РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/11251/13-ц

Номер провадження 2/123/139/2014

17.02.2014 року

Київський районний суд м.
Сімферополя АР Крим у складі:

головуючого, судді
Гуріної О.В.

при секретарі
Селезньової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Крименерго» про
зобов'язання привести ціни (тарифи) з
оплати за проживання у гуртожитку у
відповідність із встановленим
граничним розміром, зобов'язання
провести перерахунок надлишок
виплачених сум,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Крименерго» про
зобов'язання привести ціни (тарифи) з
оплати за проживання у гуртожитку у
відповідність із встановленим
граничним розміром, зобов'язання
провести перерахунок надлишок
виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він
перебуває у трудових відносинах з СП
«Енергоремонт» з 1999 року, з 2000 року
проживає у гуртожитку по АДРЕСА_1. За
зазначеною адресою вселився на
підставі ордеру №69 від 28.09.2004 року,
виданому за рішенням адміністрації та
профспілкового комітету №25 від 23.09.2004
року (ліжко-місце). Кімната АДРЕСА_1 є
однією з 35 кімнат, що передані ЖЕО
Залізничного району ПАТ «Крименерго»
для сумісного використання в якості
гуртожитку. Щомісячно позивач сплачує
за проживання у гуртожитку
Сімферопольського
соціально-побутового підрозділу ПАТ
«ДТЕК Крименерго» 280 грн. 19.02.2013 року
він отримав повідомлення від 14.01.2013
року щодо вартості проживання на
місяць з урахуванням НДС в розмірі 500
грн. за одне ліжко-місце. Позивач вважає
встановлення відповідачем тарифу за
проживання у гуртожитку за одне
ліжко-місце в розмірі 500 грн.
незаконним, таким що суперечить п.4 ч.1
п.38 Примірного положення про
гуртожитки, положенням Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
Закону України «Про ціни і
ціноутворення», постанови Ради
Міністрів АР Крим №677 від 18.12.2008 року «
Про встановлення граничного розміру
плати за проживання у гуртожитках».
Просить зобов'язати ПАТ «ДТЕК
Крименерго» привести ціни (тарифи) за
проживання громадян у гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1 у відповідність із
граничним розміром в сумі 130 грн. за
одне ліжко-місце для приміщень, які
знаходяться у сумісному користуванні
декількох осіб, які не перебувають у
сімейних відносинах, та провести
перерахунок надлишок виплачених ним
сум за проживання у гуртожитку з 01.01.2013
року.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали заявлені вимоги.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову, посилаючись
на те, що тариф за проживання у
гуртожитку ПАТ «ДТЕК Крименерго» в
сумі 500 грн. за одне ліжко-місце на 2013
рік був розрахований виходячи з
планових витрат пропорційно до
кількості обладнаних ліжко-місць ( 6
ліжко-місць). Відповідачем укладено
договори для забезпечення
житлово-комунальними послугами
мешканців гуртожитку по АДРЕСА_1,
зокрема: з КРП «Вода Криму» на
водопостачання та водовідведення; з КП
«ЖЕО Залізничного району
м.Сімферополя» на утримання будинку та
прибудинкової території; з ТОВ
«Кримтеплопостачання» на опалення та
гаряче водопостачання; з
електропостачання на гуртожиток
відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 у
Сімферопольському міському РВЕ ПАТ
«ДТЕК Крименерго». Відповідно до
зазначених договорів між виробниками
житлово-комунальних послуг та
відповідачем щомісяця укладались акти
виконаних робіт та акти
прийому-передачі. Також до вартості
проживання у гуртожитку включені
витрати, пов'язані з утриманням та
обслуговуванням гуртожитку: витрати з
оплати праці коменданта гуртожитку;
амортизації основних засобів;
рентабельність; ремонтні роботи. Таким
чином, вважав, що вартість проживання у
гуртожитку в розмірі 500 грн. не
перевищує фактичних витрат на
утримання гуртожитку та
житлово-комунальні послуги мешканців,
є економічно та юридично
обґрунтованою.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.10.1998 року між
ЖЕО Залізничного району м.Сімферополя (
володілець) та ДАЕК «Крименерго» в
особі СМУ «Крименергобуд» ( сумісно
експлуатуюча організація) був
укладений договір, відповідно до якого
відповідач прийняв у користування в
якості гуртожитку квартири, в тому
числі АДРЕСА_1. 28.09.2004 року водію СМУ
«РЕМ» ОСОБА_1 виданий ордер №69 на
зайняття жилої площі у гуртожитку в
АДРЕСА_1 ( а.с.52). Згідно з протоколом №44
сумісного засідання адміністрації і
профспілкового комітету ПАТ
«Крименерго» від 06.05.2011 року, позивачу
виділено ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_1
( а.с.66). Вартість проживання на місяць з
урахуванням ПДВ за одне ліжко-місце у
гуртожитку АДРЕСА_1 на 2013 рік складає 500
грн., розрахунок затверджений
генеральним директором ПАТ «ДТЕК
Крименерго» ( а.с.8).

Відповідно до п.38 Примірного положення
про гуртожитки, затвердженого
постановою Ради Міністрів Української
РСР від 03.06.1986 року №208, плата за
користування жилою площею в
приміщеннях, що знаходяться в
спільному користуванні кількох осіб,
які не перебувають у сімейних
стосунках, провадиться за
встановленими ставками. Витрати на
комунальні послуги входять до ставки
плати за користування жилою площею і
окремо плата за них не стягується.
Громадяни, які проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні, вносять
плату за користування жилою площею і за
комунальні послуги по ставках
квартирної плати (тарифах),
установлених для будинків державного
та громадського житлового фонду.

Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування у
сфері регулювання і встановлення
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги ( ст..ст.5-7).

Згідно із ст.14 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», залежно
від порядку затвердження цін/тарифів
на житлово-комунальні послуги вони
поділяються на три групи:1) перша група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують
уповноважені центральні органи
виконавчої влади, а у випадках,
передбачених законом, - національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
та національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики; 2) друга група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують органи
місцевого самоврядування для надання
на відповідній території; 3) третя група
- житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які визначаються
виключно за договором (домовленістю
сторін). Ціни/тарифи на комунальні
послуги та послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій формуються і затверджуються
центральними органами виконавчої
влади, національними комісіями, що
здійснюють державне регулювання у
відповідних сферах, та органами
місцевого самоврядування відповідно
до їхніх повноважень, визначених
законом.

Порядок формування тарифів на кожний
вид житлово-комунальних послуг другої
групи визначає Кабінет Міністрів
України. Виконавці/виробники
здійснюють розрахунки економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
(надання) житлово-комунальних послуг і
подають їх органам, уповноваженим
здійснювати встановлення тарифів.
Органи місцевого самоврядування
встановлюють тарифи на
житлово-комунальні послуги в розмірі
не нижче економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво (надання).

Розмір плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Позивач звернувся до суду з вимогами
про зобов'язання ПАТ «ДТЕК Крименерго»
привести ціни (тарифи) за проживання у
гуртожитку по АДРЕСА_1 у відповідність
із граничним розміром плати за
проживання у гуртожитку, встановленим
постановою Ради міністрів АР Крим від
18.12.2008 року №677 «Про встановлення
граничного розміру плати за проживання
у гуртожитках», посилаючись на те, що
встановлена з 01.01.2013 року плата за
проживання у гуртожитку за одне
ліжко-місце в сумі 500 грн. є економічно
необґрунтованою та значно завищеною.

Суд погоджується з доводами позивача і
вважає, що встановлення відповідачем
плати за проживання у гуртожитку в
розмірі 500 грн. за одне ліжко-місце не
відповідає вимогам діючого
законодавства.

Пунктом 1 вищеназваної постанови
установлений граничний розмір плати за
проживання у гуртожитках ( крім
студентських) громадян України, осіб
без громадянства та іноземців, які
займають приміщення, що знаходяться у
сумісному користуванні декількох осіб,
які не перебувають у сімейних
відносинах, який складає 130 грн. за 1
койко-місце ( з урахуванням ПДВ) із
розрахунку 6 кв.м. жилої площі на одного
проживаючого в місяць. В граничний
розмір плати за одне ліжко-місце
включена вартість житлово-комунальних
послуг з урахуванням економічно
обґрунтованих тарифів.

Пунктом 2 постанови передбачено, що
сімейні та одинокі працівники та
службовці, які проживають у
приміщеннях гуртожитків, що
знаходяться і їх відокремленому
користуванні, вносять квартирну плату
і сплачують комунальні послуги по
встановленим ставкам і тарифам для
населення.

З матеріалів справи вбачається, що при
розрахунку плати за проживання у
гуртожитку АДРЕСА_1, що знаходиться у
користування ПАТ «ДТЕК Крименерго», за
одне ліжко-місце застосовуються тарифи
для населення, встановлені органами
місцевого самоврядування, що
суперечить вимогам постанови Ради
міністрів АР Крим від 18.12.2008 року №677.

Крім того, з розрахунку, надано
відповідачем, слідує, що у тариф за
проживання входить одночасно плата за
послуги по утриманню будинку та
прибудинкової території та за ремонт
гуртожитку, що по суті є подвійним
стягненням, оскільки проведення
ремонту є складовою послуг з утримання
будинку відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 20.05.2009
року №529 «Про затвердження Типового
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій».

Отже, суд приходить до висновку, що
плата за проживання у гуртожитку
позивачу нараховується з порушенням
вимог закону.

Поряд з цим, суд вважає, що ОСОБА_1 не є
суб'єктом вимоги до відповідача про
усунення порушень щодо створення ціни(
тарифу) по оплаті за проживання у
гуртожитку, оскільки контроль у сфері
ціноутворення здійснюють уповноважені
державні органи.

Відносини у сфері формування,
встановлення та застосування цін
Кабінетом Міністрів України, органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування та суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність на території України, а
також здійснення державного контролю (
нагляду) та спостереження у сфері
ціноутворення регулюються Законом
України «Про ціни та ціноутворення».

Кабінет Міністрів України відповідно
до повноважень, передбачених ст.5
названого Закону: 1) забезпечує
проведення державної цінової політики;
2) здійснює державне регулювання цін,
визначає повноваження органів
виконавчої влади щодо формування,
встановлення та застосування цін, якщо
інше не визначено законом або
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України; 3) визначає
перелік товарів, державні регульовані
ціни на які затверджуються
відповідними органами виконавчої
влади, якщо інше не визначено законом.

Відповідно до ст.13 Закону «Про ціни та
ціноутворення» державне регулювання
цін здійснюється Кабінетом Міністрів
України, органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень шляхом: 1)
установлення обов'язкових для
застосування суб'єктами
господарювання: фіксованих цін;
граничних цін; граничних рівнів
торговельної надбавки (націнки) та
постачальницько-збутової надбавки
(постачальницької винагороди);
граничних нормативів рентабельності;
розміру постачальницької винагороди;
розміру доплат, знижок (знижувальних
коефіцієнтів); 2) запровадження
процедури декларування зміни ціни
та/або реєстрації ціни.

Повноваження та порядок діяльності
уповноважених органів, права та
обов'язки їх посадових осіб, які
здійснюють державний контроль (нагляд)
за дотриманням суб'єктами
господарювання вимог щодо формування,
встановлення та застосування
державних регульованих цін та державне
спостереження у сфері ціноутворення,
визначаються цим Законом, Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" та іншими
законами ( стаття 16).

У відповідності із п.1 Положення про
Державну інспекцію України з контролю
за цінами, затвердженого Указом
Президента України від 30.03.2012 року
№236/2012, державну політику з контролю за
цінами реалізує Державна інспекція
України з контролю за цінами. Завданням
Держцінінспекції України серед іншого
є запобігання порушенням у сфері
ціноутворення та їх усунення.

Держцінінспекція України відповідно
до своїх повноважень надає органам
виконавчої влади, органам місцевого
самоврядування, суб'єктам
господарювання обов'язкові до
виконання приписи про усунення
порушень вимог щодо формування,
встановлення та застосування
державних регульованих цін, а також
приймає рішення про застосування
адміністративно-господарських санкцій
за порушення вимог щодо формування,
встановлення та застосування
державних регульованих цін.

Статтею 3 ЦПК України встановлено право
кожної особи звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.ст.11, 15 ЦК України
цивільні права і обов'язки виникають із
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства.

Захистом цивільних прав є передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Частиною 1 статті 12 ЦК України
передбачено, що особа здійснює свої
цивільні права вільно, на власний
розсуд і власник порушеного права має
самостійно вирішувати, який саме
спосіб захисту порушеного права
застосовувати у конкретній ситуації.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника.

Отже, з аналізу наведених положень
закону вбачається, що право звернення
кожної особи до суду обумовлено
порушенням, не визнанням або
оспорюванням її прав, свобод чи
інтересів іншими особами.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані
незаконністю дій ПАТ «ДТЕК Крименерго»
по нарахуванню йому оплати за
проживання у гуртожитку в розмірі 500
грн.

Проте, суд вважає, що самі по собі дії
відповідача по нарахуванню позивачу
плати за проживання у гуртожитку у
вищевказаному розмірі не встановлюють
для нього будь-яких обов'язків, тому
оскарження таких дій не передбачено
чинним законодавством в якості способу
захисту права. Зазначені дії
відповідача можуть бути предметом
оспорювання при вирішенні іншого
спору, зокрема, при заявленому позові
про стягнення заборгованості за
проживання у гуртожитку, в межах якого
суд зобов'язаний буде дати оцінку
вказаним діям.

Таким чином, позивачем не доведено у
встановленому законом порядку
порушення, оспорювання або не визнання
відповідачем його цивільних прав, а
звернення до суду з цим позовом є
передчасним, тому вимоги про
зобов'язання ПАТ «ДТЕК Крименерго»
здійснити перерахунок надлишок
сплачених сум за проживання у
гуртожитку також не підлягають
задоволенню.

З урахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.5-7, 14, 31, 32 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
ст.ст.5, 13 Закону України «Про ціни та
ціноутворення», п.38 Примірного
положення про гуртожитки, постановою
Ради міністрів АР Крим від 18.12.2008 року
№677 «Про встановлення граничного
розміру плати за проживання у
гуртожитках», Положення про Державну
інспекцію України з контролю за цінами,
затвердженого Указом Президента
України від 30.03.2012 року №236/2012, ст.ст.10, 11,
60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволнні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Крименерго» про зобов'язання
привести ціни( тарифи) з оплати за
проживання у гуртожитку у
відповідність із встановленим
граничним розміром, зобов'язання
провести перерахунок надлишок
виплачених сум - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду АРК через Київський
районний суд м. Сімферополя АРК шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
Гуріна О. В.