Справа №591/9607/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - Сидоренко А.П.Номер
провадження 22-ц/788/348/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 57
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Таран С. А., Собини О. І.,

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на ухвалу Зарічного районного суду м.
Суми від 20 січня 2014 року

у справі за скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, заінтересовані особи:
ліквідатор Приватного підприємства
«Водолій-Автотранс» Воловик Євгенія
Миколаївна, УДАІ УМВС України в
Сумській області, Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль», на
дії та рішення державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції,
-

в с т а
н о в и л а:

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 20 січня 2014 року відмовлено у
задоволенні скарги представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на дії та рішення
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції Шаркова
С.Є.

Вказану ухвалу суду представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі представник
заявника, посилаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалу
суду скасувати і постановити нову, якою
задовольнити вимоги скарги ОСОБА_3

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що у виконавчому листі
йде мова про витребування майна з
володіння боржниці ОСОБА_3, тому, не
задовольнивши скаргу останньої, суд,
тим самим, змінив спосіб виконання
рішення суду, так як серед заходів
примусового виконання рішень, які має
застосовувати державний виконавець,
передбачено вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів, а
не їх витребування. Крім того, перш, ніж
оголошувати транспортні засоби в
розшук, державний виконавець повинен
був з'ясувати наявність цього майна у
боржника, а саме: подати запити до
відповідних правоохоронних органів,
проте цього зроблено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
про задоволення апеляційної скарги,
пояснення представників виконавчої
служби Шаркова С.Є. та ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» Бочек Ю.Л. про залишення
ухвали суду без змін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою державного виконавця
відділу ВДВС Сумського МУЮ від 29
березня 2013 року відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-966/2012, виданого 28
березня 2013 року Зарічним районним
судом м. Суми про витребування з
володіння ОСОБА_3 на користь ПП
«Водолій-Автотранс» десяти
найменувань транспортних засобів
загальною вартістю 466500 грн. (а.с.51, 52).

На адресу боржника державним
виконавцем направлялись попередження
про зобов'язання надати зазначені у
виконавчому листі транспортні засоби,
зокрема 15 травня 2013 року та 03 жовтня 2013
року (а.с.53), з якими боржниця була
ознайомлена, про що свідчать матеріали
виконавчого провадження, однак вказані
вимоги вона не виконала, тому на неї
двічі накладався штраф.

Враховуючи обставини того, що
виконавче провадження стосовно
витребування у ОСОБА_3 майна довгий час
не виконувалось, тому 21 жовтня 2013 року
державним виконавцем була винесена
постанова про розшук майна боржника, а
саме:

- автомобіля марки Renaut Magnum АЕ 430 ti, тип
т.з. сідловий тягач - Е, Шасі НОМЕР_1, тип
пального - Дизельне паливо, рік випуску
- 2000, колір чорний, об'єм двигуна 11929,
повна маса 18000, маса без навантаження
7575;

- автомобіля марки Renaut Magnum АЕ 390, тип т.з.
сідловий тягач - Е, Шасі НОМЕР_2, рік
випуску - 1998, колір білий, об'єм двигуна
11900, повна маса 19000, маса без
навантаження 7908:

- автомобіля марки Renaut premium 420DCІ, тип т.з.
сідловий тягач - Е, Шасі НОМЕР_3, рік
випуску - 2000, колір білий, об'єм двигуна
11110, повна маса 19130, маса без
навантаження 6777;

- автомобіля марки Scania r 114, тип т.з.
сідловий тягач - Е. Шасі НОМЕР_4, рік
випуску - 2000, колір білий, об'єм двигуна
10600, повна маса 18000, маса без
навантаження 7100;

- автомобіля марки Scania r 114, тип т.з.
сідловий тягач - Е, Шасі НОМЕР_5, рік
випуску - 2000. колір білий, об'єм двигуна
10600. повна маса 18000. маса без
навантаження 7100;

- автомобіля марки KOGEL SN 24, тип п/причіп -
фургон - Е. Шасі НОМЕР_6, рік випуску - 1996,
повна маса: 35000, маса без навантаження:
7300:

- автомобіля марки PACTON 3139, тип п/причіп -
рефрижератор - Е, Шасі НОМЕР_7, рік
випуску - 1992, повна маса: 39000, маса без
навантаження: 9320;

- автомобіля марки SCHM1TZ PR 18, тип:
п/причіп-фургон-Е, Шасі НОМЕР_8, рік
випуску - 1995;

- автомобіля марки PROD RENT, тип:
п/причіп-бортовий-Е, Шасі НОМЕР_9, рік
випуску - 1995, повна маса 31000, маса без
навантаження 7700;

- автомобіля марки TRAILOR SYY3CX, тип:
п/причіп-фургон-Е, Шасі НОМЕР_10, рік
випуску - 1998, повна маса 26900, маса без
навантаження 7100 (а.с.54-55).

Відмовляючи у задоволенні скарги щодо
визнання незаконними дій державного
виконавця з приводу винесення
постанови про розшук майна боржника та
скасування вказаної постанови, суд
першої інстанції виходив з того, що
державний виконавець діяв у межах
наданих йому повноважень, не порушуючи
при цьому прав і свобод заявника,
оскільки вчиняв виконавчі дії щодо
розшуку майна боржника під час
виконання виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа про витребування транспортних
засобів, боржником за яким є скаржник
ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Вимогами ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з вимог ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Серед передбачених ч.2 ст.11 цього Закону
обов'язків державного виконавця
зазначено, що він здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Заходами примусового виконання рішень,
про що йдеться у ст.32 цього Закону,
вказано і вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні, та інші заходи,
передбачені рішенням (п.п.3, 4).

Як зазначено в ч.1 ст.61 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
присудження стягувачу предметів,
зазначених у виконавчому документів,
державний виконавець вилучає ці
предмети у боржника і передає їх
стягувачу, про що складає акт передачі.

Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
відсутності відомостей про місце
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника - фізичної
особи, а також дитини за виконавчими
документами про відібрання дитини
державний виконавець звертається до
суду з поданням про винесення ухвали
про розшук боржника або дитини. У разі
необхідності розшуку транспортного
засобу боржника державний виконавець
виносить постанову про такий розшук,
яка є обов'язковою для виконання
органами внутрішніх справ.

Положеннями п.3.12 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року № 512/5 передбачено, що
перед зверненням до суду з поданням про
винесення ухвали про розшук боржника -
фізичної особи або дитини, який
здійснюється відповідно до статті 40
Закону, державний виконавець вживає
заходів, спрямованих на встановлення
фактичного місцезнаходження боржника -
фізичної особи або дитини щодо:

а) отримання відповіді на запит від
відповідних територіальних органів
МВС України щодо місця реєстрації
особи;

б) отримання інформації від учасників
виконавчого провадження та інших осіб,
у тому числі усно (в такому випадку
отримана інформація відображається в
акті державного виконавця), про можливі
місця перебування боржника;

в) перевірки наявності боржника за
можливими місцями його перебування,
встановленими під час проведення
виконавчих дій;

г) отримання інформації щодо місця
роботи боржника;

ґ) отримання інформації про боржника з
інших джерел.

Організацію розшуку боржника -
юридичної особи та майна боржника чи
інформації про місце отримання
боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

Аналіз наведених норм права дає
підстави стверджувати, що розшук
транспортних засобів боржника
можливий у разі необхідності
здійснення заходів, необхідних для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного у
виконавчому документі, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом, тобто, виходячи з
матеріалів справи, шляхом витребування
з володіння боржника транспортних
засобів.

Крім того, матеріалами справи доведено,
що державний виконавець перед вжиттям
такого заходу, як розшук майна
боржника, звертався до ОСОБА_3 з вимогою
про надання транспортних засобів,
однак його вимога залишилась без
виконання, тобто здійснення вказаного
заходу примусового виконання рішення
було покликано його необхідністю.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оголосивши розшук
транспортних засобів боржника десяти
найменувань, державний виконавець діяв
відповідно до вимог ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» для
забезпечення реального і в повному
обсязі виконання рішення Зарічного
районного суду м. Суми про витребування
з володіння ОСОБА_3 транспортних
засобів, так як станом на 25 вересня 2013
року, як вбачається з відповідної
довідки УДАІ УМВС України в Сумській
області, частина витребуваного майна
за боржником не зареєстрована (а.с.10).

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що заявнику не зрозумілий порядок
виконання рішення суду, так як замість
вилучення у боржника транспортних
засобів у виконавчому листі йдеться
про його витребування, не спростовують
висновків суду про відсутність підстав
для задоволення скарги, оскільки, тим
самим, претензії заявниці фактично
зводяться не до постанови державного
виконавця про розшук майна боржника, а
до рішення суду щодо витребування з її
володіння спірного майна, яке набрало
законної сили.

Також не заслуговують на увагу колегії
суддів і доводи апеляційної скарги про
передчасність дій державного
виконавця стосовно оголошення в розшук
транспортних засобів боржника, так як з
наданих доказів убачається, що з цього
приводу державний виконавець діяв на
підставі, в межах повноважень та у
передбачений законом спосіб, в чому
була і необхідність.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків місцевого суду також не
спростовують і не містять посилань на
такі порушення, які б слугували
підставою для зміни чи скасування
ухвали суду.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції постановив ухвалу з
додержанням вимог закону, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає відхиленню, отже, ухвалу
місцевого суду від 20 січня 2014 року в
даній справі необхідно залишити без
змін.

Керуючись ст.ст.307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1
п.4, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми
від 20 січня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -