Справа № 145/676/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"29" квітня 2014 р. Тиврівський районний
суд Вінницької області

в складі : головуючого Мазурчак А. Г.

за участю секретаря
Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про звільнення від сплати
заборгованості за аліментами, зміну
розміру аліментів,-

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій вказує, що 20.05.2010 р. він
зареєстрував шлюб з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 від цього шлюбу у них
народився син ОСОБА_3.

Рішенням Тиврівського районного суду
від 09.10.2012 р. з нього на користь
відповідачки стягнуто на утримання
сина, аліменти в розмірі 30% зі всіх
видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для дітей відповідного віку, а
також на користь відповідачки до
виповнення трирічного віку сина - 20 % зі
всіх видів заробітку, на підставі чого
виписано виконавчий лист.

На даний час в нього виникла
заборгованість по сплаті аліментів на
користь відповідачки на утримання сина
ОСОБА_3 в розмірі 8825 грн., а також по
сплаті аліментів на користь
відповідачки до виповнення сину 3-х
років в розмірі 5820 грн.

Він не мав можливості сплачувати
аліменти, оскільки є інвалідом 3-ої
групи. Йому була визначена
інвалідність безстроково, але він не
отримував пенсію по інвалідності,
оскільки деякий час працював на
Гніванському кар'єрі. На даний час він
повторно не переоформив групу
інвалідності, так як не має на це
коштів, в зв'язку з чим пенсію не
отримує, а тому не має доходів, з яких
можна було б відраховувати аліменти.

Він часто хворіє, а тому фізично не може
працювати, щоб отримувати будь-які
доходи. Хворіє з дитинства і перебував
на обліку з приводу бронхіальної астми,
у зв'язку з чим був не придатний до
служби в рядах армії і саме з цієї
причини йому була призначена
інвалідність. Він був знятий з обліку
лише за власною заявою, так як хотів
працювати і заробляти кошти на
утримання сім'ї. Отримавши травму на
виробництві, він змушений був
звільнитися з роботи.

В даний час перебуває в лікарні на
обліку з приводу ВСД по змішаному типу
(гіпертонічному та кардіальному)
синусової тахікардії.

Його стан здоров'я підтверджується
медичними документами : актом № 181
обстеження стану здоров'я призовника
від 20.01.2005 р., довідкою № 3 від 06.03.2014 р.
структурного підрозділу філії
Тиврівської центральної районної
лікарні Гніванська лікарня, і довідкою
Гніванської районної лікарні № 1
Поліклічне відділення від 24.09.2012 р.

На даний час в нього склалося скрутне
матеріальне становище. Він ніде не
працює і за станом здоров'я не може
працювати. Перебуває на обліку як
безробітний в Тиврівському РЦЗ з 31.01.2014
р., що підтверджується довідкою № 02-17/503
від 06.03.2014 р. В нього немає у власності
житлового будинку та земельної
ділянки, що давало б можливість
отримувати хоча які-небудь доходи. Він
проживає з батьками, які є пенсіонерами
і потребують догляду, що
підтверджується довідкою № 69 від 29.01.2014
р. Гніванської міської ради.

Його батько переніс інсульт і є
інвалідом, оскільки не може виконувати
будь-якої фізичної роботи.

Вважає, що його стан здоров'я, складна
сімейна обставина і важке матеріальне
становище мають істотне значення, а
тому є підставою для звільнення його
від сплати заборгованості за
аліментами.

Крім того, у зв'язку з викладеними
обставинами, в нього виникла
необхідність змінити спосіб виконання
обов'язку утримувати сина. Він не має
регулярного доходу, а тому розмір
аліментів необхідно визначити в
твердій грошовій сумі.

На даний час він не має постійного
заробітку. Саме тому є можливість
визначити розмір аліментів не в частці
від його доходу, а в твердій грошовій
сумі. Він вважає, що 200 грн. в місяць -
об'єктивна сума, яку він зможе
сплачувати в рахунок аліментів на
користь відповідачки на утримання
сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу
України, - якщо розмір аліментів,
визначений судом у твердій грошовій
сумі, менше мінімального розміру,
передбаченого ч.2 ст.182 СК України, то
дитині призначається відповідно до
закону державна допомога в розмірі
різниці між визначеним розміром
аліментів і 30 відсотками прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

А тому відповідачка буде мати
можливість скористатися правом щодо
оформлення державної допомоги.

Просить звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами на
користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на
утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
сумі 8825 грн., та на користь відповідачки
до досягнення сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку в розмірі
5820 грн., так як дана заборгованість
виникла у зв'язку з обставинами, що
мають істотне значення ; змінити розмір
аліментів, стягнувши з нього на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання
сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження
аліменти в твердій грошовій сумі - 200
грн. щомісячно до досягнення сином
повноліття з подальшою індексацією
відповідно до закону.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просить їх
задоволити з підстав, викладених у
позові, пояснив суду, що він хворів на
бронхіальну астму. Після одруження у
нього з відповідачкою народився син і
тому він знявся з обліку, щоб
влаштуватися на роботу (на Гніванський
кар'єр), де працював 5 місяців. Потім
йому стало гірше і він звільнився і
став на облік у Центрі зайнятості
Тиврівського району. До даного часу
Центр зайнятості йому не запропонував
іншої роботи. На даний час він не є
інвалідом. У 2013 р. лікувався 12 днів.
Батьки отримують пенсію.

Відповідачка позовні вимоги не
визнала, пояснила, що відповідач
працездатний, зобов'язаний утримувати
дитину. 200 грн. щомісячно на утримання
дитини - це дуже мала сума. Мати
відповідача працює прибиральницею в
магазині. Згодна на 400 грн. і тоді
визнає позов.

Свідок ОСОБА_2 дала показання про те, що
вона - мати позивача. Для інвалідів не
можна було знайти роботи і він
відмовився від інвалідності. Синові
рахують заборгованість по аліментах
із середньої зарплати по регіону. На
даний час проживає за її рахунок,
оскільки вона з чоловіком отримують по
1100 грн. пенсії, а відповідачка має
спонсорів, тому може утримувати себе і
дітей.

Свідок ОСОБА_5 дав показання суду про
те, що він - батько позивача. Вони не
можуть погасити заборгованість сина за
аліментами, оскільки вони - пенсіонери
і не мають змоги сплачувати аліменти.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення учасників
судового процесу, врахувавши
матеріальне становище та сімейний стан
сторін, вважає за необхідне в
задоволенні позову відмовити, з
наступних підстав.

Рішенням Тиврівського районного
суду Вінницької області від 09.10.2012 року
(а.с.8) у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів було
присуджено стягувати з ОСОБА_1 на
користь позивачки аліменти в розмірі в
розмірі 30% від усіх видів його доходу
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей відповідного віку, починаючи з
24.09.2012 р., до повноліття дитини, а
також на утримання позивачки аліменти
в розмірі 20% від усіх видів його доходу
щомісячно, починаючи з 24.09.2012 р., до
досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трирічного віку.

Дитина проживає з позивачкою, що
стверджується довідкою Гніванської
міської ради № 733 від 25.04.2014 р.

Відповідно до ст.180 СК України
утримання дітей до досягнення ними
повноліття є обов'язком обох батьків.

Відповідно до ст.11 Закону України „Про
охорону дитинства" мати і батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Внаслідок несплати аліментів у
позивача виникла заборгованість по
сплаті аліментів на користь
відповідачки на утримання сина ОСОБА_3
в розмірі 8825 грн., а також
заборгованість по сплаті аліментів на
користь відповідачки до досягнення
сином трирічного віку в розмірі 5820 грн.,
що стверджується розрахунками
заборгованості про стягнення
аліментів на утримання дитини та
дружини, виданими заступником
начальника ВДВС Тиврівського РУЮ
Олійник Н.А. (а.с.13, 14).

На даний час позивач не є інвалідом,
тобто є працездатним, його доводи про
те, що постійно хворіє, на
підтвердження чого надав довідки за
минулі роки суд не вважає
переконливими, оскільки із 2012 р. до дня
розгляду справи перебував на лікуванні
лише 12 днів (а.с.9) і в даний час
перебуває на обліку в центрі
зайнятості. батьки не перебувають на
його утриманні, оскільки отримують
пенсію, що не заперечується
сторонами.Відповідачка інших доходів
немає, тому суд не вбачає підстав для
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.180-182; 184; 192 СК України, Закону
України „Про судовий збір", ст.ст.10; 11; 60;
88; 212-215; 223 ЦПК України, суд , -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про звільнення від сплати
заборгованості за аліментами, зміну
розміру аліментів відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Вінницької області через Тиврівський
райсуд протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: А. Г. Мазурчак