Провадження №22-ц/784/554/14
Головуючий у суді першої інстанції:
Доповідач апеляційного суду: Шаманська
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 березня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового засідання:
Романенко Ю.О.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_3 , представника відповідача -
Сєдової С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Комунального житлово-експлуатаційного
підприємства Центрального району

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 17 грудня 2013 р.,
ухваленого за позовом

ОСОБА_5

до

Комунального житлово-експлуатаційного
підприємства Центрального району (далі
- КЖЕП Центрального району),

Миколаївської міської ради

про стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в
и л а:

У жовтні 2013 р. ОСОБА_5 звернувся з
позовом до КЖЕП Центрального району
про стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач
зазначав, що перебував з КЖЄП
Центрального району м. Миколаєва в
трудових правовідносинах з 15 лютого 2001
р. Розпорядженням міського голови від 16
лютого 2001 р. був прийнятий на посаду
директора КЖЕП Центрального району.
Вподальшому, 20 грудня 2010 р., з ним
укладено контракт.

1 серпня 2013 р. на підставі
розпорядження в.о. Миколаївського
міського голови від 30 липня 2013 р. і за
наказом КЖЕП від 16 червня 2013 р. він був
звільнений за ст. 38 КЗпП України.

При звільненні відповідач не
провів з ним розрахунку. Загальна сума
заборгованості по виплаті грошових
коштів на день звільнення складає 36 680
грн. 66 коп.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив стягнути з відповідача
36 680 грн. 66 коп. заборгованості по
заробітній платі, середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні за період з 1 серпня 2013 р. по
день ухвалення судом рішення та 10 000
грн. моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 17 грудня 2013 р.
позов задоволено частково.

Стягнуто з КЖЕП Центрального
району м. Миколаєва на користь ОСОБА_5 36
680 грн. 66 коп. заборгованості по
заробітній платі, 22 102 грн. 42 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні,
зобов'язавши при її виплаті утримати
належні податки і збори та 216 грн. 92 коп.
у відшкодування моральної шкоди.
Розподілені судові витрати.

Додатковим рішенням цього ж суду
від 3 лютого 2014 р. у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 до Миколаївської
міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі КЖЕП
Центрального району, посилаючись на те,
що заборгованість по заробітній платі
на підприємстві виникла з вини
позивача, який тривалий час обіймав
посаду директора, просили рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на підставі
наступного.

Так, відповідно до ст. 116 КЗпП
України, при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства провадиться в день
звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Судом встановлено, що ОСОБА_5
перебував з КЖЕП Центрального району в
трудових відносинах з 15 лютого 2001 року
по 01 серпня 2013 року, працював на
посаді директора, на підставі
розпорядження Миколаївського міського
голови № 81 від 16.02.2001 року. Звільнений
за власним бажанням за ст. 38 КЗпП
України на підставі розпорядження в.о.
Миколаївського міського голови від
30.07.2013 р. № 126 і за наказом КЖЕП від 21.06.2013
року № 7/о.

Згідно довідки № 509 від 12 грудня 2013 р.,
заборгованість відповідача перед
позивачем по заробітній платі на час
звільнення з урахуванням компенсації
за невикористану відпустку складає: 36
680 грн. 66 коп.

За такого, суд першої інстанції з
урахуванням положень ст. 116 КЗпП
України, дійшов вірного висновку про
те, що вимоги у частині стягнення
заборгованості по заробітної платі є
обґрунтованими та стягнув на користь
позивача 36 680 грн. 66 коп.

Разом з цим, вирішуючи питання про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
суд першої інстанції виходив з того, що
є підстави, передбачені ст. 117 КЗпП
України, для задоволення цих позовних
вимог.

Проте, з таким висновком погодитись не
можна, виходячи з наступного.

Згідно Статуту КЖЕП Центрального
району директор підприємства
вирішував усі питання діяльності
підприємства за винятком загального
напрямку економічного та соціального
розвитку підприємства й
зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи директором
виконував організаційно-розпорядчі і
адміністративно-господарські функції
на підприємстві.

Пунктом 19 контракту, укладеного з
позивачем як директором КЖЕП
Центрального району, передбачено, що
саме на керівника підприємства
покладено обов'язок своєчасно
сплачувати заробітну плату
працівникам підприємства, а також
забезпечувати виконання графіків із
погашення заборгованості із
заробітної плати в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що під
час проведення перевірок
представників власника та інспекції з
питань праці, щодо дотримання
законодавства про оплату праці, було
встановлено, що на протязі 2013 р.
підприємство було збитковим та не
проводило вчасно розрахунки з
працівниками по заробітній платі та
іншим платежам. Керівником
підприємства, не вжито жодних заходів
щодо оптимізації штатної чисельності
працівників, ліквідації дублюючих
посад при відсутності об'ємів роботи,
невідповідність посадових інструкцій
працівників
адміністративно-управлінського
персоналу фактичному виконанню
обов'язків та займаним посадам,
обмеження стимулюючих виплат,
тимчасового скорочення робочого часу,
про що свідчать: акт перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування ( а.с. 62-68),
протоколи нарад з питань діяльності
КЖЕП Центрального району від 7 травня
2013 р., 21 червня 2013 р., 1 липня 2013 р. ( а.с.
70-74), довідка про перевірку КЖЕП
Центрального району щодо дотримання
вимог Закону України „Про колективні
договори і угоди", у тому числі з питань
оплати праці ( а.с. 75-78), припис,
складений головним державним
інспектором праці територіальної
державної інспекції з питань праці у
Миколаївській області про усунення
порушень законодавства з питань праці,
винесений на адресу директора КЖЕПа
Центрального району - ОСОБА_5

Таким чином, безпосередньо дії
позивача, як директора підприємства,
призвели до того, що на підприємстві
склалася загрозлива ситуація щодо
виплати заробітної плати, в тому числі
й на час звільнення позивача, що і стало
підставою для порушення кримінальної
справи за ч. 1 ст. 175 КК України щодо
порушень колишнім директором КЖЕП
Центрального району ОСОБА_5
законодавства про оплату праці (а.с.102).

Крім того, позивач, перебуваючи на
посаді керівника КЖЕП Центрального
району, без достатніх на те підстав, не
використовував своє право на
відпустку, у зв'язку з чим при
звільненні його з посади майже вся
сума заборгованості становить
компенсація за невикористані
відпустки.

Отже, невиплата позивачу розрахунку
при звільненні, виникла саме з вини
самого позивача, як директора
підприємства, який не вжив належних
заходів для формування фонду
заробітної плати та виплати її
працівникам.

Враховуючи конкретні обставини справи,
а також засади цивільного судочинства
справедливість, добросовісність та
розумність, колегія суддів вважає, що
відсутні підстави для стягнення на
користь позивача середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні.

Оскільки суд першої інстанції не
звернув належної уваги на зазначені
обставини, то рішення суду в частині
стягнення на користь позивача 22 102 грн.
42 коп. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову у задоволенні цих
позовних вимог.

Підстав для скасування рішення суду в
частині стягнення моральної коди
колегія суддів не вбачає, оскільки
розмір моральної шкоди відповідає
характеру та обсягу, завданих позивачу
моральних страждань.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України рішення
суду в частині стягнення з КЖЕП
Центрального району на користь держави
судового збору слід змінити, зменшивши
стягнення судового збору з 590 грн. до 488
грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
Центрального району задовольнити
частково.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 17 грудня 2013 р. в частині
стягнення 22 102 грн. 42 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
цих позовних вимог.

Рішення суду в частині стягнення з
Комунального житлово-експлуатаційного
підприємства Центрального району на
користь держави судового збору
змінити, зменшивши стягнення судового
збору з 590 грн. до 488 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: