Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/4436/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Баренко
Сахібджамал Гайнулівна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого: судді
Товянської О.В.

суддів: Микитюк
О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі:
Валяник А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області до ОСОБА_1 про відшкодування
збитків внаслідок втрати майна

за апеляційною скаргою Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області на рішення Житомирського
районного суду Житомирської області
від 14 січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Управління ДВС ГУЮ в
Житомирській області звернулось до
суду з позовом. Просило стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави вартість
завданих збитків в сумі 9173,60грн.
Зазначало, що згідно акту прийому
передачі по договору №04/1 від 20.04.2004р.
було передано на відповідальне
зберігання директору ЖОФ ДП МВС
України «Спецсервіс» ОСОБА_1 майно,
вилучене митними органами, відповідно
до виконавчого провадження з
примусового виконання рішень суду про
конфіскацію в дохід держави майна, що
перебувало на виконанні у відділі
примусового виконання рішень
управління ДВС. 26.07.2013р. за вих. №3.4/36850
до прокуратури Житомирської області
направлений лист з проханням вжити
заходи прокурорського реагування по
факту не повернення майна до ДВС
торговельною організацією Житомирська
філія ДП МВС України «Спецсервіс».
Станом на 09.08.2013р. вказане майно не
знайдено та не повернуто.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 14 січня 2014
року в задоволенні позову відмовлено в
зв'язку зі спливом строків позовної
давності.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що позивачем вживалися
заходи щодо розшуку вказаного майна, а
вимоги направлялися юридичній особі ДП
МВС України «Спецсервіс» з метою
встановлення місця знаходження
зберігача та місця зберігання майна.
Оскільки встановити місце проживання
зберігача вдалося можливим лише після
отримання відповіді з адресно -
довідкового бюро, дана обставина не
була врахована судом першої інстанції.
Крім того, з матеріалів виконавчого
провадження вбачається, що до цього
часу не встановлено місце знаходження
ДП МВС «Спецсервіс», директором якого
був на час передачі майна ОСОБА_1

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, згідно
акту прийому-передачі від 20.04.2004
директор ЖОФ ДП МВС «Спецсервіс» (далі -
підприємство) ОСОБА_1 прийняв на
зберігання у ВДВС Богунського РУЮ
майно на суму 9173,60грн. (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України за
договором зберігання одна сторона
(зберігач) зобов'язується зберігати
річ, яка передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності. Письмова
форма вважається дотриманою, якщо
прийняття речі на зберігання
посвідчено розпискою, квитанцією, або
іншим документом, підписаним
зберігачем(ч.1 ст.937 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач
прийняв спірне майно на зберігання.

Згідно з ч.2 ст.938 ЦК України, якщо строк
договору зберігання не встановлений і
не може бути визначений виходячи з його
умов, зберігач зобов'язаний зберігати
річ до пред'явлення поклажодавцем
вимоги про її повернення. Відповідач не
заперечував, що дійсно позивач
звертався до нього з приводу
повернення спірного майна.

Є обґрунтованим висновок суду про те,
що позовна давність у спірних
правовідносинах становить три роки
(ст.257 ЦК України). Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі. Її перебіг, згідно з
ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями,
строк виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги,
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.

Матеріалами справи доведено, що про
своє порушене право позивач дізнався у
2005 році. Таким чином на момент подачі
позову до суду строк позовної давності
закінчився.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст. 267 ЦК України).

За таких обставин, коли відповідач
заявив клопотання про застосування
позовної давності (а.с.33), суд
обґрунтовано відмовив у позові з цих
підстав.

Керуючись ст. ст.
209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області відхилити.

Рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 14 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :