АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/194/14
Головуючий 1 інстанції Проценко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової
А.І., Довгаль А.П.,

при секретарі - Мерзлікіної
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Ленінського районного суду
міста Харкова від 14 жовтня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «АТ
Каргілл», третя особа - генеральний
директор ТОВ «АТ Каргілл» Ганевич
Міхаіл про визнання наказу про
накладення дисциплінарного стягнення
та про звільнення з роботи незаконними,
зобов'язання змінити підстави
звільнення та внести відповідні зміни
до трудової книжки, проведення повного
розрахунку, виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «АТ Каргілл»,
третя особа - генеральний директор ТОВ
«АТ Каргілл» Ганевич Міхаіл про
визнання наказу про накладення
дисциплінарного стягнення та про
звільнення з роботи незаконними,
зобов'язання змінити підстави
звільнення та внести відповідні зміни
до трудової книжки, проведення повного
розрахунку, виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказав,
що з 19.09.2001 року він працював у ТОВ «АТ
Каргілл» на посаді регіонального
представника в Харківській області, а
15.09.2011року був переведений на посаду
представника торгівельного у
Харківській та Сумській областях.
Наказом №75-П від 10.09.2012 року він був
попереджений про звільнення з 19.11.2012
року у зв'язку зі скороченням штату,
25.10.2012 року на нього було накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани, а 09.11.2012 року - звільнено з
причин систематичного невиконання ним
без поважних причин трудових
обов'язків. Просив визнати незаконним
наказ №92-П від 25.10.2012 року про
накладення дисциплінарного стягнення;
визнати незаконним наказ №103-П від
09.11.2012 року про звільнення з роботи;
зобов'язати ТОВ «АТ Каргілл» змінити
формулювання причин звільнення на ст.38
КЗпП України - тобто звільнення за
власним бажанням, та внести відповідні
зміни у трудову книжку; стягнути з ТОВ
«АТ Каргілл» на його користь: суму
нарахованих та невиплачених бонусів у
розмірі 4000 доларів США, середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 8216,04 грн., середній заробіток за
час затримки розрахунку в сумі 8216,04
грн., моральну шкоду в сумі 30000 грн. та
витрати на правову допомогу в сумі 3000
грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представники позов підтримали у
повному обсязі

Представник відповідача TOB «AT Каргілл»
проти задоволення позову заперечував.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Харкова від 14 жовтня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та постановити
нове, яким задовольнити його позовні
вимоги в повному обсязі. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
звільнення з займаної посади проведено
власником з порушенням трудового
законодавства, до цього часу не
виплачені бонуси за попередню роботу.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції
виходив з того, що звільнення
останнього з займаної посади було
проведено керівництвом ТОВ з
додержанням вимог чинного
законодавства, а тому відсутні
підстави для визнання наказу про
накладення дисциплінарного стягнення
та про звільнення з роботи незаконними.

Вказаний висновок суду судова колегія
апеляційного суду вважає вірним.

Встановлено, що відповідно до
трудового договору від 19.09.2001 року
ОСОБА_3 прийнятий у ЗАТ «АТ Каргілл» на
посаду регіонального представника
торгівельного відділу у Харківській
області з випробувальним терміном 3
місяці (т. 1 а.с. 11).

На підставі наказу №57-П від 01.07.2011 року
він переведений на посаду представника
торговельного відділу у Харківській та
Сумській областях.

10.09.2012 року ОСОБА_3 було попереджено про
звільнення із займаної посади з 19.11.2012
року за ст.40 п.1 КЗпП України у зв'язку зі
скороченням штату. Наказом №77-П від
10.09.2012 року ОСОБА_3 зобов'язано
повернути підприємству службовий
автомобіль та мобільний телефон, що
були в його використанні (т.1 а.с.12,13,103).

ОСОБА_3 відмовився від підпису про
ознайомлення з зазначеними
документами, про що складений
відповідний акт (т.1.а.с. 69,70).

Наказом по підприємству №102-П від 08.11.2012
року було відмінено дію наказу №75-П від
10.09.2012 року про скорочення чисельності
працівників та внесення змін до
штатного розкладу і визнано недійсними
накази №76-П від 10.09.2012 року про
попередження працівників про
скорочення чисельності працівників,
№77-П та 78-П від 10.09.2012 року про
повернення службових автомобіля та
телефону, №84-П від 28.09.2012 року про
виконання посадових обов'язків.

09.11.2012 року на підставі наказу №103-К
ОСОБА_3 звільнений з займаної посади за
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором за п. З ст.40 КЗпП
України (т.1 а.с.23).

Відповідно до ч. 2 ст. З КЗпП України
особливості праці членів кооперативів
та їх об'єднань, колективних
сільськогосподарських підприємств,
фермерських господарств, працівників
підприємств з іноземними інвестиціями
визначаються законодавством та їх
статутами. При цьому гарантії щодо
зайнятості, охорони праці, праці жінок,
молоді, інвалідів надаються в порядку,
передбаченому законодавством про
працю.

Згідно до п. 3.3. Статуту ТОВ «АТ
Каргілл», затвердженого загальними
зборами засновників протокол № 13 від
23.03.2012р. товариство є підприємством з
іноземними інвестиціями. Пунктом 14.1
цього Статуту передбачено, що з
дотриманням політики або рішень, які
можуть періодично прийматися
загальними зборами учасників,
Генеральний директор визначає згідно
чинного законодавства України
кількість працівників, а також питання
найму і звільнення працівників,
компенсацій, умов праці, матеріального
заохочення, робочого часу, відпусток і
соціального страхування. Умови найму
персоналу товариства можуть
визначатися письмовими трудовими
угодами за рішенням Генерального
директора або будь-якого Члена
дирекції, (т.2 а.с.51,64) У зв'язку з цим суд
приймає до уваги наявні у матеріалах
справи керівні принципи компанії
Каргілл як доказ наявності обов'язку
кожного працівника ТОВ «АТ Каргіл»
додержуватися і неухильно їх
виконувати.

Одним із керівних принципів компанії
Каргілл, який діяв у відповідача, є
принцип, відповідно до якого,
співробітники Каргілл не можуть бути
втягнуті у ситуації, які породжують
конфлікт інтересів компанії і
співробітника. Відповідно до ч. 1 ст. 139
КЗпП України працівники зобов'язані
працювати чесно і сумлінно, своєчасно і
точно виконувати розпорядження
власника або уповноваженого ним
органу, додержувати трудової і
технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитися до майна власника, з
яким укладено трудовий договір.

19.05.2006 р., 27.06.2012 р., 25.10.2012 р. позивач
ознайомлювався з відповідними
керівними принципами під розпис, (т.1 а.
с. 126-130)

ОСОБА_4 докладною запискою від 24.10.2012р.
повідомляє генерального директора ТОВ
«АТ Каргілл» про виявлення аналітиком
ОСОБА_5 родинних зв'язків ОСОБА_3 та
власника компаній ПП «АГРО-ПРОДУКТ» та
ПП «АПК АГРО-ПРОДУКТ» ОСОБА_6. Контракти
узгоджувалися та підписувалися ОСОБА_3
після 27.06.2012р., незважаючи на додаткові
роз'яснення керівних принципів
Каргілл. Тобто ОСОБА_3, якому було
роз'яснено про неможливість роботи з
компаніями, якими володіють родичі,
оскільки це створює конфлікт
інтересів, після 27.06.2012р. продовжував
працювати з такими компаніями, чим
свідомо порушував вказівки
керівництва та керівні принципи
компанії.(т. 1 а.с.94).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_3 від від
27.06.2012 р. та 25.10.2012р. його син є
засновником ПП «АГРОПРОДУКТ», яке
повернуло кошти компанії, та про сина
засновника знали ОСОБА_17 та ОСОБА_18.
Його сім'я та сім'я сина мешкає і
забезпечується окремо. З компанією
«АПК АГРОПРОДУКТ» він співпрацює з
28.09.2010р. по 27.09.2012р. та в роботі принципів
«Каргіл» не порушував, (т.1 а. с. 110-114)

25.10.2012р. ОСОБА_3 підписав додаткову
угоду до трудового договору щодо
керівних принципів Каргілл. (т.1 а.с.17).
Того ж дня, наказом № 92-П ОСОБА_3 було
оголошено догану та повторно
повідомлено про необхідність
виконання керівних принципів Каргілл,
в т.ч. щодо уникнення ситуацій
конфлікту інтересів щодо залучення
безпосередньо чи через інших
співробітників, родичів, або компаній
якими володіють родичі або компаній у
яких родичі займають керівні посади, в
якості постачальників або вести з ними
іншу комерційну діяльність від імені
компанії Каргіл. Накладення
дисциплінарного стягнення вмотивовано
тим, що позивач в порушення трудового
договору і посадової інструкції після
усного попередження про
неприпустимість, відповідно до
керівних принципів Каргілл, роботи з
компаніями, якими володіють родичі,
після 27.06.2012р. до жовтня 2012р. укладав
контракти з компанією ПП «АПК
Агро-Продукт», власником якої є його
син ОСОБА_6, що було виявлено 03.10.2012р.
Підставою для видання наказу є
доповідна записка фінансового
директора торгівельних операцій
ОСОБА_4 від 24.10.2012р. (т.1 а.с.16,106)

ОСОБА_4 докладною запискою від 05.11.2012р.
повідомляє генерального директора ТОВ
«АТ Каргілл» про виявлення родинних
зв'язків ОСОБА_3 та власниці компанії
ТОВ «СП АГРОЕКСПОРТ» ОСОБА_7, яка є його
дочкою. Контракти укладалися протягом
з 22.10.2010р. до 26.09.2012р. та підписувалися
останніми. 25.10.2012р. ОСОБА_3 було нагадано
про необхідність сумлінно виконувати
трудові обов'язки та принципи Каргіл,
про заборону залучення в якості
поставщиків компанії, якими володіють
чи керують родичі та необхідності
повідомити про всі такі компанії. В її
присутності, а також в присутності
ОСОБА_8, ОСОБА_9. та ОСОБА_10 ОСОБА_3
повідомив, що крім ПП «АГРО-ПРОДУКТ» та
ПП «АПК АГРО-ПРОДУКТ» його родичі
будь-якими компаніями не володіють та
керівниками не є, та з такими
компаніями він не працював. Тобто
ОСОБА_3 навмисно приховано факт
співробітництва з ТОВ «СП АГРОЕКСПОРТ»
чим порушено трудові обов'язки, (а.с. т.1
а.с.91).

При проведенні перевірок у 2012р. у
ОСОБА_3 було витребувано пояснення щодо
укладення договорів з фірмами,
засновниками чи керівниками яких є
його родичі. У своєму поясненні від
25.10.2012р. ОСОБА_3 вказав лише дві фірми
свого сина. Як вбачається з пояснень
ОСОБА_3 від 09.11.2012р., він зазначив не всіх
клієнтів, які є його родичами, та забув
сповістити, що в фірмі «Агроекспорт»
працює донька - ОСОБА_7 (т.1 а.с.109,114).

Умовами трудового договору та
Додатковою угодою до трудового
договору від 25.10.2012р. обумовлено
виконання працівником окрім правил
внутрішнього трудового розпорядку
необхідність дотримання Керівних
принципів Каргілл та посадової
інструкції, які передбачають певні
особливості виконання посадових
обов'язків працівником у випадку
виникнення конфлікту інтересів.
Вказана вимога закріплена і у
посадовій інструкції ОСОБА_3 де в гл. IV
зазначено, що представник торгівельний
у Харківській та Сумській областях
несе відповідальність, в т.ч. за
невиконання чи неналежне виконання
Керівних принципів компанії, (т.1 а.с. 100)
При цьому у п.7 Керівних принципів
компанії зазначено про недопущення
конфлікту інтересів, а у п.6 правил
передбачено обов'язок працівника
повідомляти про можливість виникнення
такого конфлікту.

Відповідно до анкети ОСОБА_3 його сином
є ОСОБА_6, а донькою - ОСОБА_11, (т.1.а.с. 73)

Як вбачається з витягів з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців станом на
23.10.2012р. засновником (учасником) ПП
«АГРО-ПРОДУКТ» та ПП «АПК АГРО-ПРОДУКТ»
та станом на 06.11.2012р. засновником
(учасником) ТОВ «СП АГРОЕКСПОРТ» є
ОСОБА_6. Станом на 06.11.2012р. засновником
(учасником) ТОВ «СП АГРОЕКСПОРТ» є
ОСОБА_6, а керівником юридичної особи -
ОСОБА_7, (т.1.а.с. 80,81,83,84,86,87)

Аналітиками компанії були виявлені
випадки укладання контрактів ОСОБА_3 з
фірмами, власниками чи керівниками
яких були його близькі родичі. Однак,
після накладення дисциплінарного
стягнення ОСОБА_3 не повідомив про
співпрацю з фірмою де засновником є
його син ОСОБА_6, а керівником донька
ОСОБА_7.

Тобто наявним є факт вчинення нового
дисциплінарного проступку протягом
строку дії попередньо накладеного
дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
розглядаючи спір, суд встановлює
фактичні обставини на підставі наданих
сторонами письмових, або речових
доказів, пояснень свідків чи інших
передбачених законом фактичних даних.
При цьому за правилами ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог, або
заперечень.

Згідно до ч. З ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом в разі систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Наказом № 103-П від 09.11.2012р. ОСОБА_3 було
звільнено з роботи з 09.11.2012р. відповідно
до п.З ст.40 КЗпП України за систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором, посадовою
інструкцією та керівними (керуючими)
принципами Каргілл. (т.1 а.с. 107-108)

Відповідно до акту від 09.11.2012р. ОСОБА_3 в
присутності менеджера по збуту ОСОБА_12,
фінансового директора торгівельних
операцій ОСОБА_4 та юрисконсульта
ОСОБА_10 було запропоновано
ознайомитись з наказом № 103-П від
09.11.2012р. про звільнення з роботи та
підписати його, але ОСОБА_3 отримавши
копію наказу від підпису про
ознайомлення з документом відмовився.
(т.1.а.с. 67)

Після зазначеного звільнення, 09.11.2012р.
позивач подав заяву про звільнення із
займаної посади за власним бажанням з
виплатою йому бонусів у розмірі 4 000
доларів СІЛА, невиплаченої заробітної
плати з 01.07.2012р. в сумі підвищеної на 1056
грн. та винагороди в розмірі п'ятдесят
два посадових оклади, (т.1 а.с. 19).

Як вбачається з акту від 09.11.2012р.
складеного директором ВК ОСОБА_9. в
присутності ст. інспектора ВК ОСОБА_2.,
бухгалтера по з/п ОСОБА_14 представник
торгівельний у Харківській та Сумській
областях ОСОБА_3 до відділу кадрів не
з'явився. (т.1.а.с. 68)

ОСОБА_3 передав матеріальні цінності
ОСОБА_15 14.11.2012р., про що складено
відповідний акт. (т. 1 .а. с. 71)

Наказами №09/3-2012-ЗП від 24.09.2012р. та
№09/2-2012-ЗП від 24.09.2012р. ОСОБА_3 виплачено
одноразову винагороду (премію) за
підсумками роботи за рік в період з
01.06.2011р. по 31.05.2012р.у розмірі 20800 грн. та
премію у розмірі 1084,03 грн. (т.1 а.с.140, т.2
а.с.42).

Як вбачається з довідок № 10 від 21.01.2013р.
№ 151 та № 152 від 27.09.2013р. середньомісячна
заробітна плата позивача складає 8716,10
грн. Позивачу нараховано до виплати
7579,45 грн. Остаточний розрахунок на
нараховану суму був здійснений в день
звільнення - 09.11.2012р. (т.1 а.с.133, т.2
а.с.155,156)

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
на те, що формулювання причин його
звільнення в трудові книжці не
перешкоджало його працевлаштуванню, на
підставі ч. 3 ст. 235 КЗпК йому має бути
виплачений середній заробіток за час
вимушеного прогулу судовою колегією не
приймається.

Таким чином, підстав для задоволення
позову судовою колегією не
встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Доводи, викладені ОСОБА_16 в
апеляційній скарзі, висновок суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду міста Харкова від 14 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді