Єдиний унікальний номер 2-9242/10
Номер провадження 22-ц/775/1278/2014
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач Солодовник О.Ф.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого Бугрим Л.М.,
суддів Солодовник О.Ф., Принцевської
В.П.,

при секретарі Папоян К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ

06 жовтня 2010 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
кредитної заборгованості,
обґрунтовуючи свої вимоги наступним.
За договором № 213038-cred від 06 березня 2008
року відповідач ОСОБА_1 отримав
строковий кредит у розмірі 25000 грн зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 06 березня
2009 року. У забезпечення виконання
даного кредитного договору між
позивачем та ОСОБА_2 06 березня 2008року
було укладено договір поруки № П
213038-CRED, згідно з яким поручитель
зобов'язується перед позивачем
відповідати солідарно в повному обсязі
за своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_1 за вищевказаним
кредитним договором Просили стягнути з
відповідачів на користь позивача
заборгованість в сумі 46225,86 грн та
понесені судові витрати.

Заочним рішенням Київського
районного суду м. Донецька від 22
листопада 2010 року позов публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задоволено: стягнуто
у солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2
на користь позивача заборгованість за
кредитним договором в сумі 46225,86 грн,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 120
грн, витрати по сплаті судового збору у
розмірі 462,26 грн,

Ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 16 грудня 2013 року заяву
ОСОБА_2 про перегляд вказаного рішення
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволені позовних вимог до
ОСОБА_2, мотивуючи тим, що судом першої
інстанції порушено вимоги
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідачки ОСОБА_5, який
просив апеляційну скаргу задовольнити,
представника позивача Петрикіна О.Ю.,
який просив апеляційну скаргу
відхилити, дослідивши матеріали
цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено
наступне. За кредитним договором №
213038-cred від 06 березня 2008 року позивач
надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі
25000 грн під 30 % річних за користування
кредитом з кінцевим терміном погашення
до 06 березня 2009 року з щомісячним
погашенням відповідно до умов договору
(а.с. 5-8). У забезпечення виконання
даного кредитного договору між
позивачем та ОСОБА_2 06 березня 2008року
було укладено договір поруки № П
213038-CRED, згідно з яким поручитель
зобов'язується перед позивачем
відповідати солідарно в повному обсязі
за своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_1 за вищевказаним
кредитним договором (а.с.9). ОСОБА_1 має
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 46225,86 грн (а.с. 6).

Апеляційним судом встановлено
наступне.

Між сторонами склалися кредитні
правовідносини.

Згідно з п.11 укладеного між
позивачем та ОСОБА_2 договору поруки
цей договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами і діє до
повного виконання зобов'язань за
кредитним договором (а.с.9).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом
або іншим актом цивільного
законодавства.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Ч. 1 ст.546 ЦК України передбачає, що
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з вимогами ч.1 ст.554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У разі
якщо такий строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про
його дію до повного виконання
зобов'язань за кредитним договором не
свідчать про те, що договором
установлено строк припинення поруки в
розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України,
тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України
про те, що порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

За таких обставин у позивача
виникло право пред'явити вимогу до
поручителя ОСОБА_2 про виконання
порушеного зобов'язання боржника
ОСОБА_1 щодо повернення кредиту,
починаючи з 06 березня 2009 року протягом
наступних шести місяців.

Таку вимогу до поручителя
банк пред'явив лише 06 жовтня 2010 року,
тобто вже після спливу встановленого
ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного
строку, тому поруку припинено на
підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Таким чином судом першої
інстанції при ухваленні рішення в
частині задоволення позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення кредитної
заборгованості порушено вимоги
матеріального права, тому рішення в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні вказаних позовних вимог.

У зв'язку з частковим
скасуванням рішення рішення суду
підлягає зміні в частині вирішення
питання судових витрат. У зв'язку з
відмовою у задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_2 на підставі ч.ч.1, 5 ст.88 ЦПК
України не підлягають задоволенню і
вимоги про стягнення з неї на користь
позивача понесених судових витрат.

В іншій частині рішення суду підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303-316 ЦПК
України, апеляційний суд,

В И Р І Ш
И В:

Апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4
задовольнити.

Заочне рішення Київського
районного суду м. Донецька від 22
листопада 2010 року в частині
задоволення позовних вимог публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості та
понесених судових витрат скасувати.

Відмовити у задоволенні
позовних вимог публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості та
понесених судових витрат.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цим рішенням.

Головуючий:

Судді: