У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Джуги С.Д., Кеміня М.П.,

при секретарі : Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 25 вересня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-х осіб
Зубівської сільської ради
Мукачівського району, реєстраційної
служби Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області, про визнання права власності
на нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу
на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 25 вересня 2013
року, яким йому у задоволенні позову до
ОСОБА_2, 3-х осіб Зубівської сільської
ради Мукачівського району,
реєстраційної служби Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області, про визнання
права власності на нерухоме майно -
відмовлено.

У скарзі просить скасувати зазначене
рішення, як постановлене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, і ухвалити нове рішення, яким
його позов задовольнити.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_3 апеляційну скаргу
підтримала.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, хоча про час і місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, а тому їх неявка згідно з ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, його дружина
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а їх син
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що
стверджується свідоцтвами про смерть
(3-5).

Після смерті вищезазначених осіб
відкрилася спадщина на належний їм
житловий будинок з господарськими
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1,
який ними за життя був побудований, але
документально не оформлений.

Рішенням виконавчого комітету
Зубівської сільської ради
Мукачівського району Закарпатської
області №67 від 30 жовтня 2008 року
оформлено право власності на
домоволодіння в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Узаконено
самовільно побудовані будівлі.
Вирішено видати свідоцтво про право
власності на дане домоволодіння, а ТОВ
«Мукачівському районному БТІ та ЕО»
зареєструвати вище згадане
домоволодіння.

Однак, зазначене рішення виконавчого
комітету є невиконаним.

Позивач ОСОБА_1 посилаючись на те, що
ніхто з родичів ОСОБА_2 з приводу
спадкування вище вказаного будинку до
Мукачівської державної районної
нотаріальної контори не звертався, а
він вже більше 10 років, а саме з 2002 року
проживає разом з дядьком ОСОБА_2 у цьому
будинку, за яким доглядає, сплачує
комунальні послуги, проводить ремонт, а
тому на підставі ст.344 ЦК України просив
визнати за ним право власності на цей
будинок.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа,
яка добровільно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, правила статті 344
ЦК України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

При вирішенні питання щодо визнання
права власності на майно в порядку
набувальної давності, суд першої
інстанції правильно виходив із того, що
задоволення таких вимог можливо лише
за наявності необхідних умов, а саме :
добросовісності заволодіння,
відкритості, безперервності,
безтитульності володіння. Тобто за
набувальною давністю може бути набуто
право власності на нерухоме майно, яке
не має власника, або власник якого
невідомий, або власник відмовився від
права власності на належне йому
нерухоме майно та майно, що придбане
добросовісним набувачем і у
витребуванні якого його власнику було
відмовлено.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 є
спадкоємцем за законом за померлими
батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а після
смерті їх сина ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцем за законом є
його донька ОСОБА_6, яка спадщину
прийняла шляхом звернення до
Мукачівської районної державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини за законом, на
підставі якої була заведена спадкова
справа від 24 лютого 2004 року за №72, що
стверджується листом Мукачівської
районної державної нотаріальної
контори від 19.12.2013 року №472/01-16 та
заявою ОСОБА_6 про прийняття спадщини
за законом (а.с.67-70), що спростовує
доводи позивача про те, що після смерті
вищевказаних осіб ніхто не звертався
до Мукачівської райдержнотконтори про
прийняття спадщини, як і про
безтитульність володіння вказаним
майном, а тому суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову ОСОБА_7 у позові про визнання
права власності на житловий будинок за
набувальною давністю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції у
відповідності до ст.308 ЦПК України
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга позивача відхиленню,
оскільки суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 25 вересня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча :

Судді :