Справа № 2-32/13 Головуючий у І інстанції
Рудюк О.Д.Провадження № 22-ц/780/2647/14
Доповідач у 2 інстанції
КашперськаКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

06 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кашперської
Т.Ц.,

суддів Фінагєєва
В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Вишгородського районного суду
Київської області від 20 лютого 2014 року
у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення у справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_1, третя особа Вишгородська
міська рада, Вишгородське міське
комунальне підприємство «Водоканал»
про усунення порушень права власності
на землю,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою про ухвалення
додаткового рішення, посилаючись на те,
що рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 17 квітня 2013
року, залишеним без змін судами вищих
інстанцій, позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
задоволено і її разом із ОСОБА_4
зобов'язано знести збудований
капітальний паркан, що зміщений на
земельну ділянку позивачів на 22 кв.м.,
та покладено на відповідачів судові
витрати. Вказує, що на кожного із них
видані окремі виконавчі листи, однак
вона із 04 червня 2009 року не є власником
спірного майна і втратила обов'язки
щодо утримання, використання і
розпорядження цим майном. Просила
ухвалити додаткове рішення про
усунення ОСОБА_1 від виконання рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 17 квітня 2013 року
в частині знесення паркану з земельної
ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання
такими, що не підлягають виконанню,
виконавчих листів від 05 серпня 2013 року
№ 2-32/13 про зобов'язання її знести
паркан.

Ухвалою Вишгородського районного суду
Київської області від 20 лютого 2014 року
ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви
про ухвалення додаткового рішення.

ОСОБА_1, не погоджуючись із ухвалою суду
першої інстанції, подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просила скасувати ухвалу
Вишгородського районного суду
Київської області від 20 лютого 2014 року
та постановити нову, якою задовольнити
її заяву.

Колегія суддів, перевіряючи законність
та обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Залишаючи заяву відповідача про
ухвалення додаткового рішення без
задоволення, суд першої інстанції
виходив із того, що судом при ухваленні
рішення 17 квітня 2013 в повному обсязі
розглянуті позовні вимоги та ухвалено
рішення суду, передбачені ст. 220 ЦПК
України підстави для ухвалення
додаткового рішення відсутні.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, оскільки вони
відповідають матеріалам справи і
узгоджуються із вимогами закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд,
що ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення; суд, вирішивши питання про
право, не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
майно, яке підлягає передачі, або які
дії треба виконати; суд не допустив
негайного виконання рішення у
випадках, встановлених статтею 367 цього
Кодексу; судом не вирішено питання про
судові витрати.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що судом при частковому
задоволенні рішення усунуто перешкоди
в порушенні права власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на земельну ділянку, що
розташована за адресою АДРЕСА_1 і
зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знести
самочинно збудований на належній
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельній ділянці
капітальний паркан фундаментом та
цокольною частиною, який зміщений на
належну ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельну
ділянку на 22 кв.м.; стягнуто з ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1295
грн. судових витрат.

При цьому судом розглянуті позовні
вимоги позивача про зобов'язання
відповідачів знести самочинно
збудований паркан та відновлення стану
земельної ділянки, що існував до її
захоплення відповідачами, зобов'язання
відповідачів відновити самовільно
прибраний ними паркан, що знаходився на
межі їхніх земельних ділянок,
зобов'язання відповідачів демонтувати
самовільно прокладений по належній їм
земельній ділянці водопровід і
відновити стан земельної ділянки,
стягнення із відповідачів судових
витрат, з приводу яких сторонами подано
докази та надано пояснення.

Відтак, передбачені ст. 220 ЦПК України
підстави для ухвалення додаткового
рішення відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_1 на момент розгляду справи та
ухвалення судом рішення вона не була
власником ділянки, що межує із
земельною ділянкою позивачів,
збудований капітальний паркан не є її
власністю, колегія суддів відхиляє,
оскільки дані обставини були предметом
розгляду судів першої, апеляційної та
касаційної інстанцій, які з
урахуванням цих обставин поклали на
неї відповідне зобов'язання, не
свідчать про наявність підстав для
ухвалення додаткового рішення та не
спростовують висновків суду першої
інстанції про відсутність підстав для
ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів також враховує, що
задоволення заяви відповідача про
ухвалення додаткового рішення із
усуненням її від виконання рішення
змінить рішення суду першої інстанції,
яке набрало законної сили.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що питання про визнання
виконавчих листів такими, що не
підлягають виконанню, вирішується не в
порядку ухвалення додаткового рішення,
як просив заявник, а шляхом подання
окремої заяви в порядку, передбаченому
ст. 369 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
першої інстанції постановлена із
додержанням вимог закону і не може бути
скасована з підстав, що викладені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду
Київської області від 20 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.