Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/2404/13-ц

15 січня 2014 року
смт. Богородчани

Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді
Гутича П.Ф.

з участю секретаря
Соловей Л.П.

позивачки
ОСОБА_1

представника позивачки
ОСОБА_2

представника
відповідача Крилюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Богородчани
справу за позовом ОСОБА_1 до 4-ої
Державної пожежно-рятувальної частини
Територіального управління МНС
України в Івано-Франківській області
про стягнення 40585 грн. 45 коп.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до
4-ої Державної пожежно-рятувальної
частини Територіального управління
МНС України в Івано-Франківській
області про відшкодування вартості
виконаних нею робіт по поліпшенню
приміщення квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що
згідно з ордером № 26 від 19 серпня 1993
року вона та члени сім'ї користувалися
службовою квартирою АДРЕСА_1,
балансоутримувачем якої є відповідач.

У зв'язку з припиненням
централізованого теплопостачання в 2009
році керівництвом Богородчанського РВ
ГУ МНС України в Івано-Франківської
області, правонаступником якого є
відповідач, рекомендовано вирішити
питання про встановлення
індивідуального опалення квартири.

Зі згоди балансоутримувача вона
провела газифікацію квартири. Нею
також було встановлено в квартирі
індивідуальне опалення, замінено
сантехнічне обладнання, встановлено
лічильник води, а також проведено
ремонт квартири. Вартість цих робіт
становить 40585 грн. 45 коп.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали.
Позивачка пояснила, що мала письмовий
дозвіл власника на газифікацію
квартири. Провівши таку, виникла
необхідність встановити індивідуальне
опалення та провести ремонтні роботи.
Рішенням Богородчанського районного
суду від 22 грудня 2011 року її та членів
сім'ї визнано такими, що втратили право
на користування квартирою. В даний час
вирішується питання про виселення.
Тому вона має право на стягнення з
відповідача коштів, витрачених на
поліпшення квартири.

Представник відповідача позов не
визнав та пояснив, що адміністрація
Богородчанського РВ ТУ МНС дала
позивачці згоду тільки на газифікацію
квартири. Однак позивачка пропустила
строк позовної давності для звернення
до суду з вимогою про захист свого
права на відшкодування вартості витрат
на газифікацію.

На інші роботи по поліпшенню квартири
позивачка згоди не одержувала, тому не
має права на відшкодування. Просив в
позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі наказу УВС від 19 серпня 1993
року № 96 Богородчанською районною
державною адміністрацією ОСОБА_4 було
видано ордер № 26 на право вселення в
службове приміщення: квартиру АДРЕСА_1
(приміщення пожежного депо). Згідно з
ордером, в склад сім'ї наймача входять:
ОСОБА_1 - позивачка в справі, та діти:
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Як пояснили в судовому засіданні
сторони, договір найму службового
приміщення між ними не укладався, як
цього вимагала ст.281 ЦК (1963 р.), хоча
договірні відносини фактично тривали
до 09 лютого 2012 року.

Рішенням Богородчанського районного
суду від 22 грудня 2011 року задоволено
позов Богородчанського РВ УМНС України
в Івано-Франківській області, ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано
такими, що втратили право на
користування службовою квартирою
АДРЕСА_1.

В судовому рішенні зазначено, що
рішенням виконкому Івано-Франківської
міської ради № 470 від 21 грудня 1999 року
затверджено спільні рішення
адміністрації, профкому та житлової
комісії Управління ДАІ УМВС України в
Івано-Франківській області від 10
грудня 1999 року, в побудованому
господарським способом будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та членам сім'ї: ОСОБА_1,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виділено
трьохкімнатну квартиру № 13.

04 січня 2001 року ОСОБА_1 та її діти
виписалися із службової квартири
АДРЕСА_1 і зареєструвалися у виділеній
їм квартирі.

07 лютого 2001 року ОСОБА_1 знову
зареєструвалася у квартирі АДРЕСА_1.

(а.с. 38-39).

Дане судове рішення залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 09
лютого 2012 року.

(а.с.40-42)

Рішенням виконкому Богородчанської
селищної ради від 13 жовтня 2009 року № 299
ОСОБА_4 - чоловікові позивачки, надано
дозвіл на газифікацію квартири
АДРЕСА_1.

(а.с.15)

На це була згода начальника
Богородчанського РВ МНС України в
Івано-Франківській області.

(а.с.9)

За твердженнями позивачки, вартість
реконструкції системи газопостачання
становить 2069 грн. 45 коп.

Крім того, в серпні 2009 року в квартирі
також проведено її капітальний ремонт,
про що свідчить акт прийняття
виконаних підрядних робіт.

Вартість таких робіт становить 25500
гривень.

(а.с.19,20)

На встановлення опалення довірителька
позивачки витратила 8745 грн. (а.с.24) та на
встановлення дверного блоку 4000 грн.
(а.с.25).

Відповідно до ст.778 ЦК, наймач може
поліпшити річ, яка є предметом договору
найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення речі зроблено за
згодою наймодавця, наймач має право на
відшкодування вартості необхідних
витрат або на зарахування їх вартості в
рахунок плати за користування річчю.

В судовому засіданні позивачкою
доведено факт надання відповідачем
згоди на реконструкцію газифікації
квартири, що не заперечував і
представник відповідача.

Однак представник відповідача в
судовому засіданні зробив заяву про
застування позовної давності до даних
правовідносин, а позивачка питання про
поновлення строку не ставила і причин
такого пропуску не вказувала.

Відповідно до ст.786 ЦК України, до вимог
про відшкодування збитків у зв'язку з
пошкодженням речі, яка була передана у
користування наймачеві, а також до
вимог про відшкодування витрат на
поліпшення речі застосовується
позовна давність в один рік.

Перебіг позовної давності щодо вимог
наймодавця починається з моменту
поверення речі наймачем, а щодо вимог
наймача - з моменту припинення договору
найму.

На переконання суду, договір найму між
сторонами припинено з дня набрання
законної сили рішенням
Богородчанського районного суду від 22
грудня 2011 року про визнання ОСОБА_1 та
членів її сім'ї такими, що втратили
право на користування квартирою, тобто
з 09 лютого 2012 року.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК, сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги про відшкодування
витрат на газифікацію квартири
задоволенню не підлягають у зв'язку зі
спливом позовної давності. При цьому
суд враховує, що про застосування
позовної давності відповідач зробив у
судовому засіданні заяву, а позивачка
не ставила питання про його поновлення.

Позовні вимоги про відшкодування
витрат на капітальний ремонт квартири,
встановлення автономного опалення,
дверного блоку та ін. задоволенню не
підлягають, оскільки позивачкою не
пред'явлено доказів того, що
наймодавець давав згоду на виконання
таких робіт.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог.

На підставі ст.ст. 267, 778, 786 ЦК, керуючись
ст.ст.213, 215 ЦПК,

р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до 4-ої Державної
пожежно-рятувальної частини
Територіального управління МНС
України в Івано-Франківській області
про відшкодування вартості поліпшень
квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий