 року в сумі 276454,70 грн.
та судові витрати по справі в сумі 2764,55
грн.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, ставить
питання про скасування судового
рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог і ухвалення
нового рішення про звернення стягнення
на предмет іпотеки - житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначає, що суд, відмовляючи у
задоволенні цих вимог, безпідставно
вважав, що вимога про звернення
стягнення на предмет іпотеки є
передчасною. Такий висновок суперечить
п.п. 1.1., 1.6., 3.3.5. іпотечного договору,
якими передбачено, що за рахунок
предмета іпотеки задовольняються усі
вимоги іпотекодержателя за кредитним
договором, у повному обсязі, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу, а також право Банка у
випадку порушення позичальником
обов'язків вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його не виконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення судової
повістки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, який підтримав
доводи апеляційної скарги, відповідача
ОСОБА_2, який не заперечував проти
доводів апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи, перевіривши в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України,
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне) виконання.

Судом установлено і підтверджується
матеріалами справи, що 29.01.2008 року між
Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний банк», та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 6066433, відповідно до умов якого
позивач зобов'язався надати
відповідачу кредит у розмірі 202000 грн.,
зі сплатою 14,25 % річних, а відповідач
щомісячно погашати кредитну
заборгованість згідно графіку
повернення кредиту та сплати процентів
за користування кредитом строком з
29.01.2008 року до 29.01.2023 року. Згідно п.1.5.
договору забезпеченням виконання
зобов'язань відповідача є іпотека
об'єкта нерухомості, який належить
позичальнику на праві власності, та/або
інше забезпечення за домовленістю
сторін та/або закону, у тому числі
забезпечення у формі поруки чи
майнової поруки (а.с.13-25).

Згідно додаткової угоди № 1 до
кредитного договору № 6066433 від 29.01.2008
року ОСОБА_2 зобов'язався у строк до
29.10.2008 року надати Банку документи, що
підтверджують право власності
позичальника на земельну ділянку
площею 626,3 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та передати зазначену
земельну ділянку в іпотеку Банку в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором (а.с.26).

Крім того, 29.01.2008 року в забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між Банком та
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено
іпотечний договір № 6066880, посвідчений
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу
Кіровоградської області ОСОБА_4, в
реєстрі за № 309, відповідно до умов
якого в іпотеку банку передано
нерухоме майно - належний відповідачам
на праві власності житловий будинок,
загальною площею 171,9 кв.м., житловою
площею 103,2 кв.м., що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27-40).

ОСОБА_2 отримав кредит готівкою в
розмірі 202000 грн., що підтверджується
меморіальним валютним ордером № 396762602
від 29.01.2008 року та заявкою на видачу
готівки № 1 від 29.01.2008 року (а.с. 41, 42).

Відповідачі з умовами кредитного та
іпотечного договорів ознайомилися та
погодилися, що підтверджується їх
особистими підписами (а.с.19, 26, 39).

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за
кредитним договором станом на 30.07.2013
року утворилася заборгованість в сумі
276454,70 грн., з яких: заборгованість за
кредитним договором складає 156357,35 грн.;
заборгованість за відсотками за
користування кредитними коштами
складає 47842,27 грн.; сума пені за
порушення строків виконання
зобов'язань за кредитним договором -
25096,98 грн.; сума штрафу згідно умов
кредитного договору - 2020 грн.; сума
штрафу за порушення відповідачем
обов'язків щодо поновлення дії
договорів страхування - 45 138,10 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості і не заперечується
сторонами (а.с.9-12).

Частиною 1 ст. 527 ЦК України
передбачено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання.

Згідно вимог статті 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 550 ЦК України встановлено,
що право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Пунктами 6.7. та 6.8. кредитного договору
передбачено, що позичальник несе повну
відповідальність за правильність
своїх реквізитів, вказаних у договорі,
та зобов'язаний протягом усього часу
дії договору забезпечувати отримання
рекомендованих листів та телеграм від
Банка за адресою свого місця
проживання, вказаного в договорі, а у
разі невиконання чи несвоєчасного
виконання зазначеного обов'язку, несе
ризик настання пов'язаних з цим
несприятливих наслідків. У випадку
зміні своїх реквізитів позичальник
зобов'язаний попередньо, а у випадку
неможливості попереднього
повідомлення, протягом 3 календарних
днів, письмово повідомити Банк про такі
зміни.

Банком 08.08.2012 року та 01.03.2013 року на
адресу відповідачів направлялися
вимоги дострокового погашення кредиту
та усунення порушення основного
зобов'язання (а.с.43-50), однак вимоги
Банку залишилися без виконання.

Відповідно до положень статті 589 ЦК
України, статті 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону на
іпотекодержателя покладається
обов'язок надіслати іпотекодавцю
письмову вимогу про усунення порушення
встановленої форми.

Частиною 2 статті 35 Закону визначено, що
положення частини 1 цієї статті не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду в установленому
законом порядку.

Ст. 611 ЦК України передбачає, що в разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені Договором або
Законом.

Відповідно до роз'яснень пункту 9
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК
України).

Відповідно до положень статті 39 Закону
України "Про іпотеку"суд вправі
відмовити у задоволенні позову
іпотекодержателя про дострокове
звернення стягнення на предмет
іпотеки, якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

При вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Оскільки вказане положення закону є
оціночним, то суд має належним чином
його мотивувати, співставити обставини
зі змістом цього поняття, визначитись,
чи не суперечить його застосування
загальному змісту та призначенню
права, яким урегульовано конкретні
відносини (зокрема про право на
першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (пункт 6
частини першої статті 3 ЦК).

Розглядаючи даний спір, суд не врахував
вказані вимоги закону та погоджені
сторонами у справі умови кредитного та
іпотечного договорів щодо можливості
дострокового стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, та безпідставно відмовив у
зверненні стягнення на предмет
іпотеки, що належить на праві спільної
власності ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (боржник).

Судом встановлено факт невиконання
основного зобов'язання позичальником,
сума заборгованості за кредитним
договором, допущеної боржником, який
також є іпотекодавцем, співмірна із
вартістю іпотечного майна, тому
позивач має право звернути стягнення
на предмет іпотеки. При цьому
враховується, що одночасне стягнення з
боржника суми заборгованості і
звернення стягнення на належне йому
нерухоме майно, яке він передав в
іпотеку, може призвести до подвійного
стягнення.

За вказаних обставин та підстав
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Стаття 39 Закону України "Про іпотеку"
містить вимоги щодо рішення суду про
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Зокрема, у рішенні має бути
вказаний загальний розмір вимог та всі
його складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; опис нерухомого майна, за
рахунок якого підлягають задоволенню
вимоги іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Згідно п. 6 ст. 38 Закону України " Про
іпотеку ", ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна. У разі невиконання цієї умови
іпотекодержатель несе
відповідальність перед іншими особами
згідно з пріоритетом та розміром їх
зареєстрованих прав чи вимог та перед
іпотекодавцем в останню чергу за
відшкодування різниці між ціною
продажу предмета іпотеки та звичайною
ціною на нього.

Відповідно до ст.88 ЦПК України на
користь позивача підлягають
відшкодуванню понесені ним судові
витрати пропорційно розміру
задоволених вимог за рахунок
відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319,
325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк»
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 20 листопада 2013 року
скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний банк» заборгованість за
кредитним договором № 6066433 від 29.01.2008
року в сумі 276454,70 грн., з яких:
заборгованість за кредитним договором
в сумі 156357,35 грн.; заборгованість за
непогашеними відсотками за
користування кредитними коштами - 47842,27
грн.; сума пені за порушення строків
виконання зобов'язань за кредитним
договором - 25096,98 грн.; сума штрафу
згідно умов кредитного договору - 2020
грн.; сума штрафів за порушення
відповідачем обов'язків щодо
поновлення дії договорів страхування -
45138,10 грн., звернувши стягнення на
предмет іпотеки за договором іпотеки №
6066880 від 29.01.2008 року, укладеним між
Публічним акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний банк»
та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу
Кіровоградської області ОСОБА_4, в
реєстрі за № 309, а саме: житловий
будинок, загальною площею 171,9 кв.м.,
житловою площею 103,2 кв.м., що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належить на праві власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки на публічних торгах
за початковою ціною продажу на
підставі проведеної оцінки предмета
іпотеки суб'єктом оціночної діяльності
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, та
ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, на користь
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний банк»
судовий збір в сумі по 1382,28 грн. з
кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: