Справа № 209/232/14-ц
Провадження № 2-о/209/24/14
РІШЕННЯ

іменем України

"24" лютого 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Ковальової
А.Б.

при секретарі
Золотих Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_4, третя особа - Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов визнали.

Відповідачі ОСОБА_6 в судове
засіданні не з'явилася, до судового
розгляду справи надала заперечення
проти позови, в яких зазначила про
невизнання нею позову.

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
встановлення факту родинних відносин,
в якому просить суд встановити факт
родинних відносин між нею та ОСОБА_8,
які є між собою сестрою та братом. В
обґрунтування позову посилається на
те, що в провадженні Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська
знаходиться цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя
особа - Друга дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
визначення додаткового строку,
достатнього для подання заяви про
прийняття спадщини, встановлення факту
родинних відносин. 16 грудня 2013 року
суддею Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська Скрипник К.О. по
зазначеній цивільній справи винесена
ухала про роз'єднання позовних вимог у
самостійні провадження. По суті
позову про встановлення факту родинних
відносин зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер ОСОБА_8, останнім місцем
проживання та реєстрації якого була
квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_8
відкрилася спадщина у вигляді
зазначеної квартири та іншого
нерухомого майна. За своє життя
померлий не склав заповіту, і тому
спадкування після його смерті
здійснюється за законом. Вона,
позивач, є рідною сестрою ОСОБА_8, і
відповідно спадкоємцем другої черги
за законом. ЇЇ родинні відносини із
спадкодавцем підтверджуються
наданими суду документами. Але під час
реалізації права на спадкування вона,
позивач, не може в повному обсязі
підтвердити факт її родинних відносин
із ОСОБА_8, оскільки в неї відсутнє
свідоцтво про народження померлого,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.
Дніпродзержинську, та відсутній витяг
з державного реєстру актів цивільного
стану громадян про розірвання шлюбу
між ОСОБА_11 та ОСОБА_12, під час
розірвання якого, як їй, позивачу,
відомо, стягувалися аліменти на
утримання ОСОБА_8 Крім цього, факт
родинних відносин також може
підтвердити їх рідний брат ОСОБА_3.
Встановлення факту родинних відносин
між нею та померлим ОСОБА_8 не може
розглядатися в окремому провадженні,
оскільки між нею та відповідачами, які
звернулися із заявами про прийняття
спадщини, існує спір про право, а тому
вона звертається до суду саме із
позовною заявою в порядку позовного
провадження. Останнім часом, до смерті
свого брата ОСОБА_8, вони підтримували
не досить тісні стосунки через їх
похилий вік, погане самопочуття та
проживання в різних містах, і брат був
замкнутою та відособленою людиною,
тому вони лише іноді дзвонили один
одному, вітаючи із святами та
цікавлячись справами, останній раз
вона розмовляла з братом в серпні 2012
року на дні народження їхнього
двоюрідного брата ОСОБА_24. Лише 08
вересня 2013 року вона дізналася про
смерть ОСОБА_8 від ОСОБА_4 - співмешканки
брата, яка зателефонувала їй та
повідомила про смерть ОСОБА_8 11
вересня 2013 року вона, позивач,
подзвонила їх з померлим рідному брату
ОСОБА_3 та повідомила про смерть ОСОБА_8.
Для всіх родичів ОСОБА_8 звістка про
смерть була несподіванкою, оскільки
всі вони не знали про смерть ОСОБА_8 і
не були на його похоронах. Чому ОСОБА_4
та ОСОБА_6, яким було достовірно відомо
про те, що в ОСОБА_8 є рідні брат та
сестра, не повідомили їх про смерть
ОСОБА_8, їй, позивачу, невідомо. І саме
її, позивача, необізнаність про смерть
брата стала перепоною для подачі
заяви про прийняття спадщини після
смерті свого брата. 17 вересня 2013 року
вона, позивач, звернулася до Другої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
після померлого ОСОБА_8, але у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом їй було відмовлено, в зв'язку
із несвоєчасним прийняттям спадщини.

До судового розгляду справи
відповідач ОСОБА_6 надала суду
письмові заперечення проти позовної
заяви ОСОБА_1, в яких зазначила, що вона
є єдиною спадкоємицею після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8, так як жодних
родичів, крім неї, у померлого не було. У
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутнє кровне
споріднення з померлим, і вони свідомо
пропустили строк для прийняття
спадщини. З народження ОСОБА_8 не знав
свого батька, який залишив його матір
ще до народження ОСОБА_8. ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_11 від другого
шлюбу, який він уклав із ОСОБА_16.
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за життя не хотіли
знати свого брата ОСОБА_8, не
спілкувалися з ним і не визнавали його
за брата. В актовому запису про
народження ОСОБА_8 взагалі відсутні
відомості про батька дитини, зі слів
матері тільки зазначено, що батька
дитини звали ОСОБА_11, а отже будь-який
ОСОБА_11 може вважатися батьком
померлого ОСОБА_8. Крім цього, вважає, що
шлюб між матірью ОСОБА_8 та ОСОБА_11 був
розірваний задовго до народження
ОСОБА_8, і відомості про його батька
були внесені до актового запису про
народження зі слів його матері. Їй
також під час спілкування із своєю
тіткою, тобто матірью ОСОБА_8, стало
відомо, що ОСОБА_8 народився не від
ОСОБА_11, а зовсім від іншого чоловіка.
Все життя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 називали
ОСОБА_8 байстрюком, не підтримували з
ним ніяких родинних відносин, і не
встановлювали факт родинних відносин
із померлим. А коли довідалася про
спадщину у вигляді трьох квартир в м.
Дніпропетровську, ОСОБА_1 вирішила
встановити факт родинних відносин.
Вона, ОСОБА_6, заявляє про застосування
судом наслідків безпідставного
пропущення строку позовної давності
для судового захисту ОСОБА_1, начебто,
її порушеного права. Просить відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Крім цього, 03 лютого 2014 року
відповідач ОСОБА_6 надала суду заяву з
клопотанням про розгляд справи за її
відсутності в зв'язку з її поганим
станом здоров'я, проти позовних вимог
ОСОБА_1 заперечує в повному обсязі,
вважає їх незаконними та
безпідставними.

Про час та місце розгляду
справи 24 лютого 2014 року відповідач
ОСОБА_6 була повідомлена належним
чином - смс- повідомленням, сформованим
17 лютого 2014 року на номер телефону
НОМЕР_1, яке доставлене їй 17 лютого 2014
року о 13-06-53, але в судове засідання не
з'явилася, про причини своєї неявки
суд не повідомила.

В зв'язку з тим, що суд не має
відомостей про причину неявки
відповідача ОСОБА_6, яка про причини
своєї неявки суд не повідомила, заяву
про розгляд справи за її відсутності
суду надала, суд визнає, що відповідач
ОСОБА_6 не з'явилася до суду без
поважної причини, потреба дачі
особистих пояснень нею відсутня, і
вважає за можливе розглянути справу
за її відсутності без заочного
розгляду справи, оскільки відповідачі
ОСОБА_3 ОСОБА_4 були присутніми при
судовому розгляді справи та надали
суду свої пояснення по суті та за
обставинами справи, а відповідно до ч.
2 ст. 224 ЦЦПК України заочний розгляд
справи можливий лише у випадку неявки
в судове засідання всіх відповідачів.

Представник Другої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, до судового
розгляду справи від завідувача
нотаріальної контори Тамаря Я.В.
надійшло клопотання про розгляд справи
за відсутності їх представника.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
третьої особи відповідно до вимог ч.2
ст.158 ЦПК України, згідно якої особа, що
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 свій позов по суті та за
обставинами справи підтримала в
повному обсязі та суду пояснила, що
померлий ОСОБА_8 є її рідним братом та
рідним братом ОСОБА_3, оскільки в них
спільний батько ОСОБА_11, з ОСОБА_3 в
неї спільні мати та батько. Просить її
позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача - ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 по суті та за обставинами справи
підтримала в повному обсязі та
пояснила суду, що у позивача,
відповідача ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_8
спільний батько ОСОБА_11, який у 1939
році одружився з матірью ОСОБА_8 -
ОСОБА_12, в ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився
син ОСОБА_8. Позивачу ніхто раніше не
показував свідоцтво про народження
ОСОБА_8. Кодекс про шлюб та сім'ю у всіх
редакціях завжди встановлював
презумпцію батьківства осіб, які
перебували у шлюбі. Позивач ОСОБА_1
народилася в 1948 році. В 1950 році шлюб між
батьками ОСОБА_8 - ОСОБА_11 та ОСОБА_12
було розірвано, і в актовому записі про
розірвання шлюбу зазначено, що від
шлюбу є дитина. ОСОБА_12 померла в 1977
році, ОСОБА_11 помер в 2000 році, і до 2000
року ніхто не оспорював батьківство
ОСОБА_11 щодо ОСОБА_8. А тому ніякі особи
в теперішній час не мають права
звернутися до суду щодо оспорювання
батьківства між померлими ОСОБА_11 та
ОСОБА_8. Просить задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 та встановити факт
родинних відносин між нею та померлим
ОСОБА_8, як між сестрою та братом.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов ОСОБА_1 по суті та за
обставинами справи визнав в повному
обсязі, не заперечує проти його
задоволення і суду пояснив, що він та
позивач є рідними братом та сестрою
ОСОБА_8, так як в них спільний батько
ОСОБА_11. З братом ОСОБА_8 вони
підтримували родинні відносини, але не
дуже. Батька ОСОБА_11 доглядав він,
відповідач. У батька було два шлюби, з
їх матірью батько прожив у шлюбі 50
років, з матірью ОСОБА_8 - 11 років. Їх з
позивачем мати померла в 2003 році.. На
момент народження ОСОБА_8 батько
перебував в лікарні, і є виписка з
шпиталю. З вересня 1944 року по листопада
1944 року батько знаходився у шпиталі,
був визнаний інвалідом війни 2-ї групи.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов ОСОБА_1 по суті та
обставинами справи визнала в повному
обсязі, не заперечує проти його
задоволенні та пояснила суду, що вона
є співмешканкою ОСОБА_8, проживала з ним
у цивільному шлюбі, спільних дітей з
ним немає. Про смерть ОСОБА_8 вона
повідомила ОСОБА_6 і попросила її
повідомити про смерть чоловіка інших
його родичів. Але ОСОБА_6 нікого про
його смерть не повідомила. ОСОБА_8 з
братом ОСОБА_3 спілкувався, але не
часто, іноді ОСОБА_3 приїжджав до них з
ОСОБА_8. А з батьком ОСОБА_8
спілкувався, казав, що батько дарував
подарунки. Позивач та ОСОБА_3 з ОСОБА_8
мають спільного батька. ОСОБА_6 до них з
ОСОБА_8 ніколи в гості не приїжджала, і
в неї з ОСОБА_8 були натягнуті
відносини.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов
ОСОБА_1 по суті та за обставинами
справи визнав в повному обсязі, не
заперечує проти його задоволення і
суду пояснив, що на теперішній час в
Ленінському районному суду м.
Дніпропетровська знаходиться ряд
позовів з приводу спадщини ОСОБА_8,
вважає, що доводи ОСОБА_6 є
необґрунтованими і не підтверджуються
належними доказами.

Судом досліджені такі докази по справі
шляхом їх оголошення у судовому
засіданні:

- копія паспорту позивача (а.с. 46),
якою підтверджується її особа
громадянина України;

- свідоцтво про народження ОСОБА_1,
повторне видане 11 листопада 1950 року
Дніпродзержинським міським бюро ЗАГС,
актовий запис № 767 від 07 жовтня 1948 року
(а.а. 47), яким підтверджується факт
походження ОСОБА_1 від ОСОБА_11 та
ОСОБА_16;

- Витяг з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюбу
щодо підтвердження дошлюбного
прізвища від 17 вересня 2013 року (а.с. 48),
яким підтверджується факт реєстрації
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_20 17 вересня 1966
року та факт присвоєння дружині
прізвища ОСОБА_1;

- Витяг з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб
щодо підтвердження дошлюбного
прізвища від 18 вересня 2013 року (а.с. 48),
повний витяг з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян щодо
актового запису про шлюб від 14 лютого
2014 року ( а.с. 124), якими підтверджується
факт реєстрації шлюбу 29 серпня 1939 року,
актовий запис № 797, між ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 та факт присвоєння дружині
прізвища ОСОБА_12;

- свідоцтво про укладення шлюбу,
видане 15 лютого 1975 року Баглійським
відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська,
актовий запис № 47 (а.с. 50), яким
підтверджується факт реєстрації шлюбу
між ОСОБА_1 та ОСОБА_23 та присвоєння
дружині прізвища ОСОБА_1;

- свідоцтво про смерть, видане 19
грудня 2012 року Відділом державної
реєстрації смерті Дніпропетровського
міського управління юстиції, актовий
запис № 8459 ( а.с. 51), яким
підтверджується факт і дата смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8;

- свідоцтво про смерть ( а.с. 52), яким
підтверджується факт і дата смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11;

- повідомлення державного
нотаріуса Другої дніпропетровської
державної нотаріальної контори від 17
вересня 2013 року щодо оформлення
спадщини ( а.с. 53), яким підтверджується
факт відмови позивачу у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після померлого ОСОБА_8 в
зв'язку із спливом терміну для
прийняття спадщини;

- копія ухвали Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
22 листопада 2013 року (а.с. 97), якою
підтверджується факт відкриття
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_1 про надання додаткового строку
для звернення до нотаріальної контори,
встановлення факту родинних відносин;

- фотознімок ( а.с. 106), зроблений у
1965 році, на якому зображені ОСОБА_8,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3;

- рішення Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 01 червня
2013 року (а.с. 108), яким підтверджується
встановлення факту родинних відносин
між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, як між
двоюрідними сестрою та братом;

- свідоцтво про народження ОСОБА_3
(а.с.112), повторно видане 15 листопада 1950
року Дніпродзержинським міським бюро
ЗАГС, актовий запис № 2308 від 01 серпня 1950
року (а.с. 112), яким підтверджується факт
походження ОСОБА_3 від ОСОБА_11 та
ОСОБА_16;

- копія актового запису про
народження ОСОБА_8, повний витяг з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про народження від 14 лютого 2014 року (
а.с. 125-126), якими підтверджується факт
народження ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та його
походження від ОСОБА_12 та від чоловіка
з ім'ям ОСОБА_11;

- повний витяг з державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про
розірвання шлюбу від 14 лютого 2014 року (
а.с. 127), яким підтверджується факт
реєстрації актового запису про
розірвання шлюбу 11 жовтня 1950 року,
актовий запис № 61, між ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 на підставі рішення
Дніпропетровського облсуду від 27
червня 1950 року, в якому наявні
відомості про кількість спільних
неповнолітніх дітей «одне»;

- копія спадкової справи № 1142/2012
після смерті ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 134), якою
підтверджується факт заведення
спадкової справи після померлого
ОСОБА_8 Другою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою.

Вислухав позивача, її представника,
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її
представника, вивчивши письмові докази
та матеріали справи, з'ясувавши
обставини та дослідивши їх доказами,
суд вважає, що заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
такі обставини та відповідні до них
правовідносини.

Судом встановлено, що батьками
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є
ОСОБА_11 та ОСОБА_16, що підтверджується
свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (а.с.
47), Витягом з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_20 17 вересня 1966 року та
щодо підтвердження дошлюбного
прізвища від 17 вересня 2013 року (а.с. 48),
свідоцтвом про укладення шлюбу між
ОСОБА_1 та ОСОБА_23 (а.с. 50), та свідоцтвом
про народження ОСОБА_3 (а.с.112).

Також судом встановлено, що
батько відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3
до реєстрації шлюбу з їх матірью,
перебував з 29 серпня 1939 року до 11
жовтня 1950 року в зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_12, що підтверджується повним
витягом з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян щодо
актового запису про шлюб від 14 лютого
2014 року (а.с. 124), та повним витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про розірвання шлюбу від 14 лютого 2014
року (а.с. 127).

Як зазначено у витязі з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про розірвання шлюбу від 14 лютого 2014
року (а.с. 127), факт реєстрації
розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 був виконаний на підставі
рішення Дніпропетровського облсуду
від 27 червня 1950 року, і у витязі
зазначено про наявність у подружжя
однієї спільної дитини.

З урахуванням того, що в копії
актового запису про народження ОСОБА_8,
та в повному витязі з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про
народження від 14 лютого 2014 року ОСОБА_8
(а.с. 125-126), матірью дитини зазначена
ОСОБА_12, а батьком - чоловік за ім'ям
ОСОБА_11, та приймаючі до уваги факт
перебування матері ОСОБА_8 на момент
народження дитини у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_11, суд дійшов до висновку,
що батьком ОСОБА_8 дійсно є ОСОБА_11.

Суд критично оцінює письмові
пояснення відповідача ОСОБА_6 щодо
відсутності кровного споріднення між
ОСОБА_8 та ОСОБА_1 і ОСОБА_3, оскільки
ОСОБА_6 не надала жодного доказу на
підтвердження зазначених нею обставин
у своїх письмових запереченням проти
позову.

Таким чином, суд встановив, що
ОСОБА_11 є батьком ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_8, що дає суду підстави вважати
їх єдинокровними сестрою та братами.

Зважаючи на те, що після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 (а.с. 51-
свідоцтво про смерть) відкрилися
спадщина, і між відповідачами, які
також претендують на спадщину ОСОБА_8,
виник спір з приводу спадкового
майна, суд вважає, що ОСОБА_1
правомірно звернулася до суду із
заявою про встановлення факту родинних
відносин із спадкодавцем, саме в
позовному провадженні, що відповідає
вимогам частини 6 статті 235 ЦПК України.

Встановлення факту родинних
відносин між позивачем та ОСОБА_8
потрібно ОСОБА_1 для вирішення питання
щодо подання нею заяви про прийняття
спадщини, що відкрилася після смерті
ОСОБА_8, та щодо отримання свідоцтва
про право на спадщину в порядку
спадкування за законом, як спадкоємець
другої черги.

Суд вважає встановленим
наявність фактів, якими
обґрунтовуються вимоги заявників, з
таких мотивів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці данні
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко-і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо пер мета доказування.
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 234 суд розглядає
в порядку окремого провадження справи
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення.

Відповідно до ч.6 ст. 235 ЦПК України якщо
під час розгляду справи у порядку
окремого провадження виникає спір про
право, який вирішується в порядку
позовного провадження, суд залишає
заяву без розгляду і роз'ясняє
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає
справи про встановлення факту
родинних відносин між фізичними
особами.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або законом

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у
другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який
починається з часу прийняття спадщини.

На підставі вивчених судом
матеріалів справи, з'ясованих обставин
справи, які досліджені доказами, суд
встановив, що ОСОБА_1 дійсно є
єдинокровною сестрою ОСОБА_8, й
встановлення факту родинних відносин
між зазначеними особами не суперечить
закону та направлене на захист
інтересів та прав заявника у справі, а
тому заява підлягає задоволенню в
повному обсязі.

На підставі ст. ст. 1270, 1272,
керуючись 8 ст. ст. 8, 10, 57, 59, 60, 158, 169, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд 256, 259 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_4, третя особа - Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
родинних відносин, задовольнити
повністю.

Встановити факт родинних
відносин між позивачем ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
які між собою є сестрою та братом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір - 81 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
держави судовий збір - 81 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
держави судовий збір - 81 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.Б. Ковальова