Провадження : 22ц/790/8487/14
Головуючий 1-ї інстанції - Федорова
Справа № 2-645/4352/14
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : житлове.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 07
листопада 2014 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3,
треті особи - ОСОБА_4, Фрунзенський РВ в
м. Харкові РУ ДМС України в Харківській
області, Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
усунення перешкод у здійсненні права
користування квартирою, вселення та
зобов'язання здійснити реєстрацію у
квартирі без згоди власника; за позовом
третьої особи із самостійними вимогами
ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи -
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Фрунзенський РВ в м. Харкові РУ ДМС
України в Харківській області, ОСОБА_4
про усунення перешкод у здійсненні
права власності на квартиру, визнання
особи такою що не підлягає вселенню та
реєстрації у квартирі та визнання
особи такою, що втратила право
користування квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом, який було уточнено у
жовтні 2014 року, до ОСОБА_2, яка діє в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3
про поновлення порушеного права та
вселення в квартиру АДРЕСА_1,
зобов'язання Фрунзенського РВ в м.
Харкові РУ ДМС України в Харківській
області здійснити його реєстрацію без
згоди власника в цій квартирі.

В обґрунтування позову посилався
на те, що з 2000 року він та третя особа
ОСОБА_4 фактично перебували у шлюбних
відносинах і у червні 2000 року вони
придбали спірну квартиру, право
власності на яку зареєстровано за
останньою.

Після розірвання шлюбу вони
залишались мешкати в цій квартирі,
проте ОСОБА_4 із своєю донькою ОСОБА_2 та
її чоловіком ОСОБА_5 створюють
перешкоди у спільному проживанні та
користуванні житлом, незважаючи на те,
що рішенням апеляційного суду
Харківської області від 07 травня 2014
року за ним визнано право користування
цією квартирою та встановлено
сервітут.

У червні 2014 року ОСОБА_4 відчужено
спірну квартиру за договором дарування
малолітній ОСОБА_3, яка є її онукою.

В свою чергу, третя особа, яка
заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 та
яка діє в інтересах малолітньої дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в здійсненні права власності
ОСОБА_3, на спірну квартиру, визнання
особи такою що не підлягає вселенню та
реєстрації у квартирі та визнання
особи такою, що втратила право
користування квартирою, посилаючись на
те, що дійсно, її мати ОСОБА_4 з 2002 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі із
відповідачем ОСОБА_1, який було
розірвано у жовтня 2013 року.

Причиною розірвання шлюбу між ОСОБА_4
та ОСОБА_1 було систематичне порушення
ним правил соціалістичного співжиття.
Крім того, вироком Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 02 вересня
2014 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК
України, потерпілою якого є ОСОБА_4

Також зазначила, що 06 вересня 2013 року
ОСОБА_1 зібрав свої речі, які
знаходились у спірній квартирі та
виїхав.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 07 листопада 2014 року позов
ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Позов третьої особи із самостійними
вимогами ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто перешкоди в здійсненні права
власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
квартиру АДРЕСА_1.

Визнано ОСОБА_1 особою, що не
підлягає вселенню та реєстрації в
квартиру АДРЕСА_1 за вищевказаною
адресою, а також особою, що втратила
право користування цією квартирою.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 витрати по сплаті судового
збору в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті його позовних вимог, а в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що сторонами були
заявлені у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні
позову ОСОБА_1 та задовольняючи
зустрічний позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив із того, що після
переходу права власності на спірне
житлове приміщення у квартирі АДРЕСА_1
до іншого власника ОСОБА_3, ОСОБА_1
втратив право користування ним,
оскільки її законний представник
ОСОБА_2 не давала згоди на його
проживання та реєстрацію у зазначеній
квартирі.

Такі висновки суду
відповідають встановленим обставинам
та вимогам законодавства, яким
регулюються спірна правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 10
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику права
вимагати усунення будь-яких порушень
його права хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України.

Права власника жилого
будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК
України та ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у
право власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК
України з врахуванням положень ч. 1 ст.
405 ЦК України члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Аналіз наведених правових
норм свідчить про те, що право члена
сім'ї власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти
висновку, що виникнення права членів
сім'ї власника будинку (квартири) на
користування цим будинком та обсяг цих
прав залежить від виникнення у
власника будинку (квартири) права
власності на цей будинок (квартиру), а
відтак - припинення прав власності
особи на будинок (квартиру) припиняє
право членів сім'ї на користування цим
будинком (квартирою).

Таким чином, права членів
сім'ї власника житла на об'єкт
власності є похідними від прав самого
власника.

Передбачаючи право власника
жилого будинку (квартири) на відчуження
цих об'єктів, закон не передбачив при
цьому перехід прав і обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом (житлового
сервітуту) членів сім'ї колишнього
власника у випадку зміни власника
будинку (квартири).

Вирішуючи справу, суд першої
інстанції з урахування вищезазначених
норм права дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_1 та задоволення
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 був колишнім членом сім'ї
бувшого власника спірної квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_4.

На момент ухвалення апеляційним
судом Харківської області рішення від
07.05.2014 року, яким за ОСОБА_1 визнано
право користування квартирою АДРЕСА_1
власником цієї квартири була ОСОБА_4 -
бувша дружина ОСОБА_1 (а.с.21-25).

До виконавчої служби із заявою
про примусове виконання вказаного
судового рішення ОСОБА_1 не звертався.

09 червня 2014 року власник спірної
квартири змінився, оскільки ОСОБА_4
подарувала вказану квартиру своїй
онуці ОСОБА_3 (а.с.71).

Оскільки, чинним
законодавством України не передбачено
перехід прав та обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом особами, які
заселилися до нього зі згоди
колишнього власника, посилання ОСОБА_1
на те, що він був членом сім'ї нового
власника - онуки його бувшої дружини є
безпідставними, а тому з припиненням
права власності на квартиру ОСОБА_4
припинилося й право користування
житлом ОСОБА_1

Згідно із ст. 391 ЦК України власник
майна вправі вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Оскільки ОСОБА_3 є новим
власником спірної квартири, а її
законний представник ОСОБА_2, оскільки
ОСОБА_3 є малолітньою, не давала згоди
на вселення та реєстрацію у ній ОСОБА_1,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про визнання
його таким, що втратив право на спірне
житлове приміщення, а відтак і на право
вселення та реєстрацію у цій квартирі.

Доводи апелянта на те, що він не
має іншого житла у м.Харкові на
висновки суду не впливають.

Судом встановлено, та не
заперечувалось ОСОБА_1 про те, що йому
на праві власності належала квартира
АДРЕСА_2, яку він подарував своїй
доньці.

Інші доводи апеляційної скарги
висновки суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 07 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
його проголошення.

Головуючий

Судді