Номер провадження № 22-ц/785/2521/14
Головуючий у першій інстанції Коблова
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко
Л.Г.,

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 16 квітня 2013р. та додаткове
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 10 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_9, Комунальне підприємство
«Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості» (далі - КП «ОМБТІ та РОН»),
приватні нотаріуси Одеського міського
округу ОСОБА_10, ОСОБА_11, Реєстраційна
служба головного управління юстиції в
Одеській області (далі - РС ГУЮ в
Одеській області) про визнання
договору купівлі-продажу та державної
реєстрації права власності
недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2009р. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом,
який уточнили в процесі розгляду
справи та просили:

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
укладений 18 вересня 2006р., між ОСОБА_8 та
ОСОБА_3, та

- скасувати державну реєстрацію
права власності ОСОБА_12 на цю квартиру.

В обґрунтування позову посилалися на
те, що власниками вищевказаної
квартири у рівних частинах були
ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які померли
відповідно ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_8 скориставшись
довірливим ставленням ОСОБА_4, шляхом
обману отримала від неї документи,
необхідні для реєстрації права
власності на вищевказану квартиру. На
підставі підробленого судового
рішення відповідачка визнала дійсною
усну угоду купівлі-продажу цієї
квартири між нею та ОСОБА_14 і ОСОБА_15,
зареєструвала своє право власності на
цю квартиру та 18 вересня 2006 року
відчужила її ОСОБА_3

Такими діями ОСОБА_8 фактично позбавила
позивачів, як спадкоємцев померлого
ОСОБА_15, права власності на спірну
квартиру.

Посилаючись на ст.ст. 16, 215, 658 ЦК України
позивачі просили задовольнити їх
вимоги (т. 1 а.с.6-14, т.2 а.с.52-53, т.3 а.с.32-34,
160-162).

Справа розглядалася судами
неодноразово (т. 2 а.с.94-99, 131-138, 163-165).

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 16 квітня 2013 року позов
ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 задоволено
частково.

Суд визнав недійсним договір
купівлі-продажу квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
укладений 18 вересня 2006р. між ОСОБА_8 та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрований за № 2413.

У задоволенні позовних вимог про
скасування державної реєстрації права
власності за ОСОБА_8 на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
відмовив.

Додатковим рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено
частково.

Суд визнав недійсним договір
купівлі-продажу квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
укладений 18 вересня 2006р., між ОСОБА_8 та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрований за № 2413.

У задоволенні позовних вимог про
скасування державної реєстрації права
власності за ОСОБА_8 на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
відмовив.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 просить
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 16 квітня 2013 року та
додаткове рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013
року в частині визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири
скасувати та постановити нове рішення
про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
(т. 3 а.с.87-88, 244-245).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників цивільного процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Задовольняючи вимоги позивачів в
частині визнання договору
купівлі-продажу недійсним суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_8 вийшла за межі цивільних прав,
розпорядилась майном, що їй не
належало, шляхом укладення договору
купівлі-продажу з ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні вимог
позивачів про скасування державної
реєстрації права власності на спірну
квартиру за ОСОБА_8 місцевий суд
виходив з того, що за відповідачкою
об'єкти нерухомості в КП «ОМБТІ та РОН»
не зареєстровані.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду в частині визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири виходячи з наступного.

Так, встановлено, що квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
належала на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15
(батькам та сину відповідно) у рівних
частинах.

ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
смерті ОСОБА_13 відкрилась спадщина на
належну їй частину квартири у АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 2 грудня 2005 року
встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_14 та ОСОБА_15 після смерті ОСОБА_13;
визнано дійсною домашню угоду про
відчуження квартири від 3 квітня 2005
року, укладену між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 і
ОСОБА_15, визнано за ОСОБА_8 право
власності на спірну квартиру.

ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті батьків ОСОБА_15 прийняв
спадщину у вигляді спірної квартири,
оскільки в ній постійно проживаючи
вступив у володіння спадковим майном з
дня відкриття спадщини.

18 вересня 2006 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3
укладено договір купівлі-продажу
спірної квартири.

7 грудня 2006 року укладено договір
купівлі-продажу спірної квартири між
ОСОБА_3 та ОСОБА_9

Таким чином власником спірної квартири
на час розгляду справи судом є ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_15 помер.

ОСОБА_4, як дружина ОСОБА_15, яка його
пережила та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6, як
його діти, є його спадкоємцями першої
черги по закону.

Також матеріалами кримінальної справи
встановлено, що цивільна справа про
встановлення факту прийняття спадщини
ОСОБА_14 та ОСОБА_15 після смерті ОСОБА_13,
визнання дійсною домашньої угоди про
відчуження квартири від 3 квітня 2005
року, укладеної між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 і
ОСОБА_15, визнання за ОСОБА_8 права
власності на спірну квартиру у
Приморському районному суді не
розглядалась, рішення по такій
цивільній справі не виносилось.
Постановою слідчого СВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_8 у
вчиненні злочинів, передбачених ст. ст.
358 ч. 1, 190 ч. 1 КК України закрито у зв'язку
з відсутністю в її діях складу злочину.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа,
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспо рюваних прав, свобод чи
інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
зако ном матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких прово диться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів передбачений ст. 16 ЦК
України.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не будь-яким, а
конкретним способом захисту свого
права. Спосіб захисту порушеного права
часті ше за все визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

У разі неправильно обраного способу
захисту цивільних прав та інтересів,
суд вправі відмовити в позові.

Позивачами, як спадкоємцями ОСОБА_15,
заявлено вимоги про визнання договору
купівлі-продажу, укладеного 18 вересня
2006 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_3 та
державної реєстрації права власності
недійсними і саме ці вимоги вирішив
суд.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у п. 22
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
(далі - постанова Пленуму ВССУ), якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право
витребувати це майно з незаконного
володіння набувача (статті 387, 388 ЦК).
Якщо в такій ситуації (саме так
обґрунтовано підставу позову)
пред'явлений позов про визнання
недійсними договорів про відчуження
майна, суду під час розгляду справи
слід мати на увазі правила, встановлені
статтями 387, 388 ЦК України.

У зв'язку із цим суди повинні
розмежовувати, що коли майно придбано
за договором в особи, яка не мала права
його відчужувати, то власник має право
на підставі статті 388 ЦК звернутися до
суду з позовом про витребування майна у
добросовісного набувача, а не з позовом
про визнання договору про відчуження
майна недійсним. Це стосується не лише
випадків, коли укладено один договір із
порушенням закону, а й випадків, коли
спірне майно відчужено на підставі
наступних договорів.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України
рішення суду, є правовстановлюючим
документом, яким остаточно вирішується
спір.

Отже, одночасне існування двох
правовстановлюючих документів на
квартиру АДРЕСА_1, якими є договір
купівлі-продажу від 7 грудня 2006 року та
рішення суду першої інстанції від 16
квітня та 10 грудня 2013 року, у разі
набрання ними чинності, буде
суперечити загальним засадам
цивільного законодавства,
встановленим ст. 3 ЦК України.

Враховуючи те, що позивачі ОСОБА_15
неправильно обрали спосіб судового
захисту, рішення суду першої інстанції,
а також додаткове рішення цього суду в
частині визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири від 18 вересня
2006 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову в цій
частині.

Разом з тим, позивачі ОСОБА_15, як
спадкоємці ОСОБА_15, не позбавлені права
звернутися до суду з віндикаційним
позовом до ОСОБА_9, який у даний час є
власником спірної квартири на підставі
договору купівлі-продажу від 7 грудня
2006 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Оскільки колегія суддів скасовує
судові рішення з інших підстав, ніж
зазначені в апеляційних скаргах
ОСОБА_3, його скарги підлягають
задоволенню частково.

Керуючись ч. 3 ст. 303, п.2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч.1
ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 16 квітня 2013 року та
додаткове рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013
року в частині визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири
скасувати.

Відмовити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 у позові до ОСОБА_8, ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 16 квітня 2013
року та додаткове рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту набрання чинності.

Головуючий:
/підпис/

Судді:
/підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області

Г.Я. Колесніков