АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_1, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 10 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до Приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», треті особи:
Відділ державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання прилюдних торгів
недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №757/17202/2013 № апеляційного
провадження:22-ц-796/3338/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Козлов
Р.Ю.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. Позивач
звернулася до суду з позовом до ПП
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
про визнання прилюдних торгів
недійсними.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що 19 червня 2013 року ПП
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
було проведено прилюдні торги, за
результатами яких здійснено
реалізацію належної їй квартири
АДРЕСА_1.

Посилається на те, що прилюдні торги
проведені були з порушенням
встановленої законом процедури, у
зв'язку з чим просила визнати прилюдні
торги недійсними.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 10 січня 2014 року позов ОСОБА_3
до Приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
Юстиція», треті особи: Відділ державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м.
Києві, Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання прилюдних торгів недійсними -
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 10 січня 2014
року представником позивача ОСОБА_1
подано апеляційну скаргу в якій він
просить скасувати рішення Печерського
районного суду м. Києва від 10 січня 2014
року і ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог і визнати недійсними
прилюдні торги від 19 червня 2013 року
проведені Приватним підприємством
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
по реалізації арештованого іпотечного
нерухомого майна, а саме двокімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Зокрема посилається на те, що рішення
суду постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав доводи
апеляційної скарги.

Відповідачі ПП СП «Юстиція», ВДВС
Печерського РУЮ у м. Києві, ПАТ
«Укрсоцбанк», ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилися, про день та час
розгляду справи повідомлялися
належним чином (а.с.147, 148, 149, 150, 152), а тому
колегія суддів вважає можливим
розглянути справу за їх відсутності у
відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників судового процесу, вивчивши
матеріали справи і перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні, 31
січня 2008 року між позивачем та АКБ
«Укрсоцбанк» було укладено договір
іпотеки, відповідно до умов якого
позивач передала в іпотеку Банку
належну їй квартиру АДРЕСА_1, з метою
забезпечення виконання своїх
зобов'язань за кредитним договором.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

01 квітня 2010 року внаслідок невиконання
позивачем своїх зобов'язань за
кредитним договором, приватним
нотаріусом Київського міського округу
вчинено виконавчий напис, яким
запропоновано звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Після чого, у травні 2010 року державним
виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м.
Києві було відкрито виконавче
провадження, в ході якого з
відповідачем було укладено договір про
реалізацію предмета іпотеки, а саме
квартири позивача, яка розташована по
АДРЕСА_1.

30 травня 2013 року на веб-сайті було
опубліковано повідомлення про
проведення прилюдних торгів 19 червня
2013 року з реалізації квартири позивача,
організацію яких здійснює ПП
«Спеціалізоване підприємство
Юстиція».

Після чого, як убачається з матеріалів
справи, прилюдні торги з реалізації
квартири позивача відбулися 19 червня
2013 року та переможцем визначено ОСОБА_4

Оскільки, ОСОБА_4 у визначений строк, як
це передбачено ст. 46 Закону України
«Про іпотеку» кошти за придбану на
прилюдних торгах квартиру
перераховані не були, переможцем була
визначена ОСОБА_5, яка запропонувала
найвищу ціну.

Після того, як ОСОБА_5 не повідомила
організатора прилюдних торгів ПП
Спеціалізоване підприємство Юстиція»
про свою згоду придбати квартиру, у
зв'язку з чим переможцем визнано
наступного їх учасника ПАТ
«Укрсоцбанк».

Правила проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 р. N 68/5.

Цим Положенням визначено, що прилюдні
торги є спеціальною процедурою продажу
майна, за результатами якої власником
майна стає покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення), та
передбачені певні правила проведення
цих торгів, а саме: по-перше, правила,
які визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувану та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила,
які стосуються

оформлення кінцевих результатів
торгів (розд. 6).

Придбання майна із прилюдних торгів як
цілісна процедура, що включає низку дій
з підготовки та проведення торгів та
оформлення їх результатів відноситься
до угод купівлі-продажу, тому таку
угоду можна визнати недійсною на
підставі норм цивільного
законодавства про недійсність угод.
Тобто підставою визнання торгів
недійсними є порушення вимог ч. 1 ст. 203
ЦК України, зокрема, невідповідність
змісту правочину ЦК України та іншим
актам законодавства.

Виходячи з викладеного, висновок суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог в цій
частині є законним та обґрунтованим.

Представник в апеляційній скарзі
посилається на те, що всупереч пунктам
3,9 Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна,
затвердженого наказом Міністра
юстиції України № 68/5 від 27 жовтня 1999
року, опубліковане ПП «Спеціалізоване
підприємство Юстиція» повідомлення
про проведення прилюдних торгів не
містить посилання процент зносу
об'єкта нерухомого майна, що підлягає
реалізації і крім того, у повідомлені
зазначені не вірні відомості щодо
розташування даної квартири, а саме
замість п'ятого поверху будинку,
вказано перший.

Однак всупереч вимогам ст. 60 ЦПК
України, суду не надано доказів, які б
свідчили про те, що наведені вище
обставини будь-яким чином негативно
вплинули на права позивача як власника
об'єкта примусової реалізації.

Посилання представника позивача на те.
що від таких показників, як процент
зносу та місце розташування об'єкта
нерухомого майна залежить його
вартість, спростовується тим, що оцінка
майна здійснюється оцінювачем на
підставі інших даних, аніж відомості
які були зазначені в інформаційному
повідомлені.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо відмови
позивачу у задоволені її позовних
вимог.

Колегія суддів, вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду та не впливають на їх
правильність, а тому не можуть бути
прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 10 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: