Номер провадження: 22-ц/785/6247/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Цюри Т.В.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства «Ізмаїльський
морський торгівельний порт» на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 08 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торгівельний порт» про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

Позивачка звернулася до відповідача із
позовом про поновлення на роботі на
посаді тальмана ВПК-1 у Державному
підприємстві «Ізмаїльський морський
торговельний порт», стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу на день ухвалення рішення та
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 3 000 гривень. (т. 1 а. с. 1-3)

В обґрунтування позову посилалася на
те, що з 1994 року вона працює у ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт». Наказом № 50-ок від 28.03.2013 року її
було звільнено на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП, за скороченням чисельності штату.
У процесі розгляду справи, уточнивши
розмір позовних вимог остаточно
просила суд поновити її на посаді,
стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 34 154,06 гривень та стягнути
моральну шкоду у розмірі 3 000 гривень. (т.
2 а. с. 83)

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 08 травня 2014
року позов ОСОБА_2 - задоволено.
Поновлено ОСОБА_2 на посаді тальмана
ВПК-1 Державного підприємства
«Ізмаїльський морський торговельний
порт». Стягнено з ДП «Ізмаїльський
морський торговельний порт» на користь
ОСОБА_2 середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 01 квітня
2013 року по 08 травня 2014 року в сумі 34 154,06
гривень та у відшкодування моральної
шкоди - 3 000 гривень. Стягнено з ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» на користь держави судовий збір в
розмірі 371,54 гривень. (т. 2 а. с. 88-89)

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати рішення, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. (т. 2 а. с. 91-94)

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» підлягає
відхиленню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з того, що ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» не виконав вимоги ч. 1 ст. 42 КЗпП
України щодо надання позивачки
переважного права залишення на роботі,
запропонував їй тільки декретну
посаду, тобто при звільненні ОСОБА_2
порушив норми трудового законодавства.

З таким висновком слід погодитись,
оскільки він ґрунтується на законі і
відповідає матеріалам справи.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, може бути
розірваний у випадку скорочення
чисельності або штату працівників.

Відповідно п.19 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" від 06.11.1992 року, розглядаючи
трудові спори, пов'язані зі звільненням
за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

За правилами ст. 42 КЗпП України при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
перебувала у трудових відносинах із
відповідачем з 09.02.1994 року, прийнята на
посаду ученика тальмана ППК-1. З 07.04.1994
року - переведена на посаду тальмана
ППК-1, а з 01.04.2013 р. звільнена за
скороченням чисельності та штату за п.1
ст. 40 КЗпП України, що вбачається з
відповідних записів у трудовій книжці
серії БТ-ІІ № 6904299 (а.с.5).

Скорочення на ДП «Ізмаїльський
морський торговельний порт»
проводилось на підставі наказу N 54 від
22.01.2013 року "Про скорочення численності
та штату працівників". Відповідно
додатку від 02.06.2013 року до наказу N 54 від
22.01.2013 року "Про скорочення численності
та штату працівників" передбачено
вивести із штатного розпису вісім
посад тальманів.

Оспорюючи своє звільнення, позивачка
посилалась те, що вона має переважне
право на залишення на роботі в
порівнянні з ОСОБА_3, яка маючи більш
низьку кваліфікацію, виконує обов'язки
тальмана тільки з 03.09.2011 року та ОСОБА_4,
яка також виконує обов'язки тальмана з
10.09.2011 року, і які залишені на роботі.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що згідно аналізу даних за списком
працівників складської групи
(тальманів) ВПК-1, та письмових пояснень
представника відповідача, ОСОБА_2 мала
перед ОСОБА_4 та ОСОБА_3, переважне право
на залишення на роботі, як така, яка
мала більш тривалий безперервний стаж
роботи на даному підприємстві - з
лютого 1994 р., на посаді тальмана - з
квітня 1994 р., як особа, яка мала двох
неповнолітніх дітей на утриманні, 2007 та
2002 р.н., та як така, яка не мала інших
працівників в сім'ї з самостійним
заробітком (а. с. 69, 62, 73, 239-241т.1, 71-74 т.2).

Суд першої інстанції правильно не
прийняв до уваги пояснення
представника відповідача щодо того, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не підпадали під
скорочення штату, оскільки ОСОБА_3
навчались на той час у вищому
учбовому закладі на другому курсі, а
ОСОБА_4 заміщувала таксувальника
перевізних документів (в довідці
зазначено - 2 дні, а.с.61), оскільки це є
лише однією із умов переважного права
залишення на роботі, на відміну
позивачки, яка має три умови
переважного права залишення на роботі.

Допитані у судовому засіданні
свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили,
що ОСОБА_2 працювала дуже добре,
відповідальна, ерудована, грамотна,
така, що їй можна довірити усе.

Частиною 3 ст. 49-2 КЗпП України
передбачено, що одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації та вживає
заходів до переведення працівника за
його згодою на іншу роботу.

Представником відповідача не
спростовувалось, що позивачу було
запропоновано лише тимчасову посаду
тальмана, на період відпустки по
догляду за дитиною іншим працівником
(Колодєєвою) - до 25.09.2013 року, інша
робота на інших посадах та тому ж
підприємстві до скорочення штату
запропонована позивачу не була.

Отже, фактично приписи ч. 3 ст. 49-2 КЗпП
України ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» при звільненні
ОСОБА_2 виконані не були.

Довід апеляційної скарги про те, що суд
не мав брати на себе повноваження
керівництва підприємством щодо
свободи вибору кандидатів на
скорочення, є безпідставним, оскільки
вибір кандидатів і подальше їх
скорочення повинно відповідати
приписам ст.ст.42, 43, 47, 49-2 КЗпП України, а
суд в межах наданих йому повноважень,
перевіряє дотриманням підприємством
норм трудового законодавства при
звільненні.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
поновлення позивачки на роботі на
посаді тальмана ВПК-1 у ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт».

Відповідно ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у
разі звільнення без законної підстави
або незаконного переведення на іншу
роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що за
правилами ст. 235 КзпП України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 01.04.2013 року по
08.05.2014 року, тобто за 321 днів вимушеного
прогулу у відповідності з Порядком
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 (зі змінами та доповненнями),
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці роботи, що
передували звільненню.

Згідно з п. 8 Порядку обчислення
середньої заробітної плати
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
які мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин) за
цей період.

Таким чином, середній заробіток
за час вимушеного прогулу за
вищевказаний період, становить суму 34
154,06 гривень (218 днів вимушеного прогулу
х 156,67 грн. - розмір середньоденного
заробітку позивача), яка підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Довід апеляційної скарги про те, що суд
першої інстанції безпідставно стягнув
моральну шкоду, є неспроможним.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено
можливість відшкодування моральної
шкоди працівнику у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Встановлено, що ОСОБА_2 була єдиною
особою, що утримувала свою сім'ю,
працювала у ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» з 1994 року, має
високу продуктивність праці і
кваліфікацію, а тому незаконне
звільнення з роботи суттєво змінило її
звичайний життєвий уклад, поставило її
в надзвичайно скрутне становище,
вимагало від неї додаткових зусиль для
організації свого життя. Оскільки
порушення конституційного права
позивача на працю мало місце, і це
порушення виникло з вини роботодавця
внаслідок незаконного звільнення
працівника з роботи, то ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» зобов'язано відшкодувати
позивачу моральну шкоду, яку на засадах
розумності і справедливості суд
правильно визначив у розмірі 3 000,00
гривень.

Інших доводів, які б спростували
правильні висновки суду першої
інстанції апеляційна скарга не
містить.

При зазначених обставинах, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
повно й всебічно дослідив та надав
оцінку обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 08 травня 2014
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торгівельний порт» - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 08 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Цюра Т.В.