Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/2618/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Гури А.І.

при секретарі
Поліковській О.І.

за участю: позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі,
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків
заподіяних внаслідок користування
самовільно зайнятою земельною
ділянкою,

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про відшкодування
матеріальних збитків в розмірі 850 грн.,
спричинених внаслідок користування
самовільно зайнятою земельною
ділянкою та стягнути з того судовий
збір.

В судовому засіданні позивач
пояснила, що в с. Загнітків, Кодимського
району їй виділена у користування
земельна ділянка розміром 0,35 га за
межами села, як присадибна. Сусідня
земельна ділянка обробляється
відповідачем. Відповідач самовільно
знищив межові знаки і на протязі
останніх років використовує земельну
ділянку для своїх потреб. Хоча
відпоідач є її рідним братом, але між
ними склалися ворожі стосунки. В 2013
році відповідач самовільно зібрав
урожай ячменю, посіяний нею. На це вона
своєї згоди не давала. Тим самим
відповідач спричинив їй матеріальні
збитки які складються з наступного:
культивація грунту та посві - 400 грн.,
придбання 100 кг насіння ячменю - 250 грн.,
придбання 50 кг мінерального добрива -
200 грн.. Крім того вона мала намір
зібрати 1500 кг ячменю з 0,35 га, що
дорівнює 2000 грн.. Просить постановити
рішення, яким стягнути з відповідача 850
грн. грішми, а також зобов»язати
відповідача повернути 1500 кг ячменю
натурою та стягнути судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав та пояснив, що спірна
земельна ділянка належала їхньому
батькові, який перед смертю
розпорядився щоб земельна ділянка
належала саме йому. Обробляє земельну
ділянку вже майже двадцять років. У 2013
році позивач самовільно передискувала
земельну ділянку, які він вже засіяв.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
показав, що на прохання ОСОБА_1
культивував і засівав земельну ділянку
в урочищі «Лопата», що належить
останній у 2012 році. За одну сотку плата
складала 10 грн..

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснив, що за ОСОБА_1 і тої сестрою -
ОСОБА_5 числиться домоволодіння
АДРЕСА_1, за яким закріплена земельна
дялнка розміром 0,60 га (0,25 га - біля
будинку, і 0,35 га в урочищі «Лопата»). З
2006 року по 2012 рік земельною ділянкою
розміром 0,35 га користувався ОСОБА_2 -
рідний брат ОСОБА_1.

Згідно довідки Загнітківської
сільської ради Кодимського району
Одеської області №1587 від 29 січня 2013
року ОСОБА_2 з 2006 року по 2012 рік
самовільно користувався земельною
ділянкою розміром 0,35 га в урочищі
«Лопата», що належить ОСОБА_1.

Згідно акту обстеження, складеного 18
квітня 2013 року Загнітківською
сільською радою, земельна ділянка, що
належить ОСОБА_1 і ОСОБА_5, обробляє
ОСОБА_2

Вислухавши сторони по справі,
пояснення свідків, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов не може бути
задоволеним з таких підстав.

Згідно статті 55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті
11 ЦПК України, суд розглядає справу в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін.

Згідно загальних положень про
відшкодування шкоди і, зокрема статті
1166 ЦК України, майнова шкода, завдана
майну фізичної особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що
спірна земельна ділянка належить
позивачеві та її сестрі - ОСОБА_5. З 2006
року по 2013 рік земельна ділянка площею
0,35 га обробляється без згоди на те
позивача, відповідачем.

Відмовляючи в задовоелнні позову суд
виходив з наступного.

Позивач довела суду, що спірною
земельною ділянкою неправомірно
користується відповідач.

Разом з тим, вимагаючи стягнути з
ОСОБА_2 витрати понесені на культивацію
грунту та посів - 400 грн., придбання 100 кг
насіння ячменю - 250 грн., придбання 50 кг
мінерального добрива - 200 грн..,
зобов»язати останнього повернути 1500 кг
ячменю натурою - позивач яких-небудь
доказів у підтвердження заявлених
вимог суду не надала, а відтак, в
задоволенні позову повинно бути
відмовлено.

На підставі ст. 1166 ЦК України,
керуючись ст.ст.10,60,213-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш
И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних
збитків заподіяних внаслідок
користування самовільно зайнятою
земельною ділянкою відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Одеської області через Кодимський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
А.І. ГУРА