Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №289/1990/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Широкової
Л.В.,

суддів
Матюшенка І.В., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання
Ходаківській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 15 листопада
2013 року

по цивільній справі за заявою ОСОБА_4
про встановлення факту проживання на
території України та належності
правовстановлюючого документа,
заінтересовані особи: Радомишльський
районний сектор управління Державної
міграційної служби України в
Житомирській області, відділ РАЦС
Радомишльського РУЮ,-

в с т а н о в и л
а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_4
звернувся до суду із заявою про
встановлення факту проживання його
батька ОСОБА_5 на території України та
факту належності правовстановлюючого
документа. Свої вимоги мотивував тим,
що він разом із своїм батьком - ОСОБА_5
та рідною сестрою - ОСОБА_6, постійно
проживали на території Російської
Федерації (м.Сургут, Тюменської
області). У серпні 2010 року,
відпочиваючи на території України, у
батька - ОСОБА_5 стався серцевий напад, у
зв'язку з чим, останній 27.08.2010 року склав
заповіт, який був посвідчений
секретарем виконавчого комітету
Триліської сільської ради
Фастівського району, Київської
області. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер,
заповідаючи усе своє майно йому та
сестрі ОСОБА_6 Після смерті батька
відкрилася спадщина і у встановлений
законом термін він звернувся до
нотаріуса за останнім місцем
проживання спадкодавця (м.Сургут) із
заявою про прийняття спадщини, як
спадкоємець першої черги за заповітом,
проте, нотаріус відмовив йому в
прийнятті згаданої заяви та у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, з тих підстав, що заповіт
вчинений батьком на його користь та на
користь його сестри під час
тимчасового перебування на території
України, і тому ставить під сумнів сам
факт вчинення такого заповіту та
наявності його в державному реєстрі.
Відтак, позивач змушений звертатися до
суду із вказаною заявою.

Рішенням Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 15 листопада 2013 року заявлені вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з даним судовим
рішенням, представник ОСОБА_2, яка є
спадкоємицею ОСОБА_6 за заповітом
-ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким заяву
ОСОБА_4 залишити без розгляду.

На обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що рішення суду є
незаконним, необґрунтованим та таким,
що ухвалено з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.
Судом не встановлено усіх обставин, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи. Апелянт вважає, що існує спір
про право, а відтак, заяву ОСОБА_4 слід
залишити без розгляду.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК
України суд розглядає в окремому
провадженні справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.4 ст. 256 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо із заяви про встановлення
факту, що має юридичне значення,
вбачається спір про право, а якщо спір
про право буде виявлений під час
розгляду справи - залишає заяву без
розгляду.

Як роз'яснено в п.1 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» від 31 березня 1995 року № 5, в
порядку окремого провадження
розглядаються справи про встановлення
фактів, якщо встановлення факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право. А відповідно до абзацу
3 п.3 цієї ж постанови, у тому разі, коли
буде виявлено, що встановлення
підвідомчого судові факту пов'язане з
вирішенням спору про право, суд
відмовляє в прийнятті заяви до
розгляду в окремому провадженні, а якщо
це буде виявлено під час розгляду
справи, залишає заяву без розгляду і
роз'яснює заінтересованим особам, що
вони мають право подати позов на
загальних підставах.

Із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_4, звертаючись до суду із
зазначеною заявою вказав, що
встановлення факту проживання його
батька ОСОБА_5 та вчинення останнім
заповіту на території України
необхідно йому для отримання спадщини,
при цьому зазначає, що він звертався до
державної нотаріальної контори за
останнім місцем проживання
спадкодавця (м.Сургут) із заявою про
прийняття спадщини, як спадкоємець
першої черги за заповітом, проте йому
було відмовлено у зв'язку сумнівами у
законності спірного заповіту.

Тобто, встановлення такого факту
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право заявника на отримання
спадщини у зв'язку зі смертю його
батька.

Відтак, колегія суддів вважає, що
в даному випадку є спір про право, а
тому рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з залишенням заяви
без розгляду. При цьому колегія суддів
роз'яснює заінтересованим особам, що
вони мають право подати позов на
загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, п.4 ч.1 ст.307,
313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 15
листопада 2013 року скасувати.

Заяву ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання на території України та
належності правовстановлюючого
документа залишити без розгляду,
роз'яснивши заінтересованим особам
право подати позов на загальних
підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: