22-ц/772/403/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Антонюк В. В.Категорія:
39Доповідач: Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Марчук В.С.,
Шемети Т.М.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: представника
ОСОБА_2, - ОСОБА_3, -

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про спростування недостовірної
інформації та відшкодування моральної
шкоди, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
спростування недостовірної інформації
та відшкодування моральної шкоди,
позов мотивував тим, що в
опублікованому газетою « 33 канал» ( 1 та
2 сторінки номеру від 07.08.2013р. № 33(1136))
зверненні ОСОБА_4 була викладена
завідомо неправдива інформація,
пов'язана із діяльністю позивача на
посаді начальника Головного
фінансового управління Вінницької
облдержадміністрації (з моменту
перейменування в 2013 році - на посаді
Директора департаменту фінансів
Вінницької облдержадміністрації), яка
порочить честь, гідність та ділову
репутацію, а саме наступні фрази: 1. «..
квартиру дають заступнику начальника
управління, який став на облік тільки у
2008 році. Чому його виділили як
позачерговика мені й досі не зрозуміло.
Можливо, за якісь особливі заслуги
перед керівництвом? Тоді начальник хай
винагороджує його з власної кишені, а
не за рахунок держави. Чомусь мої
інтереси та проблеми із житлом досі
залишаються на задньому плані, хоча я
перша у пільговій черзі» 2. «Начальник
неодноразово перешкоджав в отриманні
житла працівникам управління. Лише
після втручання ЗМІ, профспілок
держустанов та судових органів люди
виборювали право на житло». 3. «...до мене
почали застосовувати справжні тортури
- не виплачували допомогу на соціально -
побутові потреби, зменшили надбавку, а
з наказом ознайомили в день мого
народження. Безпідставно зменшили
премію і навіть скоротили посаду. Усі
ці знущання призвели до того, що я з
інсультом потрапила у лікарню. Але й це
не зупинило мого начальника».
Опубліковане звернення ОСОБА_4 було
надано для ознайомлення позивачу
журналістом газети « 33 канал» ОСОБА_5
для отримання відповідних коментарів.
Просив позов задовольнити, визнати
надану ОСОБА_4 до газети « 33 канал»
інформацію - недостовірною та
спростувати зазначену недостовірну
інформацію в газеті « 33 канал» протягом
тижня з дня набрання рішенням суду
законної сили. Стягнути моральну шкоду.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 грудня 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 грудня 2013 року
та постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Колегія суддів, заслухавши осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, прийшла до
висновку, що остання задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішенням,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
в опублікованому газетою « 33 канал» ( 1
та 2 сторінки номеру від 07.08.2013р. № 33(1136)),
міститься стаття «Чому тричі
розлучений директор департаменту
знову стає у чергу на квартиру, а я
після тридцяти років роботи у
фінорганах мушу доживати віка у
гуртожитку?».

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 277 ЦК України - фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушене внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації
здійснюється особою, яка поширила
інформацію.

Відповідно до ст. 297 ЦК України - кожен
має право на повагу до його гідності та
честі, гідність та честь фізичної особи
є недоторканими. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що зі
змісту вказаної публікації видно, що в
ній не вказано особу позивача ОСОБА_2 і
що саме про нього йде мова. У статті не
зазначено прізвище, ім'я та по-батькові
позивача, не вказана повна назва його
посади, місце роботи, а лише зазначено,
що: «ОСОБА_2 прокоментував конфлікт». В
статті також не зазначено, що саме про
ОСОБА_2, як безпосереднього керівника
ОСОБА_4 йде мова.

Крім того, в судді першої інстанції
Копачевський М.А. пояснив, що сам при
розмові із кореспондентом газети « 33
канал» розповів про своє особисте
життя і заборони на опублікування
даної ним інформації, він не надавав.

Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України
та п. 15 постанови Пленуму Верховного
Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи" передбачено, що
предметом доказування у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи, є
наявність недостовірної інформації, її
поширення і що ця інформація
стосується особи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 30 Закону
України «Про інформацію» ніхто не може
бути притягнутий до відповідальності
за висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання
мовностилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

З матеріалів справи, а саме з
розпорядження від 02 вересня 2011 року
№58-рк (а.с.65) вбачається, що ОСОБА_2
призначено на посаду начальника
головного фінансового управління
обласної державної адміністрації, а
тому судом першої інстанції вірно
враховано обставину, що посада яку
обіймає ОСОБА_2, підлягає ретельному
громадському контролю та може бути
предметом критики у засобах масової
інформації.

Згідно п.21 постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27.02.2009
року "Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи" - посадові
особи, які обіймають публічні посади
або здійснюють публічну владу на
місцевому, регіональному,
національному чи міжнародному рівнях,
вирішили апелювати до довіри
громадськості та погодилися
"виставити" себе на публічне політичне
обговорювання, то вони підлягають
ретельному громадському контролю і
потенційно можуть зазнати гострої та
сильної громадської критики у засобах
масової інформації з приводу того, як
вони виконували або виконують свої
функції. У зв'язку з цим, межа
допустимої критики щодо політичного
діяча чи іншої публічної особи є значно
ширшою, ніж окремої пересічної особи.
Публічні особи неминуче відкриваються
для прискіпливого висвітлення їх слів
та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»(зі змінами, внесеними
постановою від 25.05.2001 року №5)
встановлено, що під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема,
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем не надано жодних доказів
того, що саме інформація надана ОСОБА_4
порушує його честь, гідність, ділову
репутацію, його особисті немайнові
права, завдають шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджають позивачу повно і
своєчасно здійснювати своє особисте
немайнове право, а тому судом першої
інстанції правомірно відмовлено у
позовній вимозі про відшкодування
моральної шкоди.

Відповідно до ст..308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції повно з'ясовано фактичні
обставини справи, дано належну оцінку
зібраним доказам. Рішення суду
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 безпідставні, необґрунтовані і
висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис
Сопрун В.В.

Судді: підписи
Шемета Т.М.

Марчук В.С.

З оригіналом вірно:
Сопрун В.В.