Справа № 112/244/14-ц
Провадження №2/112/111/14
11 березня 2014 року
Нижньогірський районний суд
Автономної Республіки Крим
у складі головуючого судді - Авакян А.М.
при секретарі - Колесниковій
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с. Нижньогірський
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я особа Нижньогірський
районний сектор ГУ ДМС України в АР
Крим про визнання осіб, такими що
втратили право користування житловим
Позивачка просить суд визнати
відповідачів такими що втратили право
користування житловим приміщенням у
Позовні вимоги мотивовані тим, що вона
є власницею квартири АДРЕСА_1. У даній
квартирі також з 25 травня 2005 року
зареєстровані відповідачі, а саме її
донька ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_2 які
за місцем реєстрації не проживають та
ніколи не проживали. Їх особистих речей
у квартирі не має, та у теперішній час
вона має намір розпорядитися своїм
майном, проте реєстрація відповідачів
у квартирі цьому перешкоджає. На її
неодноразові прохання про добровільне
зняття з реєстрації, відповідачі не
реагують, у зв'язку з чим вона та
змушена звернутися до суду з даною
Відповідачі у судове засідання не
явилися повторно, про день та час
розгляду справи у відповідності до п.4
ч.5 ст. 74 ЦПК України сповіщені належним
чином, оскільки до суду надійшов
поштовий конверт з довідкою про те, що
відповідачі за адресою їх місця
проживання зареєстрованою у
встановленому законом порядку
відсутні (не проживають).
Представник 3-ї особи у судове
засідання не явився, про день та час
розгляду справи сповіщений належним
чином, він нього на адресу суду
надійшла заява про розгляд справи у
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Розглянувши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню по
наступних підставах:
При цьому судом встановлено, що у
відповідності до копії реєстраційного
посвідчення від 04 квітня 1994 року та
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень, позивачка є
власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).
Згідно адресних довідок, за
відомостями адресно - довідкового
підрозділу ГУДМС України в АР Крим та
копій паспортів у квартирі АДРЕСА_1 з 25
травня 2005 року по теперішній час, також
зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 (а.с.12-14,17,20).
Згідно акту депутата Нижньогірської
селищної ради від 10 січня 2014 року, у
квартирі АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_1
зареєстровані її донька ОСОБА_3 та зять
ОСОБА_2, які не проживають за даною
адресою більш 15 років (а.с.9).
Відповідно до листа, що є у матеріалах
справи, позивачка ще 13 січня 2014 року
зверталася до відповідачів з вимогою
про добровільне зняття з реєстрації по
вищезазначеній адресі, яку відповідачі
отримали 16 січня 2014 року проте до
теперішнього часу добровільно з
реєстрації по вищезазначеній адресі не
знялися (а.с.10-11).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Відповідно до вимог ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної
норми, зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснено на
підставі рішення суду виключно про: 1)
позбавлення права власності на житлове
приміщення; 2) позбавлення права
користування житловим приміщенням; 3)
визнання особи безвісно відсутньою; 4)
оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11
грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
вбачається, що положення ст. 7 цього
Закону підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України).
При цьому судом встановлено, що
відповідачі ОСОБА_3 будучи донькою а
ОСОБА_2 будучи зятем власниці, були
зареєстровані у квартирі позивачки як
члени родини, проте з цього моменту по
теперішній час не проживають за місцем
При цьому, суду не було надано будь -
яких доказів того, що відповідачі не
проживають по місцю реєстрації з
поважної причини як і не встановлено
існування домовленості між
відповідачами та власницею житла,
При таких обставинах суд приходить до
висновку про те, що відповідачі, будучи
зареєстрованими у квартирі позивачки
як член сім'ї, без будь яких поважних
причин не проживають по місцю
реєстрації по теперішній час, чим
перешкоджають останній користуватися
та розпоряджатися своїм майном, у
зв'язку із чим, вони повинні бути
визнані такими що втратили право
користування вищезазначеним житловим
Оскільки позовні вимоги позивачки
задоволені та позивачка звільнена від
сплати судового збору за подання
даного позову, то у відповідності до ст.
88 ЦПК України він підлягає стягненню з
відповідачів на користь держави.
На підставі викладеного й керуючись ст.
10,60,212-215 ЦПК України, ст.ст. 316,321, 391, 405 ЦК
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку
с. Нижньогірський АР Крим та ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с.
Нижньогірський АР Крим такими що
втратили право користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь
держави судові витрати, а саме судовий
збір у сумі 121 (сто двадцять одна) гривня
80 копійок з кожного.
Заочне рішення суду може бути
оскаржене до Апеляційного суду АР Крим
у м. Феодосія шляхом подачі апеляційної
скарги через Нижньогірський районний
суд АР Крим протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги заочне
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий: