Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/554/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

05.03.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Голованя А.М.

Гайсюка О.В.

при
секретарі Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до
фермерського господарства
«Катеринівське», відділу
Держземагенства у Долинському районі
Кіровоградської області,
реєстраційної служби Долинського РУЮ
Кіровоградської області про визнання
договору недійсним, визнання
незаконною і скасування його державної
реєстрації та витребування земельної
ділянки з чужого незаконного
володіння, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Долинського
районного суду Кіровоградської
області від 19 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3
звернулася в суд з позовом до
фермерського господарства
«Катеринівське», відділу
Держземагенства у Долинському районі
Кіровоградської області,
реєстраційної служби Долинського РУЮ
Кіровоградської області про визнання
договору недійсним, визнання
незаконною і скасування його державної
реєстрації та витребування земельної
ділянки з чужого незаконного
володіння.

Зазначала, що 30 грудня 1999 року
вона отримала державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 6,78 га, розташовану на
території Богданівської сільської
ради для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва. 10
лютого 2009 року погодилась передати
належну їй земельну ділянку в оренду
відповідачу та підписала, не читаючи,
три примірника договору оренди землі і
акт приймання передачі земельної
ділянки в оренду, на якому не стояла
дата. У зв'язку з невиплатою в повному
обсязі орендної плати, на її запит
відділ Держкомзему у Долинському
районі Кіровоградської області 4
грудня 2012 року надав їй копію договору
оренди землі від 10 лютого 2009 року та
копію акту приймання-передачі без дати.
З договору їй стало відомо, що його
реєстрація у Долинському
реєстраційному відділі
Кіровоградської регіональної філії ДП
«Центр Державного земельного
кадастру» була проведена лише 13
вересня 2010 року.

Ознайомившись з договором, вона
встановила, що у ньому відсутні істотні
умови договору: об'єкт оренди
(правовстановлюючий документ, що
дозволяє визначити місце розташування
земельної ділянки і її зовнішні межі,
дає можливість визначити конкретну
земельну ділянку, яка передається в
оренду у випадку відсутності проекту
відведення земельної ділянки), умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Також акт приймання
- передачі земельної ділянки в оренду
не має дати, а до договору не додавались
невід'ємні його частини: план або схема
земельної ділянки, кадастровий план
земельної ділянки, акт визначення меж
земельної ділянки в натурі, проект
відведення земельної ділянки. Тому і
просила визнати недійсним зазначений
договір оренди землі від 10 лютого 2009
року, визнати незаконною і скасувати
його державну реєстрацію та
зобов'язати ФГ «Катеринівське»
повернути належну їй земельну ділянку
і не чинити перешкод у користуванні
нею.

Рішенням Долинського районного
суду Кіровоградської області від 19
грудня 2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку, що на час
укладення договору оренди 10 лютого 2009
року між сторонами були досягнуті всі
істотні умови, зокрема, щодо об'єкта
оренди. Межі земельної ділянки
позивача встановлені в натурі та
зафіксовані в державному акті на право
приватної власності на землю, які є
чинними і ніким із сторін не оспорені,
тому відсутні підстави для визнання
договору оренди землі недійсним з
підстав, передбачених ст.15 Закону
України «Про оренду землі».

В апеляційній скарзі позивач
ставить питання про скасування рішення
суду через порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних
вимог. Зазначає, зокрема, що договір
оренди землі не містить всіх істотних
умов, передбачених ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», до нього не додані
його невід»ємні частини, акт
прийому-передачі без дати свідчить, що
фактично об'єкт оренди ФГ
«Катеринівське» після державної
реєстрації не передавався і земельна
ділянка утримується вказаним
підприємством без належних правових
підстав. А тому договір є недійсним, що
повинно було потягнути за собою
відмову у державній реєстрації
договору оренди.

Відділ Держземагенства у
Долинському районі, реєстраційна
служба Долинського РУЮ
Кіровоградської області належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи, про що свідчать
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 102,104), в судове
засідання представники не з'явилися,
відділ Держземагентства просив
розглядати справу за відсутності
представника, що відповідно до ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, який
підтримував доводи апеляційної скарги,
представника ФГ «Катеринівське», який
заперечував проти її доводів,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, як
підставу визнання недійсним договору
оренди, позивач зазначив відсутність у
ньому передбачених ст.15 Закону України
«Про оренду землі» істотних умов, а
саме: об'єкту оренди, умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.
Крім того, акт приймання - передачі
земельної ділянки не має дати, а до
договору не додавались невід'ємні його
частини: план або схема земельної
ділянки, кадастровий план земельної
ділянки, акт визначення меж земельної
ділянки в натурі, проект відведення
земельної ділянки.

Відповідно до ст.93 Земельного
кодексу України право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницькою та іншої діяльності.

Статтею 627 ЦК України закріплено
принцип свободи договору.

Положеннями ч.1 ст.628 ЦК України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони
в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК
України). Істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст.15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Частиною другою
зазначеної статті визначено, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

У п.7 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» зазначено, що
угода може бути визнана недійсною лише
з підстав і з наслідками, передбаченими
законом.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що 10 лютого 2009
року орендодавець ОСОБА_3 і орендар ФГ
«Катеринівське» уклали договір оренди
земельної ділянки площею 6,78 га, яка
знаходиться на території
Богданівської сільської ради
Долинського району, для
сільськогосподарського товарного
виробництва строком на 10 років. Договір
оренди зареєстровано 13 вересня 2010 року
(а.с.11-13).

Посилання позивача щодо не
зазначення у договорі об»єкту оренди, а
саме: кадастрового номеру та плану,
місця розташування, розміру земельної
ділянки, а також плану або схеми,
проекту відведення та акту визначення
меж земельної ділянки в натурі
спростовується текстом договору від 10
лютого 2009 року.

Адже оспорюваний договір був
укладений на підставі відомостей
державного акту, що зазначено
безпосередньо в договорі. Цей акт
містить план та опис зовнішніх меж
земельної ділянки, місце розташування
ділянки та її розмір, її цільове
призначення (а.с. 11).

Згідно п.43 цього договору
невід»ємними його частинами є: план або
схема земельної ділянки; кадастровий
план земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
випадках, передбачених законом (а.с.13).

До того ж під час використання
земельної ділянки позивач претензій до
відповідача не заявляла. При цьому,
вона не заперечувала, що акт
приймання-передачі земельної ділянки в
оренду без зазначення дати підписаний
саме нею.

Між тим, з матеріалів справи чітко
вбачається, що між сторонами відсутні
спори щодо кадастрового номеру, місця
розташування, розміру земельної
ділянки, її меж та т. п.

У справі також відсутні будь - які
докази того, що відсутність в договорі
такої істотної умови, як умови передачі
в заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
порушує права позивача, які підлягають
захисту в судовому порядку.

До того ж положеннями ч.5 ст.93 ЗК
України передбачено, що право оренди
земельної ділянки може передаватися у
заставу, вноситися до статутного
капіталу лише власником земельної
ділянки.

Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону
України «Про заставу» заставодавцем
при заставі майна може бути його
власник, який має право відчужувати
заставлене майно на підставах,
передбачених законом, а також особа,
якій власник у встановленому порядку
передав майно і право застави на це
майно.

Оскільки договором оренди право
застави власником майна орендарю не
передане, то орендар не може самостійно
укласти договір застави, який підлягає
нотаріальному посвідченню, і при цьому
вимагається надання
правовстановлюючого документу, і таким
чином не може порушити право позивача.

Наведене вказує на те, що права
позивача під час укладення договору не
були порушені, до того ж сторони не
позбавлені можливості внести
необхідні доповнення до договору.

Посилання позивача на
невідповідність договору вимогам ст. 15
ЗУ «Про оренду землі» є формальними,
такими, що не доводять порушення її
прав (ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та
ст.15 ЦК України в порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право.

У правовій позиції, яка
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 25 грудня 2013 року у
справах №6-78цс13, №6-94цс13, зазначено, що,
виходячи з того, що відповідно до
статті 15 Цивільного кодексу України та
статті 3 Цивільного процесуального
кодексу України у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, суд повинен встановити
чи дійсно порушуються права
орендодавців у зв'язку з відсутністю в
договорах оренди умов, передбачених
статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998
року № 161-ХІУ «Про оренду землі»,
визначити істотність цих умов, також
з'ясувати, у чому саме полягає
порушення їхніх законних прав.

Таким чином, грунтується на
законі висновок суду щодо відсутності
підстав для визнання договору оренди
землі недійсним.

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам і
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні заявлених
позовних вимог про визнання договору
оренди землі недійсним, і, як наслідок,
про визнання незаконною і скасування
його державної реєстрації та
витребування земельної ділянки з
чужого незаконного володіння.

Оскільки судом відмовлено в
позові не лише за безпідставністю
позову, а і з підстав спливу позовної
давності, то це неправильне
застосування норми матеріального
права не призвело до незаконності
рішення в цілому і не може бути
підставою для його скасування
(постанова Верховного Суду України від
21 листопада 2012 року, справа №6-101 цс12).

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не є
істотними та не містять посилань на
докази, які б спростовували висновки
суду першої інстанції, вони були
предметом розгляду в судовому
засіданні і їм дана належна оцінка.
Надані сторонами докази оцінені судом
відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК
України. Інші доводи скарги також не
дають підстав для висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
або процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Рішення суду відповідає
матеріалам справи та вимогам закону. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а
рішення Долинського районного суду від
19 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: