АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/2650/13-ц 22-ц/774/586/К/14
Справа № 216/2650/13-ц
Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/586/К/14
Категорія № 51 (ІУ )
Доповідач - Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Турік В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД «Щедро» - Вергуна
Андрія Юрійовича,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 08 серпня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД «Щедро» про
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення заробітної плати, стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні, стягнення
орендної плати за користування
автотранспортним засобом та
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТД Щедро"
(далі- ТОВ "ТД "Щедро") про зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення
заробітної плати, стягнення середнього
заробітку за затримку розрахунку при
звільненні, стягнення орендної плати
за користування автотранспортним
засобом та відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 5 грудня 2012 року він на
адресу відповідача ТОВ "ТД "Щедро"
надіслав заяву про звільнення за
власним бажанням. 01 лютого 2013 року
позивач вдруге звернувся до
відповідача із заявою, в якій просив
звільнити його з 6 грудня 2012 року згідно
раніше поданої заяви, провести з ним
розрахунок та видати трудову книжку.
Посилаючись на те, що звільнення так і
не проведено, діями відповідача йому
завдано моральну шкоду, просив
задовольнити позов.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу 08 серпня
2013 року ОСОБА_2 відмовлено в
задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01 жовтня
2013 року рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 8
серпня 2013 року скасовано, ухвалено нове
рішення.

Зобов'язано ТОВ «ТД Щедро» розглянути
заяву ОСОБА_2 про звільнення, внести
запис до його трудової книжки про
звільнення у відповідності до ч. 1 ст. 38
КЗпП України та провести з ним повний
розрахунок. Стягнуто з ТзОВ «ТД Щедро»
на користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 100 грн., у відшкодування
витрат на правову допомогу 650 грн.
Стягнуто з Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТД Щедро» на користь
держави судовий збір - 229,40 грн. В решті
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 грудня 2013 року
рішення апеляційного суду в частині
вирішення вимог про зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення
заробітної плати, стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та відшкодування
моральної шкоди скасовано, справу в цій
частині направлено на новий розгляд. В
іншій частині рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від
1жовтня 2013року залишено без змін.

Враховуючи те, що Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ рішення апеляційного суду
скасовано та направлено на новий
розгляд лише в частині задоволених
позовних вимог про зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення
заробітної плати, стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та відшкодування
моральної шкоди, тому питання щодо
правильності висновків суду першої
інстанції в іншій частині рішення при
даному перегляді судом апеляційної
інстанції перевіряється.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач не мав
можливості звільнити позивача через
те, що працівник не зазначив дати, з
якої його потрібно звільнити та у
зв'язку з його неявкою на підприємство
і невизначеністю дати звільнення, все
це призвело до неможливості
правильного оформлення трудової
книжки та позивачем не доведено
позовні вимоги .

Однак, колегія суддів не може
погодитися із таким висновком суду
першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 29.06.2012 року
позивач влаштувався до ТОВ «ТД "Щедро»
на посаду торговельного агента,
відповідно до наказу №1249-к від 29.06.2012
року (а.с.36).

Після перебування на лікарняному
з 30.11.2012 року по 04.012.2012 року, позивач до
роботи 5.12.2012 року не приступив, поштою
надіслав письмову заяву, у якій просив
звільнити його за власним бажанням на
підставі ст. 38 КЗпП України та вислати
трудову книжку поштою за адресою його
проживання, приклавши до цієї заяви
лікарняний лист та звернення директора
ТОВ «Ромекс» з проханням звільнити
позивача у зв'язку із перемогою в
конкурсі на посаду торгового
представника і необхідністю
приступити до нового місця роботи з
06.12.20012 року (а.с. 9-11).

Роботодавець, відповідач по даній
справі, не розглянув заяву відповідача
про звільнення на тій підставі, що в
заяві позивача від 05.12.2012 року не було
зазначено дати, з якої працівник просив
його звільнити.

Відповідно до статті 38 КЗпП України
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні.

У разі, коли заява працівника про
звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник.

У пункті 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 « Про практику
розгляду судами трудових спорів « ( з
наступними змінами ) роз'яснено, що
встановлені статтями 228,233 КЗпП строки
звернення до суду застосовуються
незалежно від заяви сторін. У кожному
випадку суд зобов'язаний перевірити
та обговорити причини пропуску цих
строків, а також навести у рішенні
мотиви, з яких він поновлює або вважає
неможливим поновити пропущений
строк. Тобто питання поновлення
пропущеного строку має вирішуватись у
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Колегія суддів, вирішуючи питання про
дотримання позивачем строку ,
передбаченого ст..233 КЗпП України,
звернення до суду за захистом
порушених прав, звертає увагу на те, що
порушення прав позивача Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТД Щедро»
є триваючим, попереднє звернення із
заявою про звільнення було подано
ОСОБА_2 05 грудня 2012 року, що не
заперечується сторонами.

Стаття 38 КЗпП України передбачає, що
працівник має право розірвати
трудовий договір , укладений на
невизначений строк, попередивши про
це власника або уповноважений ним
орган письмово за два тижні.

Водночас працівникові надається право
відкликати раніше подану заяву про
звільнення за власним бажанням до
закінчення двотижневого строку.

Не отримавши ніякої відповіді на
заяву про звільнення, ні трудової
книжки, позивач ОСОБА_2 вдруге
звернувся до відповідача ТОВ «ТД
Щедро» та підтвердив своє бажання
звільнитися в заяві від 01 лютого 2013
року. ( а.с. 12-13).

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про захист порушеного права
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення заробітної плати, стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні, стягнення
орендної плати за користування
автотранспортним засобом та
відшкодування моральної шкоди, згідно
штампу вхідної кореспонденції суду 12
квітня 2013 року, тобто в межах
тримісячного строку передбаченого ч.1
ст.233 КЗпП.

Колегія суддів вважає, що оскільки
позивач ОСОБА_2 не пропустив строк
звернення до суду за захистом
порушених прав, тому вони підлягають
захисту шляхом зобов'язання Товариство
з обмеженою відповідальністю «ТД
Щедро» розглянути заяву ОСОБА_2 про
звільнення та внести відповідний запис
до його трудової книжки про звільнення
у відповідності до ч. 1 ст. 38 КЗпП
України та провести з ним повний
розрахунок.

У зв'язку із цим, рішення суду першої
інстанції в частині, що переглядається
судом, не можна вважати законним та
обґрунтованим, тому підлягає
скасуванню на підставі п.п.1,3 ч.1 ст.309
ЦПК України з ухваленням в цій частині
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
303, 307, 309, 314-316 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 08.08.2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТД Щедро»
розглянути заяву ОСОБА_2 про
звільнення, внести відповідний запис
до його трудової книжки про звільнення
у відповідності до ч. 1 ст. 38 КЗпП
України та провести з ним повний
розрахунок.

Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТД Щедро» на користь
ОСОБА_2 на відшкодування моральної
шкоди 100 грн., на відшкодування витрат
на правову допомогу в сумі 650 грн.

Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТД Щедро» на користь
держави на відшкодування судового
збору 243,60 + 121,80 грн= 365,40 грн. за розгляд
справи в суді першої та апеляційної
інстанцій.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції не переглядається.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді