Провадження № 2-1744/14
в справі № 760/995/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне/

05 березня 2014 року Солом"янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді-
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі- Мар»єву М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Приватного
підприємця ОСОБА_3 про розірвання
договору та стягнення суми, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і
просить розірвати укладений з
відповідачем Договір підряду № 347 від
27.03.2013 року та стягнути з нього суму
попередньої оплати в розмірі 90000,00гр.
збитків, 3337, 87гр. пені та 1288, 65гр. річних
від простроченої суми заборгованості.

Посилається в позові на те, що 27.03.2013
року між ним та відповідачем був
укладений Договір на виготовлення та
поставку виробів з деревини, а саме:
віконних конструкцій.

За умовами договору він попередньо
сплатив кошти в розмірі 89000,00гр.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору
відповідач зобов»язався протягом 74-х
календарних днів з моменту одержання
предоплати здійснити виготовлення та
монтаж замовлених ним віконних
конструкцій.

Не дивлячись на сплив даного строку,
відповідач умови договору не виконав і
замовлені ним вироби йому не поставив,
в односторонньому порядку
відмовившись від виконання умов
договору.

Виходячи з цього,просить задовольнити
позов.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, про час розгляду справи
повідомлений належним чином. Про
причину неявки суд до відома не
поставив.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку
представника позивача, суд вважає за
можливе ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає позов обґрунтованим,
виходячи з наступного.

Параграфом 1 Глави 61 Цивільного кодексу
України унормовано загальні положення
про підряд.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

До окремих видів договорів підряду,
встановлених параграфами 2-4 цієї глави,
положення цього параграфа
застосовуються, якщо інше не
встановлено положеннями цього Кодексу
про ці види договорів.

Параграф 2 цієї глави регулює
особливий вид договору підряду -
договір побутового підряду.

Згідно зі ст. 865 ЦК України за договором
побутового підряду підрядник, який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується виконати за завданням
фізичної особи (замовника) певну
роботу, призначену для задоволення
побутових та інших особистих потреб, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. До відносин
за договором побутового підряду, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовується законодавство про
захист прав споживачів.

Отже, за своєю правовою природою
договір, укладений між сторонами, є
договором побутового підряду.

Статтею 873 ЦК України передбачено, що
вартість робіт, виконаних за договором
побутового підряду, визначається за
погодженням сторін. За згодою
замовника робота може бути ним
оплачена при укладенні договору
побутового підряду шляхом видачі
авансу або у повному обсязі.

Встановлено, що 27.03.2013 року між
сторонами був укладений Договір на
виготовлення, доставку, демонтаж і
монтаж виробів з деревини №347.

Відповідно до п.п.3.1, 4.1 договору
виконавець зобов»язався виконати та
поставити замовлення протягом 74-х
календарних днів з моменту початку
робіт.

Вартість продукції за договором
становить 111 197,00гр.

Відповідно до п. 4.4 договору позивач, як
замовник, зобов»язався зробити
передоплату в розмірі 80% вартості
замовлення, що складає 88960,00гр.

На виконання умов договору квитанцією
до прибуткового касового ордеру №3467
від 27.03.2013 року, завіреною печаткою ПП
ОСОБА_3 та його підписом, позивач вніс
суму передоплати в розмірі 89000,00гр.

/ а.с. 5 - 8 /

Судом встановлено, що умови договору
відповідачем не виконані до цього часу.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом,
зокрема:припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; сплата
неустойки;відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Враховуючи дану норму закону,
невиконання відповідачем умов
договору та односторонню відмову з
його боку від його виконання,суд
приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача в
частині розірвання укладеного з
відповідачем договору та стягнення
внесеної ним суми в якості передоплати.

Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Згідно з ч.2 ст.551 ЦК якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений
законом, може бути збільшений у
договорі.

Сторони можуть домовитися про
зменшення розміру неустойки,

встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків,

передбачених законом.

При укладенні договору сторони в його
п.6.2 домовилися, що за невиконання в
строк зобов»язань, зазначених у п.3.1
договору, виконавець випалачує
замовнику пеню в розмірі подвійної
дисконтної ставки НБУ, але не більше 3%
від загальної суми замовлення.

Враховуючи викладене вище, умови
укладеного між сторонами договору, суд
приходить до висновку про задоволення
вимог позивача і в частині стягнення з
відповідача пені, яка складає 3337,87гр.

Суд не знаходить підстав для
задоволення решти вимог позивача,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

За правилами ст. 16 ЦК України
відшкодування збитків є одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів, спрямованих на відновлення
порушеного майнового стану потерпілої
особи та на усунення негативних
майнових наслідків, що настали.

Відповідно до наявних у матеріалах
справи доказів у суду відсутні
підстави вважати, що позивач поніс
збитки в зв»язку з невиконанням
відповідачем умов укладеного з ним
договору, а тому норми ст. 22 ЦК України
застосуванню до спірних правовідносин
не підлягають.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Виходячи з того, що зобов»язання, що
виникли між сторонами, не є грошовими, а
випливають з договору побутового
підряду, а тому до даних правовідносин
також дана норма закону
застосовуватися не може.

Крім того, відповідно до п.2 постанови
Пленуму Верховного Суду України №4
від 31 березня 1995 року "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної
(немайнової) шкоди розглядаються
судами, зокрема: коли право на її
відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції або
випливає з її положень; у випадках,
передбачених статтями 7, 440-1 ЦК та
іншим законодавством, яким
встановлено відповідальність за
заподіяння моральної шкоди; при
порушенні зобов'язань, що підпадають
під дію Закону від 12 травня 1991 року
"Про захист прав споживачів" чи інших
законів, якими врегульовано такі
зобов'язання і передбачено
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, є договірними, тому
відшкодування моральної шкоди у
випадку їх порушення законом не
передбачено.

Стаття 872 ЦК України, яка встановлює
права замовника у разі істотного
порушення підрядником договору
побутового підряду, не передбачає
права на відшкодування моральної
шкоди.

За таких обставин, правові підстави для
задоволення вимог позивача в частині
стягнення збитків та відшкодування
моральної шкоди, а також стягненняя
річних відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Виходячи з цих обставин, розміру
задоволених позовних вимог, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача 923, 38гр.
судового збору.

Керуючись ст.ст.15,16,22, 511, 549,551, 611, 625,837, 865,
873 Цивільного кодексу України, ст.ст.
3,4,10,11,57-60,209, 212-215, 218, 224 Цивільного
процесуального кодексу України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати Договір №347 від 27 березня 2013
року, укладений між ОСОБА_2 та
Приватним підприємцем ОСОБА_3.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 89000,00гр.,
сплачених при укладенні договору, 3337,
87гр. пені та 923, 38гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя