Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22ц-797/251/14
Інстанції Лушніков В.Ф.
Доповідач в апеляційній
У Х В А Л А

17 січня 2014 р. м.
Севастополь

Суддя Апеляційного суду міста
Севастополя Козуб О.В., ознайомившись з
цивільною справою за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ
спільного сумісного майна, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про поділ майна, за позовом третьої
особи ОСОБА_5, яка заявляє самостійні
вимоги до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ
майна, та перевіривши апеляційні
скарги ОСОБА_4, ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Севастополя від 25 листопада 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Севастополя від 25 листопада 2013 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання
шлюбу та поділ спільного сумісного
майна задоволено частково. Зустрічний
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна
задоволено. У задоволенні позову
третьої особи ОСОБА_5, яка заявляє
самостійні вимоги до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
поділ майна відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду
першої інстанції позивачем ОСОБА_3 та
відповідачем ОСОБА_4 подані апеляційні
скарги.

При вирішенні питання про відкриття
апеляційного провадження у справі
встановлено, що справа підлягає
поверненню до суду першої інстанції з
наступних підстав.

З резолютивної частини
оскаржуваного рішення вбачається, що
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання
шлюбу та поділ спільного майна
подружжя задоволено частково. Шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано. Виділено
ОСОБА_3 1/2 частку житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 з відповідними
погосподарськими будівлями і
спорудами. Виділено ОСОБА_3 1/2 частку
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2
Виділено ОСОБА_4 у власність автомобіль
ВАЗ 2102, держ.номер НОМЕР_1 Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартість 1/2
частки автомобіля ВАЗ 2102, держ.номер
НОМЕР_1 В іншій частині вимог
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
поділ майна задоволено. Виділено
ОСОБА_4 1/2 частку житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 з відповідними
погосподарськими будівлями і
спорудами.

У задоволенні позову третьої особи
ОСОБА_5, яка заявляє самостійні вимоги
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ майна
відмовлено.

Проте, судом в резолютивній частині
рішення не зазначені відомості щодо
вартості майна, яке виділено кожній
стороні, а також не зазначено вартість
автомобіля ВАЗ 2102, держ.номер НОМЕР_1 та
вартість його 1/2 частки, яка підлягає
стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
(абз.6 резолютивної частини рішення).

Крім того, статтею 88 ЦПК України
визначено правила щодо розподілу
судових витрат між сторонами.

Частиною 1 ст.88 ЦПК
Українипередбачено, що стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Згідно з п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України, під
час ухвалення рішення суд вирішує таке
питання, як розподіл між сторонами
судових витрат.

Статтею 215 ЦПК України визначено
зміст рішення суду, зокрема пунктом 4 ч.1
цієї статті передбачено, що рішення
суду складається з резолютивної
частини рішення із зазначенням,
зокрема, розподілу судових витрат.

Проте, як вбачається з рішення
Ленінського районного суду м.
Севастополя від 25 листопада 2013 року по
даній цивільній справі, питання про
розподіл судових витрат, відповідно до
вимог ст.88 ЦПК України судом першої
інстанції не вирішено.

Крім цього, з матеріалів справи також
вбачається, що в мотивувальній та
резолютивній частинах рішення судом
допущена описка в даті укладення
сторонами шлюбу, оскільки в рішенні
суду зазначена дата 06 жовтня 1996 року,
тоді як згідно свідоцтву про укладення
шлюбу, шлюб сторонами укладено 06 жовтня
1990 року (а.с.6).

Вказана описка судом, відповідно до
ст.219 ЦПК України, не усунута.

Відповідно до пп.2,4 ч.1 ст.220 ЦПК України,
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо суд, вирішивши питання
про право, не зазначив точної суми
грошових коштів, які підлягають
стягненню, майно, яке підлягає
передачі, або які дії треба виконати;
судом не вирішено питання про судові
витрати.

Відповідно до ст.219 ЦПК України, суд
може з власної ініціативи або за заявою
осіб, які беруть участь у справі,
виправити допущені у судовому рішенні
описки чи арифметичні помилки. Питання
про внесення виправлень вирішується в
судовому засіданні, про що
постановляється ухвала.

За таких обставин, згідно з ч.7 ст.297
ЦПК України, та враховуючи роз'яснення,
що містяться в п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 жовтня 2008
року №12 «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку», дана цивільна справа
підлягає поверненню до суду першої
інстанції для вирішення питання про
ухвалення додаткового рішення,
відповідно до вимог ст.220 ЦПК України,
та для вирішення питання щодо
виправлення описки, відповідно до
вимог ст.219 ЦПК України.

Керуючись ч. 7 ст. 297 ЦПК України,
суддя-доповідач, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ
спільно сумісного майна, за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
майна, за позовом третьої особи, яка
заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ майна,
повернути до суду першої інстанції для
вирішення питання щодо ухвалення
додаткового рішення, та виправлення
описки в строк до 04 лютого 2014 року.

Суддя: О.В.Козуб