Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц- 797/90/2014 р.
інстанції Лемешко А.С.
Доповідач в апеляційній
інстанції Моцний М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді - Моцного
М.В.,

суддів - Козуб О.В.,
Колбіної Т.П.,

за участю секретаря: -
Григорчук І.О.,

представника позивача - Біщука
Я.П.,

відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 12
листопада 2013 року по цивільній справі
за позовом Державного центру
зайнятості Міністерства соціальної
політики України до ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної державі зайвими грошовими
виплатами,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року Державний центр
зайнятості Міністерства соціальної
політики України звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_5 у якому просив
стягнути з відповідача суму завданої
матеріальної шкоди, заподіяну зайвими
грошовими виплатами у розмірі 8232,38 грн.

Вимоги позову мотивовані тим, що при
проведенні Державною фінансовою
інспекцією в Севастополі ревізії
фінансово-господарської діяльності
Севастопольського міського центру
зайнятості за період з 01.01.2009 по 30.09.2011
було виявлено порушення
фінансово-бюджетної дисципліни, яке
полягало в утриманні понадштатних
посад працівників, що призвело до
завищення фонду заробітної плати за
період з червня по грудень 2010 року на
суму 6383 гривень та видання наказу
всупереч посадових інструкцій у
зв'язку з чим були проведені
безпідставні виплати на суму 1849,38
гривень. Зазначені порушення були
відображені в акті ревізії № 03-21/203 від
21.12.2011 р. та вимозі про усунення
порушень № 27-03-14-14/380 від 27.01.2012 р.
Вказані порушення були допущені з вини
першого заступника директора
Севастопольського міського центру
зайнятості - ОСОБА_5, в той час
виконуючого обов'язки начальника
центру, а тому сума шкоди, спричиненої
державі діями відповідача складає 8232,38
гривень та повинна бути стягнута з
нього у судовому порядку.

Рішенням Нахімовського районного суду
м. Севастополя від 12 листопада 2013 року
вимоги позову задоволенні частково. З
ОСОБА_5 на користь позивача
стягнуто заподіяну шкоду у розмірі
середньомісячної заробітної плати
відповідача - 5757,00 грн. В решті вимог
позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить його скасувати,
як таке, що ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення вимог позову суд першої
інстанції виходив з того, що розмір
шкоди, спричинений діями відповідача,
не може перевищувати його середньої
заробітної плати. Стосовно строку
звернення позивача до суду з позовом
суд визнав, що в силу ст. 264 ЦК України
він перервався звернення до іншого
суду.

З такими висновками в мовній мірі не
може погодитися колегія суддів
апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно до ст. 130 КЗпП України працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством. За наявності
зазначених підстав і умов матеріальна
відповідальність може бути покладена
незалежно від притягнення працівника
до дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 133 КЗпП України
обмежену матеріальну відповідальність
несуть керівники підприємств, установ,
організацій та їх заступники, а також
керівники структурних підрозділів на
підприємствах, в установах,
організаціях та їх заступники - у
розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але
не більше свого середнього місячного
заробітку, якщо шкоду підприємству,
установі, організації заподіяно
зайвими грошовими виплатами,
неправильною постановкою обліку і
зберігання матеріальних, грошових чи
культурних цінностей, невжиттям
необхідних заходів до запобігання
простоям, випускові недоброякісної
продукції, розкраданню, знищенню і
зіпсуттю матеріальних, грошових чи
культурних цінностей.

Частиною 4 ст. 136 вказаного Кодексу
встановлено, що стягнення з керівників
підприємств, установ, організацій та їх
заступників матеріальної шкоди в
судовому порядку провадиться за
позовом вищестоящого в порядку
підлеглості органу або за заявою
прокурора.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом Міністра праці та соціальної
політики від 09.04.2009 року № 165-к ОСОБА_5
призначений виконуючим обов'язки
директора Севастопольського міського
центру зайнятості.

Судом першої інстанції встановлено, що
21.12.2011 року при проведенні ревізії
Державною фінансовою інспекцією в м.
Севастополі з питань ведення
фінансово-господарської діяльності в
Севастопольському міському центрі
зайнятості за період з 01.01.2009 року по
30.09.2011 року було виявлено порушення
фінансово-бюджетної дисципліни, яке
полягало в утриманні понадштатних
посад працівників, що призвело до
завищення фонду заробітної плати за
період з червня по грудень 2010 рік на
суму 6383 грн.

Крім того, виявлено порушення
трудового законодавства в частині
видання наказу всупереч посадових
інструкцій у зв'язку з чим були
проведені безпідставні виплати на суму
1948,38 грн.

З акту ревізії фінансово-господарської
діяльності в Севастопольському
міському центрі зайнятості за період з
01.01.2009 року по 30.09.2011 року від 21.12.2011 року
№ 03/21/203 вбачається, що з вини першого
заступника директора
Севастопольського міського центру
зайнятості ОСОБА_5 були допущені
наступні порушення: зміною штатного
розпису СМЦЗ на 2010 рік з 14.06.2010р. зі
штату була виведена посада одного
заступника директора та введена посада
головного фахівця відділу
організаційної роботи та взаємодії з
соціальними партнерами та
громадськістю, про що був виданий наказ
СМЦЗ від 11.06.2010р. № 145. На введену посаду
головного фахівця наказом СМЦЗ від
12.07.2010р. № 106 була переведена ОСОБА_6, яка
працювала в цьому ж відділі провідним
фахівцем. Однак, наказом Державного
центру зайнятості України від 03.08.2010р.
№ 92 першому заступникові директора
СМЦЗ ОСОБА_5 було наказано скасувати
наказ СМЦЗ від 11.06.2010р. № 145. На підставі
цього 13.08.2010р. був виданий наказ СМЦЗ №
188 про скасування наказу СМЦЗ № 145,
тобто було скасовано і введення в
штатний розпис 1 посади головного
фахівця відділу організаційної роботи
та взаємодії з соціальними партнерами
та громадськістю, але фактично у цьому
відділі у другий половині 2010р.
продовжувало працювати 2 головних
фахівців, тоді як друга одиниця
головного фахівця цього відділу
затверджена в штатному розписі тільки
з 01.01.2011р. В результаті чого був
завищений фонд заробітної плати СМЦЗ
за період з червня по грудень 2010 року на
суму 6383,00 гривень.

Крім того, порушення було допущено
ОСОБА_5 коли на період відрядження з
16.08.2010 року по 18.08.2010 року виконуючого
обов'язки директора СМЦЗ ОСОБА_5
виконання його посадових обов'язків
було покладено на начальника відділу
організаційної роботи і взаємодії із
соціальними партнерами і
громадськістю ОСОБА_7 (наказ СМЦЗ
від 11.08.2010р. № 35), тоді як згідно з п. 1.5
посадової інструкції першого
заступника директора ОСОБА_8 у випадку
відсутності директора вона виконує
його обов'язки, і згідно з п.2 наказу
СМЦЗ від 06.07.2009 р. № 79 «Про розподіл
обов'язків між директором СМЦЗ, його
першим заступником і заступниками» у
випадку відсутності директора і
першого заступника обов'язки директора
покладають на одного із заступників
директора. З 16.09.2010р. по 18.08.2010р.
заступник директора ОСОБА_9 був у
відпустці, а заступник директора
ОСОБА_8 працювала. В результаті цих двох
порушень, допущених з вини першого
заступника директора ОСОБА_5, який у той
час виконував обов'язки директора СМЦЗ,
була зайво нарахована заробітна плата
ОСОБА_7 у вигляді різниці в окладах у
сумі 1849,38 гривень.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 18.04.2012 року, яка набрала законної
сили, у задоволенні позову
Севастопольського міського центру
зайнятості до Державної фінансової
інспекції в м. Севастополі про визнання
дій ревізорів по складанню актів та
скасування результатів вказаної
ревізії відмовлено.

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає обґрунтованими висновки суду
першої інстанції про стягнення з
відповідача ОСОБА_5 шкоди заподіяної
державі у розмірі його
середньомісячної заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги таких
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що дана справа не підсудна
Нахімовському районному суду м.
Севастополя, колегія суддів вважає
помилковими. З матеріалів справи
вбачається, що відповідач ОСОБА_5
зареєстрований по місцю проживання в
АДРЕСА_1, що територіально знаходиться
в Нахімовському районі м. Севастополя,
а тому порушень вимог ст. 109 ЦПК України
по справі не вбачається.

В той же час колегія суддів вважає
помилковими висновки суду першої
інстанції про переривання строку
позовної давності пред'явленням в
грудні 2012 року позову до Гагарінського
районного суду м. Севастополя
відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України для
звернення власника або уповноваженого
ним органу до суду в питаннях звернення
з працівника матеріальної шкоди,
заподіяною підприємству, установі
організації, встановлюється строк в
один рік з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди.

У разі пропуску з поважних причин
строків, встановлених названою
статтею, суд може поновити ці строки в
порядку ст. 234 КЗпП України.

Згідно п. 4 постанови Пленуму ВСУ «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» від 6.11.1992 року № 9 (з наступними
змінами) встановлені статтями 228, 233
КЗпП України строки звернення до суду
застосовуються незалежно від заяви
сторін. У кожному випадку суд
зобов'язаний перевірити і обговорити
причини пропуску цих строків, а також
навести у рішенні мотиви, чому він
поновлює або вважає неможливим
поновити пропущений строк.

Колегія суддів вважає, що оскільки
положення ст. 233 КЗпП України є
імперативними вони підлягають
застосуванню незалежно від клопотання
будь-якої із сторін про її застосування
чи незастосування. Норми ЦК України на
вказані правовідносини, які є
трудовими і врегулювані спеціальним
законом КЗпП України, не поширюються.

Як роз'яснено в п. 20 Постанови Пленуму
ВСУ від 29.12.1992 року № 14 «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками» судам необхідно
перевіряти чи додержаний власником або
уповноваженим ним органом
встановлений ст. 233 КЗпП України річний
строк з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди для звернення в суд з
позовом про її відшкодування.

Днем виявлення шкоди слід вважати день,
коли власнику або уповноваженому ним
органу стало відомо про наявність
такої шкоди. Днем виявлення шкоди,
встановленої в результаті
інвентаризації матеріальних
цінностей, при ревізії або перевірці
фінансово-господарської діяльності,
слід вважати день підписання
відповідного акту або висновку.

Встановлення вказаних обставин
залишилося поза увагою суду першої
інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що Акт
ревізії фінансово-господарської
діяльності Севастопольського міського
центру зайнятості від 21.12.2011 року №
03/21/203, підписаний головним контролером-
ревізором КРУ у м. Севастополі,
отримано керівництвом СМЦЗ 21.12.2011 року.
27.01.2012 року Державною фінансовою
інспекцією в м. Севастополі на адресу
Центру направлена вимога про усунення
порушень(а.с. 5-31).

Колегія суддів приймає до уваги ту
обставину, що Державний центр
зайнятості Міністерства соціальної
політики України звернувся з позовом
до ОСОБА_5 в грудні 2012 року до
Гагарінського районного суду м.
Севастополя, який згідно ухвали від
16.01.2013 року був повернутий позивачеві
для подачі до належного суду. В
подальшому Державний центр зайнятості
Міністерства соціальної політики
України в серпні 2013 року звернувся з
даним позовом до Нахімовського
районного суду м. Севастополя.

Зазначену причину пропуску річного
строку на звернення до суду колегія
суддів не може визнати поважною,
оскільки процесуальне законодавство
не пов'язує перебіг строку для
звернення до суду з фактом порушення
правил підсудності.

Факт оскарження Севастопольським
міським центром зайнятості висновків
ревізії фінансово-господарської
діяльності від 21.12.2011 року № 03/21/203 в
порядку адміністративного судочинства
також не можна визнати поважною
причиною порушення строку звернення до
суду.

За таких обставин слід визнати, що
позивачем не надано суду доказів того,
що строк звернення до суду було
пропущено з поважних причин.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає, що в задоволенні вимог
Державного центру зайнятості
Міністерства соціальної політики
України про стягнення з відповідача
ОСОБА_5 матеріальної шкоди належить
відмовити з зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Таким чином рішення суду першої
інстанції внаслідок неправильного
застосування норм матеріального
закону підлягає скасуванню з
ухваленням апеляційним судом нового
рішення про відмову в позові.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Рішення Нахімовського районного суду
м. Севастополя від 12 листопада 2013 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову
Державного центру зайнятості
Міністерства соціальної політики
України до ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної зайвими
грошовими виплатами.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.В.Моцний

Судді:
О.В.Козуб

Т.П.Колбіна

Апеляційний суд міста Севастополя

Справа № 22ц- 797/90/2014 р.
Головуючий в першій

Категорія 30
інстанції Лемешко А.С.

Доповідач в апеляційній

інстанції Моцний М.В.

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

14 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді - Моцного
М.В.,

суддів - Козуб О.В.,
Колбіної Т.П.,

за участю секретаря: -
Григорчук І.О.,

представника позивача - Біщука
Я.П.,

відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 12
листопада 2013 року по цивільній справі
за позовом Державного центру
зайнятості Міністерства соціальної
політики України до ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної державі зайвими грошовими
виплатами,-

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч.
1 ст. 309, ст.ст. 313, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Рішення Нахімовського районного суду
м. Севастополя від 12 листопада 2013 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову
Державного центру зайнятості
Міністерства соціальної політики
України до ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної зайвими
грошовими виплатами.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.В.Моцний

Судді:
О.В.Козуб

Т.П.Колбіна