Справа № 635/8933/13-ц
Провадження №2/635/284/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
смт. Покотилівка

Харківський районний суд
Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Житенькової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Статус», ОСОБА_2, 3-тя особа ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди,

УСТАНОВИВ:

25.09.2013 року до суду подано позов
ОСОБА_1 до приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Статус», ОСОБА_2, 3-тя особа ОСОБА_3, в
якому позивач просить суд стягнути з
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Статус» та ОСОБА_2
на свою користь матеріальну шкоду 18051
гривню 35 коп. та стягнути з ОСОБА_2 на
свою користь у відшкодування моральної
шкоди 10000 гривень.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримала позовні
вимоги, пояснивши, що відповідно до
постанови Балаклійського районного
суду Харківської області від 15.01.2013
року винними у дорожньо-транспортній
пригоді, що сталась 21.12.2012 року в тому
числі за участі позивача, визнано трьох
осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Страхова
компанія відмовилась виплачувати
позивачу компенсацію, посилаючись на
те, що у судовому порядку не визначено
ступінь вини кожної винної особи, тому
позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом і просить суд позов
задовольнити.

Представник приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Статус» в судове засідання
не з'явився, але суду надані письмові
заперечення відповідача, в яких
зазначено, що відповідач не визнає
позов з тих підстав, що ступінь всіх
учасників ДТП не визначено, тому розмір
відшкодування щодо кожної
постраждалої особи відповідач
визначити не може.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа
ОСОБА_3 в судове засіданні не з'явились,
причин неявки суду не повідомлено, тому
суд розглянув справу за їх відсутності.

Вислухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача,
дослідивши письмові заперечення
відповідача і надані суду докази, суд
вважає, що позивачем заявлено позовні
вимоги, які не підлягають задоволенню з
таких підстав.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України
визначено, що вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Постановою по справі № 610/12/13-п від
15.01.2013 року ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 139 КУпАП з тих підстав, що 21.12.2012
року о 19.20 годині на автошляху
Харків-Зміїв-Балаклія-Гороховатівка,
керуючи автомобілем ГАЗ-66 державний
номер НОМЕР_4, здійснив його зупинку на
узбіччі дороги частково заднім лівим
колесом на проїзній частині не
виставивши знаки аварійної зупинки,
чим створив перешкоду у русі
транспортним засобам ВАЗ 2101 державний
№ НОМЕР_2 та ВАЗ 2108 державний № НОМЕР_3,
які в наслідок перешкоди отримали
механічні пошкодження.

Цією ж постановою позивача ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП за те, що він, 21.12.2012 року о 19.20
годині на автошляху
Харків-Зміїв-Балаклія-Гороховатівка,
керуючи автомобілем ВАЗ 2108 державний
№? НОМЕР_3 не вибрав безпечної
швидкості руху при об'їзді автомобіля
ГАЗ-66 державний номер НОМЕР_4 проявив
неуважність і здійснив з'їзд на узбіччя
в кювет, в результаті чого його
автомобіль отримав ушкодження.

За аналогічне правопорушення
притягнуто тією ж постановою до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП.

Автомобілю позивача ВАЗ 2108
державний № НОМЕР_3 завдано механічні
ушкодження і відповідно до висновку
спеціаліста автотоварознавця № 1817
розмір шкоди становить 17345 гривень 75
коп.

В даному випадку
відповідальність учасників ДТП за
спричинену шкоду за правилами ст. 1188 ЦК
України не наступає, оскільки
зазначеною нормою закону визначено, що
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а в даному випадку зіткнення
автомобілів не відбулося, взаємодія
джерел підвищеної небезпеки відсутня.
Крім того, слід зазначити, що суб'єктом
відповідальності за ч. 2 ст. 139 КУпАП не
може бути водій, а тому ОСОБА_2
притягнуто до адміністративної
відповідальності не як учасника
дорожнього руху, а як фізичну особу, що
створила перешкоди в русі за допомогою
джерела підвищеної небезпеки, і така
правова оцінка дій учасників ДТП
дозволяє суду зробити висновок про
відсутність підстав застосування
правил ст. 1188 ЦК України щодо наслідків
заподіяння шкоди. Отже, за фактом
притягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 139 КУпАП і за ст. 124 КУпАП
відповідно, цивільно-правова
відповідальність настає на підставі
ст. 1187 ЦК України, якою визначено, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Копія протоколу про
адміністративне правопорушення
відносно відповідача ОСОБА_2 містить
відомості про те, що автомобіль, яким
він керував, належить іншій особі -
ОСОБА_5, якого не притягнуто до участі у
справі. Матеріали справи не містять
інший відомостей про те, на якій
правовій підставі відповідач ОСОБА_2
керував автомобілем ГАЗ, а тому
визначити наявність підстав для його
відповідальності за спричинену шкоду
на підставі наданих суду доказів
неможливо, оскільки в даному випадку
остаточно виключити можливість
відповідальності власника автомобіля
ГАЗ-66 державний номер НОМЕР_4 неможливо.

Крім того, визнано сторонами, а
тому не підлягає доказуванню, що
цивільна відповідальність ОСОБА_2
застрахована. В такому випадку ст. 1194 ЦК
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідач ПрАТ «Страхова
компанія «Статус» визнає таку
обставину і повідомляє, що ліміт
відповідальності складає 100000 гривень.
Отже розмір матеріальної та моральної
шкоди, заявлені позивачам покриті
повністю страховим полісом і стягнення
заподіяної шкоди з відповідача ОСОБА_2
може бути здійснено у судовому порядку
в тому разі, коли страхова компанія не
повністю здійснить виплати, або
відмовить у таких виплатах на законних
підставах і така відмова не буде
залежати від волі позивача. Для
здійснення такої виплати необхідно
звернення позивача до суду із позовом
для визначення у процентному
відношенні ступеню його види та вини
ОСОБА_2 Такий висновок суду випливає із
положення ст. 1190 ЦК України, якою
визначено, що особи, спільними діями
або бездіяльністю яких було завдано
шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим. За
заявою потерпілого суд може визначити
відповідальність осіб, які спільно
завдали шкоди, у частці відповідно до
ступеня їхньої вини. В даному випадку
позивач є одночасно і особою, яка
завдала шкоди і потерпілим, а тому
визначення ступеню відповідальності
учасників ДТП у процентному відношенні
для страхової виплати, на думку суду, є
обов'язковим в даному випадку.

Крім того, для остаточного
вирішення питання про те, чи була
відмова страхової компанії
правомірною, необхідно надати суду
копію страхового полісу та договору
страхування, але позивачем такі доказі
не надані і клопотання з цього приводу
про їх витребування не заявлено.

Слід також зазначити, що
позивачем не заявлена вимога визначити
відповідальність осіб, які спільно
завдали шкоди, у частці відповідно до
ступеня їхньої вини, а тому в рамках
цієї справи суд не вправі виходити за
рамки позовних вимог і вирішувати таке
питання.

Підсумовуючи наведене, суд
вважає, що позивач не надав суду
достатніх доказів того, хто саме і в
якому розмірі повинен відшкодувати
йому матеріальну і моральну шкоду і суд
повністю відмовляє позивачу в
задоволені позву за недоведеністю.

На підставі ст. 88 ЦПК України
судові витрати, понесені позивачем суд
відносить за його рахунок.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,88,212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних
вимог - повністю відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1
віднести за його рахунок.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня проголошення рішення суду, а
особами, без участі яких постановлено
рішення протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляцію не
буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий суддя:
Назаренко
О.В.