АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/855/14
інстанції - Приходченко О.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Лаченкової
О.В.

суддів - Варенко О.П.,
Григорченко Е.І.,

при секретарі - Горецькій
В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Дніпропетровської міської ради на
заочне рішення Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - комунальне підприємство
"Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Дніпропетровської обласної ради та
ОСОБА_3 про встановлення фактів
прийняття спадщини та визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, -

в с т а н о в и л а:

До суду звернувся ОСОБА_2 23 листопада
2011 року з позовом до відповідачів
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - комунальне підприємство
"Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Дніпропетровської обласної ради та
ОСОБА_3 про встановлення фактів
прийняття спадщини та визнання права
власності в порядку спадкування за
законом.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 21 червня 2012 року
позовні вимоги задовольно частково.
Встановлено факт фактичного прийняття
ОСОБА_4 спадщини після смерті матері
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнано
за ОСОБА_4 право власності в порядку
спадкування за законом на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті
матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.
Додотковим рішенням Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
23 травня 2013 року було вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська
міська рада посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та просить його
скасувати, ухввалити нове рішення, яким
ОСОБА_2 в позові відмовити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідно
ст. 309 ЦПК України апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду частковому скасуванню, з
наступних підстав.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була
ОСОБА_5 (а.с. 12).

Відповідно до договору дарування від 19
червня 1947 року ОСОБА_7 подарувала
ОСОБА_8 1/2 частину прав забудування з
прибудовами, які встановлено на
земельній ділянці у АДРЕСА_1 (а.с. 37-38).
Право власності в БТІ було
зареєстровано за ОСОБА_8 31 серпня 1953
року (а.с. 38).

Згідно відомостей домової книги, мати
позивача проживала разом з ним з 4 липня
1947 року та була зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1

3 березня 1951 року мати позивача
зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 і змінила
прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_5 (а.с. 15-16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер (а.с. 90).

На підставі ч. 1 ст. 529 ЦК України в
редакції 1963 року при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в
редакції 1963 року для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в
редакції 1963 року визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

На підставі ч. 2 ст. 549 ЦК України в
редакції 1963 року зазначені в цій статті
дії повинні бути вчинені протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

Єдиним спадкоємцем після смерті
ОСОБА_8 була його дружина ОСОБА_5

Після його смерті відкрилася
спадщина у вигляді 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1.

Спадщину ОСОБА_5 після смерті свого
чоловіка прийняла фактично, оскільки
на час відкриття спадщини проживала
разом з ОСОБА_8, займалася його
похованням, утримувала належну йому
частину домоволодіння, тобто фактично
вступила в управління та володіння
спадковим майном і набула на нього
право в порядку спадкування за законом.

Суд першої інстанції вірно зазначив,
що, позовні вимоги про встановлення
факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після
смерті ОСОБА_8 не можуть бути
задоволені, оскільки судом можуть
встановлюватися факти стосовно певної
особи за її зверненням до суду з
відповідними вимогами, факти стосовно
померлих осіб судом встановлені були
не можуть.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (а.с. 17).

Правовідносини, що виникли після її
смерті, також регулюються нормами ЦК
України в редакції 1963 року.

Єдиним спадкоємцем після її смерті був
її син ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина у вигляді 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, яку вона
фактично прийняла як спадщину після
смерті свого чоловіка.

Спадщину ОСОБА_2 після смерті своєї
матері прийняв фактично, оскільки на
час відкриття спадщини був
зареєстрований з нею за однією адресою,
займався її похованням, утримував у
належному стані 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, тобто фактично
вступив в управління та володіння
спадковим майном і набув на нього право
в порядку спадкування за законом.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано встановив факт
фактичного прийняття позивачем
спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог стосовно
визнання за позивачем права власності
на конкретні будівлі та споруди,
оскільки у межах розгляду цієї справи
ним не заявлялися вимоги про виділ йому
частки спірного домоволодіння в
натурі.

Щодо висновку суду першої
інстанції про визнання за позивачем
право власності в порядку спадкування
за законом першої черги на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на нерухоме майно підлягає
державній реєстрації.

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту прийняття його до
експлуатації.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Позивачем ОСОБА_2 не надано доказів чи
зареєстровано право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, на яке визнав
право власності в порядку спадкування
суд першої інстанції та чи введено
домоволодіння до експлуатації.

Вирішуючи справу по суті позовних
вимог суд першої інстанції не повно та
не всебічно з'ясував та оцінив
обставини справи, що призвело до
неправильного вирішення справи. Тому,
рішення суду першої інстанції на
підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню в частині визнання за
ОСОБА_2 права власності в порядку
спадкування за законом на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті
матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 21 червня 2012 року
- скасувати в частині визнання за
ОСОБА_2 права власності в порядку
спадкування за законом на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті
матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: