Справа № 263/621/14-ц
Провадження № 2/263/934/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Маріуполя у складі
судді Соловйова О. Л., при секретарі
Ханча С.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроімед» (далі за текстом
ПрАТ «СК «Дніпроімед»), про стягнення
шкоди, заподіяної в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вказаним позовом до відповідачів,
відповідно до якого просить стягнути:

- з ПрАТ «СК «Дніпроімед» на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну
пошкодженням його автомобіля у розмірі
17 009,58 грн.; матеріальну шкоду,
заподіяну пошкодженням здоров'я
позивача у розмірі 19 358,84 грн.; моральну
воду у розмірі 5 000 грн.; витрати,
понесені у зв'язку із викликом
евакуатору у розмірі 350 грн.;

- з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 15 000
грн.; витрати пов'язані із сплатою
судової товарознавчої експертизи у
розмірі 500 грн.; витрати, пов'язані із
сплатою приїзду представника ПрАТ «СК
«Дніпроімед» для огляду автомобіля у
розмірі 250 грн.; витрати, пов'язані із
придбанням квитків у м. Київ у розмірі
493,69 грн.; витрати на правову допомогу у
розмірі 3 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 13.11.2012 року о « 10-10» год.
ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фіат»,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1 рухаючись по пр.. Леніна у м.
Маріуполі, не врахував дорожню
обстановку, не вибрав безпечну
швидкість руху, внаслідок чого в районі
перехрестя с вул. Червонофлотською
здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ
110217», державний реєстраційний номерний
знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1
Внаслідок ДТП позивачу було заподіяно
легкі тілесні ушкодження, а належному
позивачу транспортному засобу -
ушкодження кузову. Відповідно до
постанови Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 03.12.2012 року, ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності. У зв'язку із
механічними пошкодженнями автомобіля
позивача, які були отримані внаслідок
ДТП, ОСОБА_1 був вимушений
користуватись послугами евакуатора, за
послуги якого позивачем було сплачено
350 грн. Крім того, у зв'язку із
необхідністю прибуття до місця стоянки
автомобіля представником ПрАТ
«СК»Дніпроімед», позивачем було
оплачено сума у розмірі 250 грн. Згідно
із висновком судової-товарознавчої
експертизи від 06.01.2014 року вартість
матеріальної шкоди, заподіяної
транспортному засобу позивача складає
17 009,58 грн.. За послуги експерта
позивачем було сплачено 500 грн. Позивач
зауважує, що внаслідок ДТП, яка сталась
з вини позивача, суттєво погіршився
стан його здоров'я, на придбання
лікарських препаратів позивачем було
витрачено 19 358,84 грн., крім того у
зв'язку із придбанням квитків для
прибуття за місцем лікування після ДТП
до м. Києва позивачем було витрачено
493,69 грн. Вважає за доцільне стягнути
матеріальну шкоду, заподіяну його
транспортному засобу, пошкодженням
здоров'я ОСОБА_1, а також витрати,
пов'язані із викликом евакуатора, а
також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.
з ПрАТ «СК «Дніпроімед»; матеріальну
шкоду, пов'язану із придбанням квитків
до м. Києва, а також моральну шкоду у
розмірі 15 000 грн. позивач вважає за
доцільне стягнути з відповідача ОСОБА_2
ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок ДТП він
переніс сильний нервовий стрес, що
призвело до погіршення здоров'я
позивача та порушенню звичного способу
життя ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач та
його представники - ОСОБА_4, який діє на
підставі договору про надання правової
допомоги, та ОСОБА_5, яка діє на підставі
довіреності, підтримали позовні вимоги
з підстав, вказаних у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав.
Не заперечуючи обставин, встановлених
постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя від 03.12.2013 року щодо
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП,
вважає, що цивільно-правова
відповідальність щодо відшкодування
заподіяної ОСОБА_1 у ДТП пригоді
повинно покладатись на страхову
компанію, якою було застраховано
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_2 - ПрАТ «СК «Дніпроімед».

Відповідно до заперечень ПрАТ «СК
«Дніпроімед», ПрАТ «СК «Дніпроімед» не
визнає позовні вимоги ОСОБА_5 з
наступних підстав. Посилаючись на
норми Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» зазначають, що
позивачем не було подано доПрАТ «СК
«Дніпроімед» оформлену у
відповідності до вимог наведеного
Закону заяву про страхове
відшкодування, що є підставою для
відмови у здійсненні страхової
виплати. Вважають необґрунтованими
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
ПрАТ «СК «Дніпроімед» вартості
відновлювального ремонту
транспортного засобу позивача у
розмірі 17 009,58 грн., оскільки згідно із
звітом про оцінку транспортного засобу
від 06.01.2014 року вартість
відновлювального ремонту автомобіля
становить 21 532,30 грн. та перевищує його
ринкову вартість -

17 009,58 грн. З огляду на наведене,
відповідно до вимог ст. 30 Закону
України «Про обов'язкове страхування

цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», автомобіль, належний
позивачу є фізично знищеним, з огляду
на що позивачу має бути сплачено
відшкодування за вирахуванням
вартості транспортного засобу після
ДТП. Зауважують, що для отримання
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів позивач повинен надати пакет
документів, серед яких медична
документація та документи, які
підтверджують здійснення оплати за
медикаменти та отримані медичні
послуги. У даному випадку всі придбані
позивачем медикаменти та отримані
медичні послуги стосуються його
перебування на стаціонарному
лікуванні у Національному інституті
серцево-судинної хірургії ім. М.М.
Аносова з діагнозом Виражена
недостатність мітрального клапана
посттравматична тощо, та подальшого
лікування у Конотопській ЦРЛ після
проведеного оперативного лікування.
Відповідно до наданої позивачем
довідки з МЛ № 5 м. Маріуполя від 13.11.2012
року, у результаті ДТП ОСОБА_1 було
встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс
головного мозку. З 15.11.2012 року позивач
проходив лікування у зв'язку із
наведеним діагнозом у Центрі
первинної медико-санітарної допомоги
№ 2 м. Маріуполя.. Враховуючи наведене
ПрАТ «СК «Дніпроімед» приходить до
висновку, що наявність у позивача
патології серця має вроджений характер
та не має причинно-наслідкового зв'язку
із ДТП, яка мала місце 13.11.2012 року, що є
підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
ознайомившись із письмовими
запереченнями відповідача ПрАТ «СК
«Дніпроімед», дослідивши матеріали
справи приходить до висновку про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 При цьому суд виходить з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

13.11.2012 року приблизно о « 10-10» год.
ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Fiat Talento»,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1, рухаючись по пр. Леніна у м.
Маріуполі при виборі швидкості руху не
вибрав безпечну дистанцію та в районі
перехрестя з вул. Червонофлотською
скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110217,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який
належить йому на праві власності, чим
порушив п. 13.1 ПДР України, внаслідок
чого автомобілі отримали механічні
пошкодження, а ОСОБА_1 було травмовано.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя від 03.12.2012 року ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні вказаної ДТП
та притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Обставини ДТП встановлено вказаною
постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя та не підлягають
додатковому доказуванню та аналізу при
розгляді судом даної цивільної справи,
відповідно до вимог ч.4 ст.61 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
за текстом ЦПК України). Спірним при
розгляді судом даної справи є питання
цивільно-правової відповідальності
учасника ДТП - ОСОБА_2 та страхової
компанії, якою було застраховано
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_2 - ПрАТ «СК «Дніпроімед».

За загальними правилами відшкодування
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки матеріальної шкоди,
відповідно до вимог ст. ст. 1166, 1187
Цивільного кодексу України (далі за
текстом ЦК України) шкода, завдана
особі чи майну фізичної або юридичної
особи підлягає відшкодуванню у повному
обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок
відшкодувати завдану шкоду виникає у
її завдавача за умови, що дії
останнього були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки, -
незалежно від наявності вини.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у
постанові № 4 пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
01.03.2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» особою, яка зобов'язана
відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, є фізична або
юридична особа, що на відповідній
правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Якщо особа під час
керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди.

За змістом положень Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та ст. 1194 ЦК України питання
про відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування; у разі
відсутності такої згоди за її заявою до
субсидіарної відповідальності
залучається страховик.

Правовідносини у сфері страхування
регулюються главою 67 Цивільного
кодексу України та Законом України
«Про страхування» від 07.03.1996 року №
85/96-ВР.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Так, за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору (ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону
України «Про страхування»).

Відповідно до полісу № АВ2335834
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_2 у період часу
з 03.02.2012 року по 02.02.2013 року застраховано
ПрАТ «СК «Дніпроімед». Забезпечуваним
транспортним засобом за вказаним
договором є автомобіль «Fiat Talento»,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1, яким ОСОБА_2 керував в момент
ДТП.

Відповідно до умов вказаного договору
страхування, страховим випадком є
подія, внаслідок якої заподіяна шкода
третім особам ДТП, яка сталася за
участю забезпеченого транспортного
засобу і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована за договором (полісом).

Відповідно до ст. 988 ЦК України, ст. 20
Закону України «Про страхування»
страховик, зокрема зобов'язаний:

- протягом двох робочих днів, як тільки
стане відомо про настання страхового
випадку, вжити заходів щодо
оформлення всіх необхідних документів
для своєчасного здійснення страхової
виплати або страхового відшкодування
страхувальнику;

- при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у
Постанові № 4 Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
01.03.2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», необхідною умовою
виникнення обов'язку страховика за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
осіб, які на відповідній правовій
підставі володіють транспортними
засобами, є настання страхового
випадку.

В обґрунтування своїх заперечень ПрАТ
«СК «Дніпроімед» зауважує, що ОСОБА_1 не
подано

до ПрАТ «СК «Дніпроімед» оформлену
відповідно до вимог Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» заяву про виплату страхового
відшкодування, що є підставою для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування позивачу. Проте с такими
посилання відповідача суд погодитись
не може з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України ст. 25 Закону
України «Про страхування» страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

При настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22
Закону).

Дії страховика після отримання
повідомлення про страховий випадок
врегульовані ст. 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відповідно до пунктів 34.1, 34.2 зазначеної
правової норми страховик терміново,
але не пізніше трьох робочих днів
(враховуючи день отримання письмового
повідомлення про страховий випадок),
зобов'язаний направити аварійного
комісара або експерта на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.
Якщо у визначений строк аварійний
комісар або експерт не з'явився,
потерпілий має право самостійно
обрати аварійного комісара або
експерта для визначення розміру шкоди.
У такому випадку страховик
зобов'язаний відшкодувати потерпілому
витрати на проведення експертизи.
Після розгляду страховиком наданих
йому визначених у статті 35 цього Закону
документів про дорожньо-транспортну
пригоду страховик приймає рішення про
виплату страхового відшкодування або
відмову у виплаті страхового
відшкодування (п. 36.1 ст. 36 Закону).

При цьому пунктом 36.3 ст. 36 Закону
передбачено, що в разі, якщо особа, яка
має право на отримання відшкодування,
не задоволена рішенням страховика
щодо виплати страхового
відшкодування, вона має право подати
позов до суду щодо відшкодування шкоди
в установленому законом порядку.

В матеріалах справи міститься копія
повідомлення ОСОБА_1 про подію з
забезпеченим транспортним засобом від
14.11.2012 року, з якою останній звертався
до ПрАТ «СК «Дніпроімед» з метою
отримання страхового відшкодування.
Крім того позивачем долучено до
матеріалів справи копії його заяв, з
якими ОСОБА_1 звертався до ПрАТ «СК
«Дніпроімед» з метою отримання
страхового відшкодування у зв'язку із
ДТП. Так, зокрема, в матеріалах справи
містяться копії заяв ОСОБА_1 з
відміткою про отримання цих заяв
директором Маріупольського
представництва «ПрАТ «СК «Дніпроімед»,
з яких вбачається, що заяву щодо
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної ДТП ОСОБА_3 подав до ПрАТ «СК
«Дніпроімед» 14.11.2012 року. 14.12.2012 року
ОСОБА_1 було надано ПрАТ «СК
«Дніпроімед» рішення суду про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП. Відповідно до відповіді на
заяву ОСОБА_1 щодо виплати страхового
відшкодування ПрАТ «СК «Дніпроімед»
від 25.03.2013 року, документи, які
позивачем подавались до ПрАТ «СК
«Дніпроімед» було вилучені СВ
Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська
в ході проведення обшуку, з огляду на що
страховик не мав можливості прийняти
рішення про страхову відшкодування.
Згідно із копіями відповідей на запити
ОСОБА_1 ПрАТ «СК «Дніпроімед», ОСОБА_1
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної його транспортного засобу у
зв'язку із невідповідністю його заяви
вимогам Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»; відмовлено у виплаті
страхового відшкодування заподіяного
травматичними ушкодженнями ОСОБА_1 у
зв'язку із відсутністю
причинно-наслідкового зв'язку
кардіологічної патології ОСОБА_1 із
ДТП, яка мала місце.

Враховуючи викладені положення
діючого законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, суд вважає
необґрунтованою відмову відповідача -
ПрАТ «СК «Дніпроімед», у виплаті ОСОБА_1
суми страхового відшкодування
заподіяної у наслідок ДТП матеріальної
шкоди його транспортному засобу.

Відповідно до звіту № 1 про оцінку
транспортного засобу від 06.01.2014 року,
розмір матеріальної шкоди, заподіяної
власнику автомобіля «ЗАЗ 110217»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
на момент проведення дослідження
складає 17 009,58 грн. Приходячи до таких
висновків експерт зауважує, що
вартість поновлювального ремонту
наведеного транспортного засобу
складає 21 532,30 грн., проте відповідно до
п. 8.2 «ОСОБА_3 товарознавчої експертизи»
здійснювати поновлювальний ремонт
вказаного транспортного засобу
недоцільно з економічної точки зору, з
огляду на що вартість матеріальної
шкоди приймається рівною його ринкової
вартості, яка складає 17 009,58 грн.

В обгрунтування своїх заперечень проти
позовних вимог ОСОБА_1 про виплату
матеріальної шкоди, заподіяної його
транспортному засобу у розмірі 17 009,58
грн. ПрАТ «СК «Дніпроімед» на норму ст.
30 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у
п. 15 постанови № 4 пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» якщо пошкоджений
транспортний засіб не може бути
відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження. Порядок
відшкодування шкоди, пов'язаної з
фізичним знищенням транспортного
засобу, регламентовано ст. 30 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», тобто транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим. Ремонт
вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з аварійним сертифікатом
(рапортом), звітом (актом) чи висновком
про оцінку, виконаним аварійним
комісаром, оцінювачем або експертом
відповідно до законодавства, витрати
на відновлювальний ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. У разі,
якщо власник транспортного засобу не
згоден із визнанням транспортного
засобу фізично знищеним, йому
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати на евакуацію транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди. Якщо ж транспортний засіб
визнано фізично знищеним,
відшкодування шкоди виплачується у
розмірі, який відповідає вартості
транспортного засобу до ДТП та
витратам з евакуації транспортного
засобу з місця ДТП.

Поняття «франшиза» міститься у ст. 9
Закону № 9596-ВР і його слід розуміти як
частину збитків, що не відшкодовуються
страховиком згідно із договором
страхування. Розмір франшизи
встановлюється при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності та
не може перевищувати 2 % від ліміту
відповідальності страховика.

Враховуючи викладене з ПрАТ «СК
«Дніпроімед» на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню страхову
відшкодування вартості заподіяної
його транспортному засобу
матеріальної шкоди у розмірі 16 009,58 грн.
та витрати, пов'язані з оплатою послуг
евакуатора у розмірі 350 грн., які ОСОБА_1
було сплачено відповідно до копії
товарного чеку від 13.11.2012 року, який
міститься у матеріалах справи. Розмір
франшизи, який у полісі № АВ/2335834
визначено в 1 000 грн., підлягає
стягненню з ОСОБА_2

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення з ПрАТ «СК «Дніпроімед»
страхового відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди, пов'язаної із
пошкодженням здоров'я позивача - суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
цій частині враховуючи наступне.

Відповідно до п. 25 постанови № 4 пленуму
ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» страхове
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю потерпілого в ДТП, а також
особам, яким завдано шкоди смертю
годувальника, та витрати на поховання,
якщо смерть потерпілого настала в
результаті страхового випадку,
здійснюються в порядку, передбаченому
параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом ІІІ
Закону № 1961-ІV. При вирішенні спорів про
страхове відшкодування у наведених
вище випадках суди повинні
застосовувати положення Закону
України від 23.09.1999 року «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та враховувати
роз'яснення, надані у постанові Пленуму
ВСЕ від 27.03.1992 року № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 23 Закону № 1961-ІV
шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого

внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, є:

- шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого;

- шкода, пов'язана з тимчасовою
втратою працездатності потерпілим;
шкода, пов'язана із стійкою
втратою працездатності потерпілим;

- моральна шкода, що полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
потерпілий - фізична особа зазнав у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана
із смертю потерпілого.

Згідно із п. 24.1 ст. 24 наведеного Закону у
зв'язку з лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним
піклуванням, лікуванням у домашніх
умовах та придбанням лікарських
засобів.

Обгрунтовуючи відмову у здійсненні
страхового відшкодування ОСОБА_1
матеріальної шкоди, заподіяної його
здоров'ю, ПрАТ «СК «Дніпроімед»
посилається на відсутність
причинно-наслідкого зв'язку між ДТП,
яка сталась та лікуванням, яке проходив
позивач у Національному інституті
серцево-судинної хірургії ім. М.М.
Аносова у м. Києві з діагнозом
«Виражена недостатність мітрального
клапана посттравматична тощо, та
подальшого лікування у Конотопській
ЦРЛ після проведеного оперативного
лікування. Суд не може не погодитись з
такими посиланнями відповідача.

Так, в матеріалах справи міститься
висновок Донецької судово-медичної
експертизи № 598 від 10.09.2013 року,
проведеної в рамках кримінального
провадження № 0000260 від 21.06.2013
року, відповідно до якого під час
звернення по медичну допомогу
(починаючи з 13.11.2012 року) у ОСОБА_1 були
виявлені наступні тілесні ушкодження:
гематома лівої тім'яної ділянки, струс
головного мозку, які виникли внаслідок
внаслідок дії тупого предмета, яким
могла бути виступаюча частина салону
автомобіля під час ДТП 13.11.2012 року та
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що викликали короткочасний
розлад здоров'я. При знаходженні ОСОБА_1
на

стаціонарному лікуванні у
Національному інституті
серцево-судинної хірургії ім. М.М.
Аносова у м. Києві з 03.12.2012 року по 25.12.2012
року йому було встановлено наступний
діагноз «Выраження митральная
недостаточность 4 ст. Умеренная
трикуспидальная недостаточность.
Состояние после радикальной коррекции
триады Фалло в 1990 г. Гипоплазия
легочной артерии. Небольшая
недостаточность клапана легочной
артерии.» Вищевказане захворювання має
багаторічний характер та його
виникнення не пов'язано з подіями 13.11.2012
року. У наведеному висновку зазначено,
що стресова ситуація 13.11.2012 року могла
викликати загострення наявного у
ОСОБА_1 захворювання та викликати
необхідність більш раднішого
звернення по медичну допомогу, проте,
згідно із п. 4.7 «Правил судово-медичного
визначення ступеню тяжкості тілесних
ушкоджень», затвердженого наказом № 6
МЗ України від 17.01.1995 року - загострення
попередніх захворювань після
заподіяння тілесного ушкодження не
повинні враховуватись при оцінці
ступеню тяжкості.

Постановою від 07.11.2013 року слідчого СВ
ММУ ГУМВС України в Донецькій області,
з урахуванням наведеного вище висновку
експертизи, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284
КАК України було закрито кримінальне
провадження № 0000260 від 21.06.2013 року
за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу
кримінального правопорушення.

З огляду на наведене суд вважає,
що у матеріалах справи містяться
об'єктивні докази, які свідчать, що
погіршення стану здоров'я позивача та
проходження ним лікування за
поставленим діагнозом не мають
причинно-наслідкого зв'язку із ДТП, яка
відбулась 13.11.2012 року, з огляду на що суд
відмовляє у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 щодо стягнення з ПрАТ «СК
«Дніпроімед» страхового відшкодування
у розмірі 19358,84 грн.

Позовні вимог ОСОБА_1 про
стягнення з ПрАТ «СК «Дніпроімед»
моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. суд
задовольняє враховуючи наступне.

Відповідно ст. 23 ч.2 п.1,2 Цивільного
Кодексу України (далі за текстом ЦК
України) моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої.

У частині 22.1 статті 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» зазначено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 26-1 Закону №
1961-ІV страховиком відшкодовується
потерпілому - фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Враховуючи той факт, що
відповідно до наданих медичних
документів, а також висновку Донецької
судово-медичної експертизи № 598 ОСОБА_1
у разі ДТП заподіяні легкі тілесні
ушкодження, суд приходить до висновку
про доцільність стягнення з ПрАТ «СК
«Дніпроімед» на користь ОСОБА_1
моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., з
урахуванням встановленого полісом №
АВ/2335834 страхової суми (ліміту
відповідальності) за шкоду, заподіяну
здоров'ю потерпілого у розмірі 100 000
грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди у розмірі 15 000 грн., суд не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог
позивача у цій частині, оскільки з
урахуванням задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 щодо стягнення моральної
шкоди з ПрАТ «СК «Дніпроімед», суд не
вбачає підстав для стягнення моральної
шкоди з ОСОБА_2, так як за висновками
суду та вимогами діючого законодавства
моральна шкода, заподіяна у зв'язку із
пошкодженням здоров'я позивача
відшкодовується страховою компанією,
якою було застраховано
цивільно-правову відповідальність
особи, винної у ДТП, а об'єктивних
доказів, які б обумовлювали стягнення
моральної шкоди ще й з ОСОБА_2 позивачем
суду не надано.

Крім того, враховуючи той факт, що судом
не встановлено причинно-наслідкового
зв'язку між лікуванням, яке позивач
проходив у Національному інституті
серцево-судинної хірургії ім. М.М.
Аносова у м. Києві та ДТП, яка мала місце
13.11.2012 року з вини ОСОБА_2, суд не вбачає
підстав для стягнення з ОСОБА_2 на
користь позивача витрат на придбання
квитків у м. Київ у сумі 493,69 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи належать: витрати на
правову допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведення судових експертиз; витрати,
пов'язані з проведенням огляду доказів
за місцем їх знаходження та вчиненням
інших дій, необхідних для розгляду
справи; витрат, пов'язані з публікацією
в пресі оголошення про виклик
відповідача, відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК
України. При цьому, згідно із ст. 88 ЦПК
України, якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Враховуючи викладене до судових витрат
у вказаній цивільній справі
відносяться: витрати, понесені ОСОБА_1 з
оплати судової товарознавчої
експертизи у розмірі 500 грн.; витрати,
пов'язані із оглядом транспортного
засобу ОСОБА_3 експертом ОСОБА_7 у
розмірі 250 грн.; а також витрати на
правову допомогу у розмірі 3 000 грн.;
судовий збір, сплачений позивачем при
зверненні до суду із даним позовом у
розмірі 610 грн.

Розподіляючи вказані судові витрати
між сторонами, суд вважає за доцільне
стягнути з ПрАТ «СК «Дніпроімед» на
користь ОСОБА_1 витрати з оплати
товарознавчої експертизи, а також
витрат, пов'язані із оглядом
транспортного засобу позивача,
оскільки ці витрати підтверджені
відповідними товарними чеками, копії
яких містяться у матеріалах справи
/а.с.46, а.с.60/, у розмірі, пропорційно до
задоволених позовних вимог ОСОБА_3

Вирішуючи питання щодо стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат з
оплати правової допомоги у розмірі 3 000
грн., суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог у
цій частині,

оскільки позивачем не надано суду
документального підтвердження оплати
ним правової допомоги у наведеному
розмірі (копій видаткового касового
ордеру тощо).

Вирішуючи питання щодо стягнення з
відповідачів судового збору,
сплаченого ОСОБА_3 при зверненні до
суду, суд приходить до висновку, що він
підлягає стягненню з ПрАТ «СК
«Дніпроімед» та ОСОБА_2 пропорційно до
задоволених позовних вимог ОСОБА_3

Для визначення розміру судових витрат,
належних до стягнення на користь
ОСОБА_3, суд виходить з наступного
розрахунку: загальний процент
задоволених позовних вимог ОСОБА_3
складає 39 % (заявлено до стягнення
матеріальної та моральної 57 212,11 грн.,
підлягає стягненню за рішенням суду 22
359,58 грн.).

Враховуючи наведений процент щодо
задоволених позовних вимог ОСОБА_3,
відповідно до ст. 88 ЦПК України:

- загальна сума судових витрат,
пов'язаних з проведенням
судової-товарознавчої експертизи, яка
підлягає стягненню, складає 195 грн.
(розрахунок: 500 грн. помножити на 39
поділити на 100 %);

- загальна сума витрат, пов'язаних з
проведенням експертом огляду
транспортного засобу ОСОБА_1, яка
підлягає стягненню, складає 97,50 грн.
(розрахунок: 250 грн. помножити на 39
поділити на 100 %);

- загальна сума судового збору, яка
підлягає стягненню з відповідачів на
користь ОСОБА_8 складає 237,90 грн.
(розрахунок: 610 грн. помножити на 39
поділити на 100 %).

З огляду на той факт, що суд прийшов до
висновку про стягнення витрат з оплати
судової-автотоварознавчої експертизи
та витрат з проведення огляду
транспортного засобу позивача з ПрАТ
СК «Дніпроімед», суд стягує з
відповідача ПрАТ «СК «Дніпроімед» на
користь ОСОБА_1 вказану витрати у
розмірі 195 грн. та 97,50 грн.

Сума судового збору, сплаченого ОСОБА_1
при зверненні до суду підлягає
пропорційному розподілу між
відповідачами за допомогою наступної
пропорції: процент задоволених
позовних вимог ОСОБА_3 щодо відповідача
ПрАТ СК «Дніпроімед» становить 95,5 % від
загальної суми позовних вимог, що
підлягають стягненню на користь ОСОБА_3
(розрахунок: 21 359,58 (сума матеріальної
та моральної шкоди, стягнута судом з
ПрАТ «СК «Дніпроімед») поділити на 22
359,58 грн. (загальна сума матеріальної
шкоди, стягнутої судом) помножити на 100
%). Відсоток задоволених позовних вимог
ОСОБА_1 щодо відповідача ОСОБА_2
становить 4,5 % від загальної суми
позовних вимог майнового характеру, що
підлягають стягненню на користь
позивача (розрахунок: 1 000 грн. (сума
матеріальної шкоди, стягнута судом із
ОСОБА_2) поділити на 22 359,58 грн. (загальна
сума матеріальної шкоди, стягнутої
судом) помножити на 100 %).

Відповідно до викладеного, з
урахуванням проценту задоволених
позовних вимог ОСОБА_1 з ПрАТ СК
«Дніпроімед» на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 227,19 грн. (розрахунок 237,9 грн.
помножити на 95,5%).

З ОСОБА_2 на користь позивача підлягає
судовий збір у розмірі 10 грн. 71 коп.
(розрахунок 237,9 грн. помножити на 4,5%).

На підставі ст. ст. 22, 23, 1167 Цивільного
кодексу України, постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" (з подальшими
змінами та доповненнями), постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (з подальшими
змінами та доповненнями), керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроімед», про стягнення
шкоди, заподіяної в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1, заподіяну матеріальну шкоду в
розмірі 1 000 грн., витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору у розмірі 10,71
грн., а всього стягнути 1 010 (одна тисяча
десять) грн. 71 коп.

Стягнути Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроімед» на користь ОСОБА_1
страхове відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної транспортному засобу
у розмірі 16 009,58 грн.; витрати на послуги
евакуатору транспортного засобу у
розмірі 350 грн.; моральну шкоду у
розмірі 5 000 грн.; витрати, пов'язані із
проведенням судової-автотоварзнавчої
експертизи у розмірі 195 грн.; витрати,
пов'язані з оглядом експертом
транспортного засобу у розмірі 97,50 грн.;
судовий збір у розмірі 227,19 грн., на
загальну суму 21 879 (двадцять одна
тисяча вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 27
коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О.Л. Соловйов

Справа № 263/621/14-ц

Провадження № 2/263/934/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та
резолютивна частина)

04 березня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Маріуполя у складі
судді Соловйова О. Л., при секретарі
Ханча С.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроімед» (далі за текстом
ПрАТ «СК «Дніпроімед»), про стягнення
шкоди, заподіяної в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у
викладенні повного рішення суду,
пов'язаного з потребою у обґрунтуванні
доводів сторін, на що може бути
витрачений значний час, суд вважає за
необхідне проголосити його вступну та
резолютивну частини

На підставі ст. ст. 22, 23, 1167
Цивільного кодексу України, постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року № 6 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" (з
подальшими змінами та доповненнями),
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (з подальшими змінами та
доповненнями), керуючись ст. ст. 10, 11, 60,
88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроімед», про стягнення
шкоди, заподіяної в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1, заподіяну матеріальну шкоду в
розмірі 1 000 грн., витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору у розмірі 10,71
грн., а всього стягнути 1 010 (одна тисяча
десять) грн. 71 коп.

Стягнути Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроімед» на користь ОСОБА_1
страхове відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної транспортному засобу
у розмірі 16 009,58 грн.; витрати на
послуги евакуатору транспортного
засобу у розмірі 350 грн.; моральну шкоду
у розмірі 5 000 грн.; витрати, пов'язані
із проведенням
судової-автотоварзнавчої експертизи у
розмірі 195 грн.; витрати, пов'язані з
оглядом експертом транспортного
засобу у розмірі 97,50 грн.; судовий збір у
розмірі 227,19 грн., на загальну суму 21 879
(двадцять одна тисяча вісімсот
сімдесят дев'ять) грн. 27 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О.Л. Соловйов