Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №280/1718/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Рибнікова
Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Шевчук
А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Гукової Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом державного
підприємства «Коростишівське лісове
господарство» до ОСОБА_1, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за
участю служби у справах дітей
Коростишівської районної державної
адміністрації, про визнання осіб
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, зобов'язання
звільнити приміщення та повернути його
з незаконного володіння

за апеляційною скаргою державного
підприємства «Коростишівське лісове
господарство»

на рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 28 лютого
2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року державне
підприємство «Коростишівське лісове
господарство» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 Остаточно просило
визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1 з
підстав, передбачених ст.71,72 ЖК України,
зобов'язати їх звільнити спірну
квартиру та повернути її з незаконного
володіння (а.с.92-95). В обґрунтування
позову зазначало, що у 1993 році сім'ї
ОСОБА_1, без зняття з квартирного
обліку, була надана для тимчасового
проживання двокімнатна квартира
АДРЕСА_2, а у 1998 році для поліпшення
житлових умов - попередньо розподілена
трикімнатна квартира АДРЕСА_1, за умови
звільнення попередньої квартири.
Проте, сім'я ОСОБА_1 не звільнила
двокімнатної квартири, а натомість її
приватизувала у 2004 році.

Журнальною ухвалою Коростишівського
районного суду Житомирської області
від 04 лютого 2014 року до участі у справі
залучено службу у справах дітей
Коростишівської районної державної
адміністрації (а.с.92-100).

Рішенням Коростишівського
районного суду Житомирської області
від 28 лютого 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ДП «Коростишівське
лісове господарство» подало
апеляційну скаргу. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове по суті
позовних вимог. Вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що ордер є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення, а ОСОБА_1 та його сім'ї ордер
не видавався; спірна квартира належить
підприємству на праві повного
господарського відання, однак воно
фактично позбавлене можливості
володіти й користуватися нею, так як
квартира незаконно вибула з володіння,
у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_1
без будь-яких законних підстав
вселився у дану квартиру.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

ОСОБА_1 працює водієм
автотранспортного цеху ДП
«Коростишівський лісгосп» (а.с.18).

Жилі приміщення в будинках відомчого
житлового фонду надаються громадянам
за спільним рішенням адміністрації і
профспілкового комітету підприємства,
установи, організації, затвердженим
виконкомом відповідної ради (ст.52 ЖК
України).

Рішенням виконкому Коростишівської
міської ради від 27 січня 1993 року №3
затверджено протокол спільного
засідання адміністрації і
профкомітету держлісгоспу від 05 січня
1993 року №60 та видано ордер на заселення
двокімнатної квартири АДРЕСА_2,
житловою площею 18,3 кв.м. ОСОБА_1, склад
сім'ї три чоловіки, без зняття з черги,
як тимчасове покращення житлових умов
(а.с.15). Туалет та ванна у квартирі
відсутні.

Рішенням виконкому Коростишівської
міської ради від 21 квітня 1999 року №204
затверджено протокол спільного
засідання адміністрації і
профкомітету Коростишівського
держлісгоспу від 07 вересня 1998 року про
попередній розподіл квартир у будинку
АДРЕСА_1, що будувався господарським
способом, для залучення до виконання
будівельних та опоряджувальних робіт
працівників підприємства. ОСОБА_1,
склад сім'ї чотири чоловіки, попередньо
розподілено трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1 у цьому будинку, житловою
площею 42,8 кв.м. (а.с.14, 64-65). У пункті
другому відповідного рішення постійно
діючого органу місцевого
самоврядування вказано, що отримання
ордеру на нову жилу площу пов'язується
із обов'язком повного звільнення жилої
площі, на якій проживає сім'я.

Розпорядженням голови Коростишівської
районної державної адміністрації від
19 липня 2004 року №332 затверджено акт
державної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.34-37).

Як вбачається з копії свідоцтва від 20
липня 2004 року №3029 на право власності на
житло ОСОБА_1 та члени його сім'ї:
ОСОБА_2(дружина), ОСОБА_3(донька), ОСОБА_4
(донька), ОСОБА_5 (теща) приватизували
квартиру АДРЕСА_2 (а.с.11). Приватизація
житла відбулася з дозволу
Коростишівського держлісгоспу, що
вбачається із листа від місяця липня
2004 року №706, яким право на приватизацію
житла делеговано раді (а.с.118).

Довідкою комунального підприємства
«Коростишівська комунальна служба»
від 23 липня 2013 року №1957
підтверджується той факт що ОСОБА_1,
його дружина ОСОБА_2, доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
теща ОСОБА_5 та онук ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, син доньки ОСОБА_3,
зареєстровані по АДРЕСА_2, тобто у
приватизованій квартирі (а.с.13).

Однак, із актів депутата міської ради
від 31 липня 2013 року №№528,529 вбачається,
що фактично у двокімнатній квартирі
АДРЕСА_2, проживає ОСОБА_3 із своїм
неповнолітнім сином ОСОБА_6, а ОСОБА_1,
його дружина ОСОБА_2, неповнолітня
донька ОСОБА_4 та теща ОСОБА_5
проживають у трикімнатній квартирі
АДРЕСА_1(а.с.16,17).

Із акту також слідує, що сім'я ОСОБА_1 у
спірній трикімнатній квартирі за
власний кошт провела наступні
будівельні та опоряджувальні роботи:
придбала та встановила вікна та двері,
зробила електропроводку, опалення,
газопостачання, водопостачання та
водовідведення, упорядкувала стіни та
підлогу тощо.

Згідно зі ст.71 ЖК при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ним зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або член його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто
не може бути обмежений у праві
користуватися жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року №2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» судам роз'яснено, що у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК
України), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч.2 ст.61 ЖК України
договір найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду укладається в
письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Із матеріалів справи вбачається, що
ордер відповідачу ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1 не видавався, а відтак його не
можна вважати наймачем у розумінні
положень житлового законодавства, а
тому відсутні правові підстави для
застосовування до спірних
правовідносин положень ст.ст.71,72 ЖК
України, оскільки вони поширюються на
наймача.

За таких обставин відмова суду першої
інстанції у визнанні осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням із підстав, передбачених
ст.ст. 71,72 ЖК України, є правильною.

За наявності чинного рішення
виконкому Коростишівської міської
ради від 21 квітня 1999 року №204 «Про
затвердження протоколу спільного
засідання адміністрації і
профкомітету Коростишівського
держлісгоспу та Житомирського
держліспрому» відсутні підстави
вважати, що ОСОБА_1 здійснює володіння
спірною трикімнатною квартирою без
належних правових підстав та вона
незаконно вибула з володіння
державного підприємства
«Коростишівське лісове господарство»,
а тому суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
вимоги про її звільнення та повернення
з незаконного володіння є
передчасними.

Окрім того, позивач просить суд, окрім
відповідача ОСОБА_1, визнати третіх
осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням та
зобов'язати їх вчинити певні дії, а
саме: звільнити спірну трикімнатну
квартиру та її повернути. Вимоги
відносно третіх осіб суперечать нормам
цивільного процесуального права,
оскільки відповідає за позовом
відповідач або співвідповідач і тільки
їх можна позбавляти прав або покладати
на них зобов'язання. Процесуальне
становище третіх осіб дещо інше, яке не
дозволяє суду позбавляти їх прав та
покладати на них будь-які зобов'язання.
На стадії апеляційного провадження
залучення співвідповідачів не
передбачено нормами
цивільно-процесуального
законодавства.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що ордер є єдиною підставою для
вселення в надане жиле приміщення, а
ОСОБА_1 та його сім'ї ордер не видавався,
що спірна квартира належить
підприємству на праві повного
господарського відання, однак воно
фактично позбавлене можливості
володіти й користуватися нею, так як
квартира незаконно вибула з володіння,
у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_1
без будь-яких законних підстав
вселився у дану квартиру
спростовуються вище викладеним.

Інші доводи апеляційної скарги не
мають правового значення та не
потребують додаткового обґрунтування.

Таким чином, судом першої
інстанції з'ясовано підставу
заявленого позову, повно встановлено
фактичні обставини справи, висновки
суду відповідають обставинам,
правильно застосовано норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а
відтак рішення суду слід залишити без
змін.

Рішення по суті законне. Підстав
для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Коростишівське лісове
господарство» відхилити.

Рішення Коростишівського
районного суду Житомирської області
від 28 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: