Справа № 454/1745/13
Головуючий у 1 інстанції: Адамович
Провадження № 22-ц/783/484/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого судді -
Струс Л.Б.

cуддів: Шандри М.М.,
Шумської Н.Л.

при секретарі:
Бадівській О.О.

за участю:
представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Львові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
23 вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Скоморохівської
сільської ради про визнання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4
та Скоморохівської сільської ради про
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку, покликаючись на те,
що в 1978р. поселилася в будинок за
адресою: АДРЕСА_1. Головою колгоспного
двору згідно записів погосподарських
книг Скоморохівської сільської ради
була ОСОБА_5, яка була її рідною тіткою.
ОСОБА_5 була одинокою, дітей не мала і
взяла позивачку на виховання ще в
дитячому віці. Вказує, що постійно
проживала за вищевказаною адресою.
Після закінчення у 1978р. Жвирківської
середньої шкоди вона стала проживати
разом з тіткою та допомагала вести
господарство, а саме обробляла
земельну ділянку загальною площею
0,54га, що знаходиться біля будинку,
здійснювала ремонт будинку, сплачувала
податки за користування землею та
оплачувала послуги за користування
газом, допомагала вести господарство
колгоспного двору та проживала однією
сім'єю із ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла і до дня її
смерті позивачка проживала разом з
тіткою. Зазначає, що вимоги ст.563 ЦК
України (в редакції 1963р.) про те, що
спадщина на майно колгоспного двору
відкривається лише після смерті
останнього члена колгоспного двору,
поширюється на випадки припинення
колгоспного двору лише з цих підстав до
01.07.1990р.. При припиненні двору з інших
підстав, а також у разі смерті члена
двору після 30.06.1990р. спадщина на
відповідну частку майна колгоспного
двору відкривається після смерті
кожного з його колишніх членів. Якщо
після смерті члена колгоспного двору
інших членів двору не залишається, до
майна двору застосовуються правила
цього розділу. До правовідносин, що
виникли раніше застосовується діюче на
той час законодавство. Вказує, що їй
стало відомо, що 12.11.2008р. покійною був
складений заповіт на користь ОСОБА_4.
Позивачем визначена ціна позову 10 000
грн., виходячи з дійсної вартості
нерухомого майна.

Просить суд визнати за нею право
власності на 1/2 житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою
АДРЕСА_1, як за членом колгоспного двору
ОСОБА_5.

Рішенням Сокальського районного суду
м. Львова від 23 вересня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 114
грн. 70 коп. судового збору.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
вважає рішення таким, що не відповідає
вимогам закону та дійсним обставинам
справи, оскільки суд не взяв до уваги її
пояснення та в порушення вимог
цивільно-процесуального законодавства
належним чином не дослідив докази по
справі, зокрема довідки виконкому
Скоморохівської сільської ради, що
підтверджують її позовні вимоги.
Вказує, що вона надала суду докази про
те, що своїми коштами та фізичною
працею приймала участь у веденні
господарства колгоспного двору
головою якого була ОСОБА_5, але суд в
порушення вимог матеріального права не
визнав за нею право власності на 1/2
житлового будинку, як за членом
колгоспного двору.

Просить скасувати рішення
Сокальського районного суду
Львівської області від 23 вересня 2013
року та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_2, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення
залишити без змін.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Згідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін які
беруть участь у справі. При цьому, кожна
із сторін зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_5
померла - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно заповіту від 12.11.2008 року,
посвідченого секретарем
Скоморохівської сільської ради
Сокальського району Дещаковською М.Б.
та зареєстрованого в реєстрі за №1418,
встановлено, що ОСОБА_5, яка проживає в
с.Скоморохи Сокальського району
Львівської області на випадок своєї
смерті зробила розпорядження, яким усе
її майно, де б воно не знаходилось, з
чого б воно не складалось, і взагалі все
те, що буде належати їй на день смерті, і
на що вона по закону матиме право (в
тому числі грошові вклади) заповіла у
власність своєму племіннику ОСОБА_4.

Районним судом встановлено, що головою
колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1
була ОСОБА_5, яка була зареєстрована та
проживала за вказаною адресою, до дня
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідно до записів у
погосподарській книзі № 4 за 1991 - 1995
роки, в господарстві АДРЕСА_1, станом на
15.04.1991року, членом колгоспного двору
була ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_3
зареєстрована в АДРЕСА_2 з 1978 р. і разом
з нею зареєстровані та проживають її
брат, сестра та два племінники з
шваґром, що свідчить про те, що ОСОБА_3
постійно не проживала в с. Скоморохи,
Сокальського району.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності.

Згідно ст.121 ЦК УРСР володіння,
користування і розпорядження майном
колгоспного двору здійснюється за
згодою всіх його членів.

У відповідності до 123 ЦК УРСР визначено,
що розмір частки члена двору
встановлюється, виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ
№ 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у
справах за позовом про захист права
приватної власності» до правовідносин,
що виникли раніше, застосовується
діюче на той час законодавство.
Зокрема, спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, ще регулювали власність цього
двору, а саме: право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому і закладі, і хвороба).

Районний суд відмовляючи в задоволенні
позову прийшов до правильного
висновку, з яким погоджується колегія
суддів, що померла ОСОБА_5 була єдиним
власником спірного майна, дане майно
відносилось до майна колгоспного
двору, на законних підставах та з
дотриманням вимог діючого
законодавства заповіла у власність
своєму племіннику ОСОБА_4.

Відмовляючи в задоволенні
позову ОСОБА_3 суд першої інстанції
прийшов до висновку про те, що
позивачкою не надано доказів того, що
вона була, членом колгоспного двору
ОСОБА_5, або брала трудову участь у
придбанні спірного майна.

Окрім того правові підстави щодо
задоволення позовних вимог відсутні та
такі належними доказами не
підтверджені у відповідності до ст.60
ЦПК України..

Покликання в апеляційній скарзі
про те, що вона своєю фізичною працею
та своїми коштами приймала участь у
введенні господарства колгоспного
двору, якого головою була ОСОБА_5,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки такі не знайшли свого
підтвердження в апеляційному суді та
такі докази відсутні в матеріалах
справи.

Відповідно до ст.41 Конституції
України та ст.1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналась17.07.1997р. відповідно до ЗУ
"Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
1950р., Першого протоколу та протоколів
№2,4,7,11 до Конвенції" закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватись і
розпоряджатись належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти будь-які
угоди щодо свого майна, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до п.7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №20 від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»
судам слід враховувати, що відповідно
до ст.55 Закону "Про власність"
громадянин не може бути позбавлений
права власності на своє майно, крім
випадків, передбачених цим Законом та
іншими законодавчими актами України.

Колегія суддів погоджується
з рішенням Сокальського районного суду
Львівської області від 24 вересня 2013
року, оскільки таке є обґрунтованим та
відповідає матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, тому
підстав для скасування рішення
районного року колегія суддів не
вбачає.

Рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 23 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Струс Л.Б.

Судді Шандра М.М.

Шумська Н.Л