АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/1138/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/402/14
Головуючий у 1-й інстанції Островський
Доповідач Корнієнко В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Котелевського районного суду
Полтавської області від 11 грудня 2013
року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення,
дії та бездіяльність державного
виконавця начальника відділу ДВС
Котелевського районного управління
юстиції Саєнка С.С. та рішень відділу
державної виконавчої служби
Зіньківського районного управління
юстиції, заінтересована особа -
Котелевська районна державна
адміністрація Полтавської області, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Котелевського районного суду
Полтавської області від 11 грудня 2013
року у задоволенні скарги ОСОБА_1 про
визнання постанови про відкриття
виконавчого провадження від 23 вересня
2013 року не оформленою відповідно до
закону, прийнятою до виконання без
перевірки матеріалів справи і судового
рішення, що не набрало чинності, на
підставі прийнятого до виконання
виконавчого листа, який не підлягає
виконанню та про визнання
неправомірними цих дій та
бездіяльності, про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, про зобов'язання державного
виконавця зупинити виконавче
провадження - відмовлено повністю.

В частині вимог скарги ОСОБА_1 на
рішення відділу державної виконавчої
служби Зіньківського районного
управління юстиції щодо визнання
протиправною постанови про стягнення
виконавчого збору від 08 листопада 2013
року та її скасування, визнання
протиправною постанови про накладення
штрафу від 08 листопада 2013 року та її
скасування - закрито провадження у
справі у зв'язку з тим, що вимоги скарги
не підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства. Роз'яснено
скаржнику ОСОБА_1 право звернення до
суду для вирішення даних вимог в
порядку адміністративного
судочинства.

З даною ухвалою не погодився
скаржник ОСОБА_1 та подав на неї
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу скасувати та направити справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції, а також ухвалити нове
рішення, яким задовольнити скаргу та
визнати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 23 вересня
2013 року не оформленою відповідно
закону, прийнятою без перевірки
матеріалів справи і судового рішення,
що не набрало законної сили, на
підставі прийнято до виконання
виконавчого листа, який не підлягає
виконанню, визнати ці дії та
бездіяльність державного виконавця
неправомірними; зобов'язати державного
виконавця зупинити виконавче
провадження.

Апелянт вважає ухвалу такою, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги вмотивовує тим, що
суд дійшов невірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
скарги, посилаючись на підстави та
докази скарги.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи та доводи апелянта,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення за
наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення ухвали без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Вирішуючи питання щодо наявності
підстав для задоволення скарги ОСОБА_1,
суд першої інстанції правомірно
виходив з наступного.

Матеріалами справи
підтверджується, що рішенням
Котелевського районного суду
Полтавської області від 11 червня 2012
року, задоволено позов Котелевської
районної державної адміністрації
Полтавської області до скаржника про
визнання будівництва самочинним та
зобов'язання його знести.

Вказане рішення
набрало законної сили 17 вересня 2012
року, внаслідок його перегляду судом
апеляційної інстанції, яким апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилено, а рішення
Котелевського районного суду
Полтавської області від 11 червня 2012
року - залишено без змін.

Окрім того, ухвалою
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 грудня 2012 року, касаційну
скаргу ОСОБА_1 також відхилено, а
рішення Котелевського районного суду
Полтавської області від 11 червня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 17 вересня 2012
року залишено без змін.

Далі судом
встановлено, що 17 квітня 2013 року
Котелевським районним судом
Полтавської області за заявою
представника Котелевської районної
державної адміністрації Полтавської
області був виданий виконавчий
лист № 1613/2-4/11, щодо зобов'язання
ОСОБА_1 знести об'єкти
нерухомого майна, а саме: об'єкт № 1
(сторожова вежа) - споруда,
об'єкт № 2 (сторожова вежа) - споруда;
об'єкт № 3 (вежі) -споруда; об'єкт
№ 4 (курень) - будівля; об'єкт № 5
(огорожі - частоколу, мостику) -споруда;
об'єкт № 6 (вбиральня) - будівля, що
розташовані за межами населеного
пункту АДРЕСА_1, шляхом розбирання та
демонтажу. ( а.с. 23).

Котелевська
районна державна адміністрація
Полтавської області 19 червня 2013
року № 001.1-14/344 направила заяву про
примусове виконання рішення суду
разом з виконавчим листом від 17
квітня 2013 року, яка надійшла на адресу
ВДВС Котелевського РУЮ від 23
вересня 2013 року № 592. ( а.с. 21).

З урахуванням викладеного, доводи
скаржника та апелянта щодо вирішення
державним виконавцем питання про
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим листом, виданим на підставі
рішення, яке не набрало законної сили, є
надуманими.

Вирішуючи питання щодо
відповідності змісту виконавчого
документу вимогам закону, місцевий суд
обґрунтовано виходив з норм ст. 17, 18
Закону України «Про виконавче
провадження»

Дослідивши матеріали
справи та здійснивши їх системний
аналіз у розрізі з нормами чинного
законодавства, районний судом вірно
дійшов висновку, що виконавчий лист
№ 1613/2-4/11, виданий Котелевським
районним судом Полтавської області
від 17 квітня 2013 року, відповідає
всім вимогам закону, а доводи скаржника
є безпідставними, виходячи з
наступного.

Так, у верхньому лівому куті
виконавчого листа зазначено номер
справи - № 1613/2-4/11, номер провадження
- № 2/1613/2/2012 та зазначено дату прийняття
рішення, а саме: 11 червня 2012 року, при
цьому зазначена резолютивна частина
судового рішення - про
зобов'язання ОСОБА_1 знести
об'єкти нерухомого майна, з чітко
зазначеним місцем розташування цих
об'єктів ( що розташовані за межами
населеного пункту АДРЕСА_1).

Далі встановлено, що
.виконавче провадження було
відкрито у відповідності з вимогами
ст. 19, 25 Закону України «Про виконавче
провадження», на підставі заяви
стягувача згідно вказаного вище
виконавчого документа.

При цьому доводи
скаржника щодо не звернення
державного виконавця ВДВС
Котелевського РУЮ до суду щодо
роз'яснення рішення суду, виконавчого
документа, вірно визнані судом не
обґрунтовані, з посиланням на норми ст.
34 Закону України «Про виконавче
провадження», у відповідності до
якої державний виконавець або
сторони виконавчого провадження
наділені правом звернутися до суду,
який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення
відповідного рішення; у разі якщо
викладена у виконавчому документі
резолютивна частина рішення є
незрозумілою, а також у разі якщо
зміст виконавчого документа є
незрозумілим, оскільки незрозумілість
цих процесуальних документів не була
встановлена.

Також суд вірно звернув увагу на
те, що дана норма визначає право, а не
обов'язок учасників виконавчого
провадження, яким, в сою чергу,
наділений і сам скаржник.

Вирішуючи питання щодо
обґрунтованості доводів ОСОБА_1 про
наявність підстав для зупинення
виконавчого провадження, місцевий суд
вірно виходив з наступного.

Згідно ст..37 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
вичерпний перелік обставин, що
зумовлюють обов'язкове зупинення
виконавчого провадження, а нормами
ст.. 38 вказаного Закону визначені
обставини, що надають право державному
виконавцю зупинити виконавче
провадження. Порядок і строки
зупинення виконавчого провадження
передбачені ст. 39 вказаного
вище Закону, згідно з якою, державний
виконавець виносить вмотивовану
постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтями 37 і 38 цього
Закону, яка затверджується начальником
або заступником начальника відділу,
якому підпорядкований державний
виконавець.

З пояснень ОСОБА_1 судом було
встановлено, що він відмовляється
виконувати рішення суду, оскільки з ним
не згодний. При цьому підстав для
зупинення виконавчого провадження,
передбачених статтями 37, 38
Закону України «Про виконавче
провадження» ним не було наведено.
У зв'язку з цим і доводи апеляційної
скарги в цій частині не заслуговують на
увагу, оскільки є надуманими.

Далі, суд дійшов вірного висновку, що
вимоги скарги ОСОБА_1 на рішення
відділу державної виконавчої
служби Зіньківського районного
управління юстиції щодо
визнання протиправною постанови
про стягнення виконавчого збору від 08
листопада 2013 року та її скасування,
визнання протиправною постанови
про накладення штрафу від 08 листопада
2013 року та її скасування підлягають
закриттю провадженню по справі у
зв'язку з тим, що дані вимоги скарги
не підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства, оскільки
Державна виконавча служба входить до
системи органів Міністерства юстиції
України і здійснює виконання рішень
судів відповідно до законів України
(ст. 1 Закону України «Про державну
виконавчу службу»).

Державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, виконання яких покладено на
державну виконавчу службу у порядку
передбаченому законом.

В пункті 6 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» з посиланням на пункт 7 частини
другої статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначається,
що постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є виконавчими
документами.

За таких обставин враховуючи правові
норми Цивільного процесу України,
Кодексу адміністративного судочинства
України, Закону України «Про державну
виконавчу службу» та зміст вимог
пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби». Справи про оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) під час примусового
виконання постанов державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу, як
виконавчих документів у окремому
виконавчому провадженні, належить до
юрисдикції адміністративних судів.

З цих підстав висновок суду про
закриття провадження у справі в
частині вимог ОСОБА_1 щодо визнання
протиправною постанови про стягнення
виконавчого збору від 08 листопада 2013
року та її скасування, визнання
протиправною постанови про накладення
штрафу від 08 листопада 2013 року є
обґрунтованим.

На підставі вищенаведеного, враховуючи
вказані обставини, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, і не підтверджують
належними доказами їх неправомірність.

Окрім цього, колегія суддів звертає
увагу на те, що відповідно до постанови
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Зіньківського районного управління
юстиції Сухомлин Т.В. від 28 листопада 2013
року закінчено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 1613/2-4/11 від 17 квітня 2013 року,
внаслідок чого знесено об"єкти
нерухомого майна, визначені у ньому
згідно резолюивної частини рішення.

Виходячи з вищевикладеного, судова
колегія дійшла висновку про те, що
судом першої інстанції на час розгляду
заяви про забезпечення позову
з'ясовано всі обставини та надано їх
належну правову оцінку. Порушень норм
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
ухвали Котелевського районного суду
Полтавської області від 11 грудня 2013
року судовою колегією не встановлено.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313,
314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Ухвалу Котелевського районного суду
Полтавської області від 11 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : ______В.І.
Корнієнко

Судді: ______Г.Л. Карпушин
______П.С. Абрамов