Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/481/14 Головуючий
у 1-й інстанції Горбачов Ю. М.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на рішення Куйбишевського районного
суду Запорізької області від 28 жовтня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_2, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

В обґрунтування позову зазначав, на
підставі довіреності від 07.09.2004 року
наданої власником автомобіля ОСОБА_4 та
тимчасового реєстраційного талону
вона має право володільця на
автомобіль ЗАЗ-1102, держномер НОМЕР_2 2003
року випуску.

У першій декаді березня 2013 року її
померлий співмешканець ОСОБА_6 не маючи
ніяких прав на автомобіль залишив його
у відповідача з метою продажу. Вона, як
володілець даного транспортного
засобу, грошей за продаж автомобіля не
отримувала.

З приводу вказаних дій вона звернулась
до Куйбишевського РВ ГУМВС в
Запорізькій області, де 30.05.2013 року
слідчим було винесено постанову про
закриття кримінального провадження
відносно ОСОБА_2 На підставі того, що
відповідач начеб то повернув гроші за
продаж автомобіля у розмірі 2500 грн.
ОСОБА_6, після чого розібрав придбаний
автомобіль та продав його.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просила суд зобов'язати ОСОБА_2
повернути автомобіль НОМЕР_1 2003 року
випуску, у разі неможливості
повернення автомобіля - виплатити його
вартість у сумі 8000 грн., а також
стягнути з ОСОБА_2 На її користь судовий
збір у розмірі 229,40 грн.

Рішенням Куйбишевського районного
суду Запорізької області від 28 жовтня
2013 року позов задоволено частково.
Зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3
Автомобіль ЗАЗ-1102 державний номер
НОМЕР_2, як власнику. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі
229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає,
що рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
власником автомобіля є ОСОБА_4, а строк
дії довіреності ОСОБА_3 закінчився,
автомобіля у нього не має, тому просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
суд не врахував її вимоги про
стягнення вартості автомобіля у разі
його відсутності, оскільки автомобіля
вже не існує, тому просить його
скасувати та направити справу на новий
розгляд.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційних скарг і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позову зазначеним
положенням закону та матеріалам справи
не відповідає.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_3 про повернення
автомобіля як власнику, суд першої
інстанції не звернув увагу проте, що
вона є користувачем автомобіля, ані
його власником, та за поясненнями і
доводами апеляційної скарги позивача
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, які
підтверджені також постановою про
закриття кримінального провадження
відносно ОСОБА_2, - автомобіль ЗАЗ - 1102
реєстраційний номер НОМЕР_2 відсутній
у відповідача, бо був розібраний та
проданий по запчастинам. (а.с.49)

Як вбачається із матеріалів
справи, що відповідно з тимчасовим
реєстраційним талоном серії НОМЕР_3,
власник автомобіля ОСОБА_4, дозволив
ОСОБА_3 та ОСОБА_8 користуватися
належним йому на праві власності
легковим автомобілем ЗАЗ - 1102
реєстраційний номер НОМЕР_2 синього
кольору, тип кузова НОМЕР_4, 1995 року
випуску, до вересня 2024 року. (а.с.7)

У березні 2013 року даний
автомобіль ЗАЗ - 1102 реєстраційний номер
НОМЕР_2 синього кольору, тип кузова
НОМЕР_4, 1995 року випуску був відігнаний
співмешканцем позивачки ОСОБА_6 до
ОСОБА_2.

Із постанови про закриття
кримінального провадження відносно
ОСОБА_2 вбачається, що відповідач
придбав спірний автомобіль у ОСОБА_6 ,
після чого розібрав придбаний
автомобіль та продав його. (а.с.49)

Вапеляційній скарзі, а також у суді
апеляційної інстанції сторони
зазначають, що автомобіля як такого у
ОСОБА_2 вже не має.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК
України обставини, які визнаються
сторонами та іншими особами, що беруть
участь у справі не підлягають
доказуванню.

За положеннями ст. 395,396, 387 ЦК
України, особа, яка має володіння, або
користування чужим майном - речові
права на чуже майно, має право на захист
цього права, шляхом витребування майна
із чужого незаконного володіння.

При ухвалені рішення судом першої
станції не були враховані доводи
відповідача та самого позивача,
постанови про закриття кримінального
провадження відносно ОСОБА_2 проте, що
автомобіль ЗАЗ - 1102 реєстраційний номер
НОМЕР_2 синього кольору, тип кузова
НОМЕР_4, 1995 року випуску не існує, його
не має у ОСОБА_2, а тому відповідач не
може бути повернути його користувачу
ОСОБА_3

Отже висновок суду першої
інстанції про задоволення вимог ОСОБА_3
в частині зобов'язання ОСОБА_2
повернути їй автомобіль суперечить
матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
проте, що він здійснив розрахунок з
ОСОБА_6 за автомобіль ЗАЗ - 1102
реєстраційний номер НОМЕР_2 , не
приймаються колегією судів оскільки
власник автомобіля ОСОБА_4 не
уповноважував ОСОБА_6 на продаж свого
автомобіля відповідачу ОСОБА_2

За п.16 Постанови «Про затвердження
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» від 7 вересня 1998
року N 1388 власник транспортного засобу
має право надати право керування таким
засобом іншій фізичній особі та
підрозділ Державтоінспекції видає за
зверненням такого власника тимчасовий
реєстраційний талон на строк,
зазначений у його заяві, або
документах, які підтверджують право
користування і (або) розпорядження
транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
проте, що з закінченням терміну
довіреності, яка була видана 07.08.2004 року
строком на три роки, ОСОБА_3 не має
жодного права на спірний автомобіль не
відповідають обставинам справи (бо
власник автомобіля ОСОБА_4 за
реєстраційному талоном серії НОМЕР_3
надав право керування своїм
автомобілем ЗАЗ - 1102 реєстраційний
номер НОМЕР_2 до 08.2024 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_8 (а.с.7)

За вимогами ст. 60, 61 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Відсутність спірного автомобіля
у ОСОБА_2 позбавляє можливості
витребувати його ОСОБА_3, яка має право
володіння його на підставі тимчасового
талону.

Щодо доводів апеляційної скарги
ОСОБА_3 проте, що суд не стягнув
вартість автомобіля, а тому рішення
слід скасувати та справу направити до
суду першої інстанції, то за вимогами
ст. 307 ЦПК України апеляційна інстанції
не має права скасувати і направити на
новий розгляд до суду першої інстанції,
а оскільки матеріали справи не містять
в собі доказів про вартість спірного
автомобіля ЗАЗ - 1102 реєстраційний номер
НОМЕР_2, 1995 року випуску, вона є
користувачем його, а власником є
ОСОБА_4, колегія судів не може
задовольнити такі вимоги позивача.

Оскільки матеріали справи не
містять інших доказів, доводи
апеляційної скарги проте, що судом
першої інстанції неповно встановлені
обставини, які мають значення для
справи в частині відсутності спірного
автомобіля у ОСОБА_2 не оспорюється
сторонами, колегія судів вважає, що
рішення суду в частині витребування
автомобіля підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в цій частині про задоволення позову, а
в решті рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду
Запорізької області від 28 жовтня 2013
року у цій справі в частині
зобов'язання ОСОБА_2 повернути та
ОСОБА_3 автомобіль ЗАЗ-1102 державний
номер НОМЕР_2 та стягнення судового
збору скасувати. Ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
понесені судові витрати при подачі
апеляційної скарги у сумі 219 гривень 40
копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: