Справа № 456/5413/13
Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1698/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 57
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М і Крайник Н.П.,

при секретарі Данилик І.І.,

з участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
та представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 20 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, Самбірської КЕЧ району про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 20 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання
осіб такими, що втратили право
користуватися жилим приміщення -
відмовлено.

Вищезгадане рішення в
апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_3.

ОСОБА_4 просить рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 20 грудня 2013 року
скасувати і хвалити нове рішення, яким
визнати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 такими,
що втратили право користування
житловим приміщенням по АДРЕСА_1 Вважає
рішення незаконним і таким, що підлягає
скасуванню. Звертає увагу, що, суд не
дослідив право відповідачів на
користування житловим приміщенням в
квартирі на момент її приватизації
(прийняття розпорядження № 75 від
28.06.1993р. і видачі свідоцтва про право
власності на квартиру від 30.06.1993р.).
Стверджує, що відповідачі втратили
право на користування житловим
приміщенням в спірній квартирі,
оскільки ще в 1982 році виїхали на
проживання в м. Запоріжжя. З 13.09.1989р.
вони були прописані в квартирі по
АДРЕСА_2, яку в 2005 році приватизували.
Звертає увагу, оскільки відповідачі
були прописані в м. Запоріжжя, то вони
не могли бути прописані в м.Стрию.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно
до свідоцтва про право власності на
квартиру від 30.06.1993 року, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_3 на праві спільної
сумісної власності належить квартира
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч.1ст. 369 ЦК України
співвласники майна , що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ними спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

ОСОБА_3 будучи співвласником
спірної квартири, за відсутності на те
згоди інших співвласників всупереч
норм ст. 369 ЦК України одноособово
звернувся до суду з вимогами про
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування
зазначеним дитловим приміщенням.

Суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку, що в задоволенні
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_3,
Самбірської КЕЧ району про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщення,
оскільки квартира АДРЕСА_1 належить
сторонам на праві спільної сумісної
власності на підставі свідоцтва про
право власності на квартиру (будинок)
від 30.06.1993 року. Не є підставою для
скасування свідоцтва про право
спільної сумісної власності прописка
сторін в іншому місті. Позов ОСОБА_3 не
підлягає до задоволення оскільки він
просить суд обмежити відповідачів у їх
правомочностях щодо власності.

Колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення ухвалене судом
першої інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги ОСОБА_4
висновків суду жодним чином не
спростовують. Підстави для скасування
рішення суду відсутні, а тому
апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_3 слід відхилити.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319,
325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 20 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набранням ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.М. Курій

Н.П. Крайник