У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Журавель В.І.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5 про визнання
батьківства та про внесення змін до
актового запису про народження, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Іванківського
районного суду Київської області від 26
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 23 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнень просив визнати його батьком
ОСОБА_7, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1
року в с. Обуховичі Іванківського
району Київської області, зобов'язати
відділ реєстрації актів цивільного
стану Іванківського районного
управління юстиції Київської області
внести зміни в актовий запис про
народження дитини, вказавши в графі
«батько» замість «ОСОБА_5» - «ОСОБА_3», в
графі «по-батькові» замість «ОСОБА_7» -
«ОСОБА_7» та змінити прізвище дитини з
«ОСОБА_7» на «ОСОБА_7».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з
лютого 2004 року до квітня 2011
року він проживав однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з відповідачкою у
належній йому квартирі АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилась
донька ОСОБА_7. З його (позивача) згоди
при реєстрації народження дитини у
виконкомі Обуховицької сільської ради
відповідачка присвоїла своє прізвище,
щоб вважатися одинокою матір'ю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народився син
ОСОБА_8, батьком якого він є і записаний
в установленому законом порядку.

Посилаючись на те, що він є батьком
доньки, а також, що на час розірвання
сімейних відносин сторони проживали
однією сім'єю і він піклувався та
виховував доньку разом із сином, просив
задовольнити позов.

Рішенням Іванківського районного суду
Київської області від 26
листопада 2013 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 23 січня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій
представником ОСОБА_6, ОСОБА_3
просить скасувати рішення та ухвалу
судів попередніх інстанцій, ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам постановлені
у справі судові рішення не
відповідають.

Судами під час розгляду справи
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4 народила доньку ОСОБА_7, про що
виконкомом Обуховицької сільської
ради Іванківського району Київської
області у Книзі реєстрації народжень 30
травня 2005 року зроблено відповідний
актовий запис № 8 і в графі «батько»
зазначено ОСОБА_3.

Також установлено, що у зв'язку з
визнанням ОСОБА_5 батьківства відносно
ОСОБА_7 09 липня 2013 року (під час розгляду
справи) внесені зміни до відомостей
актового запису від 30 травня 2005 року №
8 про народження дитини, прізвище та
по-батькові дитини змінено на ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі «батько» зроблено
запис ОСОБА_5 та видано нове свідоцтво
про народження відповідно до вимог ст.
134 СК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, керуючись нормами ст.
129 СК України, виходив з того, що запис
про батька у первісному актовому
записі про народження дитини зроблено
зі слів матері ОСОБА_4 Зміни до
відомостей актового запису про батька
внесені на підставі заяви особи, яка
вважає себе батьком дитини.

Апеляційний суд, виключивши з рішення
суду першої інстанції лише посилання
на ст.129 СК України, погодився з
висновками суду та залишив рішення без
змін.

Проте таких висновків суди дійшли без
з'ясування фактичних обставин.

Згідно з ч.1 ст. 129 СК України особа, яка
вважає себе батьком дитини, народженої
жінкою, яка в момент зачаття або
народження дитини перебувала у шлюбі з
іншим чоловіком, має право пред'явити
до її чоловіка, якщо він записаний
батьком дитини, позов про визнання
свого батьківства.

Зазначена стаття вирішує питання, що
виникають з приводу спору про
батьківство між чоловіком матері
дитини та особою, яка вважає себе
батьком дитини.

Разом із тим при розгляді даного спору
суд має виходити зі змісту ст. 128 СК
України, відповідно до якої підставою
для визнання батьківства є будь-які
відомості, що засвідчують походження
дитини від певної особи, зібрані
відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України. При
чому судово-генетична експертиза має
важливе значення в процесі доказування
батьківства позивача та спростування
батьківства чоловіка, який записаний
батьком дитини.

Висновки експертизи суд повинен
оцінювати з урахуванням положень ст.
212 ЦПК України, згідно з якою жоден
доказ не має для суду наперед
установленого значення, він оцінює
докази в їх сукупності, а результати
оцінки відображає в рішенні з
наведенням мотивів їх прийняття чи
відхилення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було заявлено клопотання про
проведення судово-генетичної
експертизи, яке задоволено судом та
призначена експертиза (а.с.71).

Проте експертиза проведена не була у
зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_4
відмовилась від її проведення, тричі не
з'являлася до експертного закладу та не
було доставлено дитину.

Вирішуючи спір, суд безпідставно не
застосував норму ч.2 ст. 146 ЦПК України,
відповідно до якої у разі ухилення
відповідача від проведення
судово-біологічної (судово-генетичної)
експертизи у справах про визнання
батьківства, материнства суд має право
постановити ухвалу про примусовий
привід на проведення такої експертизи.

Крім того, відповідачами у даній
справі має бути батько дитини та
державний орган реєстрації актів
цивільного стану, якщо у позовній заяві
стоїть питання про виключення з
актового запису про народження
відповідача та запису батьком
позивача. Матір дитини для повного і
всебічного з'ясування усіх обставин
справи слід залучати у якості третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору.

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що
викладаючи зміст позовної заяви,
дійсно саме позивач визначає коло
відповідачів, до яких він заявляє
позовні вимоги.

Проте суд, як державний орган, на який
покладено обов'язок вирішення справи
відповідно до закону, має право й
зобов'язаний визначити суб'єктивний
склад спору залежно від характеру
правовідносин і норм матеріального
права, які підлягають застосуванню. Це
передбачено п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України та
іншими нормами процесуального права,
які передбачають заміну неналежного
відповідача чи залучення
співвідповідачів (ст. 33 ЦПК України).

Суд першої інстанції у порушення вимог
ст.ст. 214, 215 ЦПК України на зазначені
положення закону уваги не звернув та не
вирішив питання про склад осіб, які
беруть участь у справі.

Перевіряючи в апеляційному порядку
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, апеляційний суд
на зазначене також уваги не звернув, у
порушення вимог ст.ст. 303, 315 ЦПК
України доводів апеляційної скарги
належним чином не перевірив,
пославшись лише на помилкове
застосування місцевим судом норм ст. 129
СК України, допущені ним помилки не
виправив, залишивши його без змін.

За таких обставин, коли фактичні
обставини належним чином не
встановлені, ухвалені у справі судові
рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст.
338 ЦПК України є підставою для їх
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іванківського районного суду
Київської області від 26 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 23 січня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

О.М. Ситнік