інстанції - Янголь Є. В.Номер
провадження 22-ц/788/892/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 5
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О. Ю.,

суддів - Шевченка В. А., Семеній Л. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Апеляційного суду Сумської області
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 31 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Комунальне підприємство
«Сумижитло» СМР, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні
водопостачанням та відшкодування
моральної шкоди,-

встановила:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 31 березня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено
за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначене рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову.

При цьому, зазначає, що відповідачем
самовільно було здійснено заміну
стояка холодного водопостачання в кв.
АДРЕСА_2 без отримання відповідного
дозволу на виконання цих робіт.

Вказує, що вона зверталася з проблемою
відсутності водопостачання у своїй
квартирі, а ОСОБА_4 не надавала доступу
до обстеження інженерних мереж кв.
АДРЕСА_2, не виконуючи при цьому припису
КП «Сумижитло» СМР.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце розгляду справи, але в
судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді -доповідача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі договору купівлі-продажу
від 28 листопада 2002 року ОСОБА_3 належить
квартира за адресою: АДРЕСА_1, у якій
також зареєстровані її сини: ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 (а.с. 9, 13).

ОСОБА_4 проживає у сусідній квартирі
АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою.

Згідно з актом обстеження КП
«Сумижитло» СМР стояка холодного
водопостачання позапроектної запірної
арматури в АДРЕСА_2 виявлено не було.
Мешканець цієї кватири не має
можливості перекривати холодне
водопостачання до кв. АДРЕСА_1 (а.с. 50).

Свідок ОСОБА_7, який працює слюсарем у
КП «Сумижитло», пояснив, що ніякого
крану у квартирі відповідача
встановлено не було.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_3, місцевий
суд виходив з недоведеності факту
встановлення ОСОБА_4 крану та
корегування подачі холодної води до
квартири позивача.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Тобто цивільне законодавство в
деліктних правовідносинах встановлює
презумпцію вини заподіювача шкоди та
покладає обов'язок доказування
відсутності вини на особу, відносно
якої заявлені вимоги про відшкодування
шкоди.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» при вирішенні спору
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди обов'язковому
з'ясуванню підлягає наявність такої
шкоди.

ОСОБА_3, всупереч вимогам ч. 3 ст. 10, ч. 1
ст. 60 ЦПК України, не надала суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що відповідач
чинить їй перешкоди у користуванні
водопостачанням, а також факту
заподіяння їй моральної шкоди.

В свою чергу відповідач довела, що
жодного крану в своїй квартирі не
встановлювала та водопостачання до
квартири позивача не перекривала.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 висновку суду не спростовують і
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що могло бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

За таких обставин, рішення суду є
законним і обґрунтованим, відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 31 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -