АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 408/6050/12
Головуючий в І інстанції
№22-ц/774/210/к/14
Доповідач - Соколан Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: - Соколан Н.О.,

суддів: - Бондар Я.М., Зубакової
В.П.,

при секретарі: - Бевзі М.О.

за участю: представника позивача
ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8
та її представника ОСОБА_7 на рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 26 червня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8,
ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_9 звернулась до
суду з позовом, у якому просила
стягнути з відповідачів на свою
користь матеріальну та моральну шкоду.
В обґрунтування своїх вимог зазначила,
що 3.07.2003 року ОСОБА_8 незаконно придбала
у ОСОБА_10 квартиру, яка раніше належала
матері позивача, яка на той час була
визнана судом обмежено дієздатною, і,
отже, не могла укладати такі угоди.
Рішенням суду від 11.04.2006 року, що
вступило в законну силу, довіреність на
право продажу квартири та договір
купівлі-продажу квартири були визнані
недійсними.

20.07.2010 року рішенням суду мати позивача
була визнана померлою.

За час, у який квартира незаконно
знаходилася не у її власності, з
квартири зникло багато речей, меблів на
загальну суму 14510 грн., а помешкання
було приведено у непридатний для житла
стан та потребує значного ремонту.
Також позивач вимушена була наймати
інше житло, і понесла на це витрати у
сумі 36000 грн. За таких обставин,
уточнивши свої вимоги, просила
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку на свою користь матеріальну
шкоду в сумі 50510 грн. та моральну шкоду,
завдану протиправними діями
відповідачів, у розмірі 5000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 26 червня 2013 року
позовні вимоги задоволенні частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_10
на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в
сумі 14510 грн. та моральну шкоду в сумі 2000
грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 та її
представник ОСОБА_7 просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі,
оскільки вважають, що судом не
застосовано строк позовної давності,
факт пошкодження або зникнення речей
позивача не доведено належним чином, по
справі не було проведено експертизи
для оцінки вартості майна, і визначення
такої вартості проведено судом лише на
припущеннях.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При вирішенні спору судом встановлено,
що позивач ОСОБА_9 є донькою ОСОБА_11,
яка за рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
17.09.1999 року була обмежена в
дієздатності та рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу 20.07.2010 року визнана
померлою.

За життя мати позивача ОСОБА_11
дала довіреність відповідачу ОСОБА_10
на продаж квартири, посвідчену
нотаріально 22.04.2003 року, на підставі
якої було вчинено угоду -
купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 між
ОСОБА_10, яка діяла від імені ОСОБА_11 та
ОСОБА_8, посвідчено нотаріально 23.07. 2003
року.

Зазначені вище довіреність та договір
купівлі продажу були визнані
недійсними за рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 11.04.2006 року, яке
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного суду від 19.06.2007 року
залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 14510 грн., завданої
відповідачами зникненням меблів, речей
хатнього вжитку, районний суд виходив з
доведеності позовних вимог та
наявності майна в квартирі на час
укладання договору купівлі продажу
квартири.

Колегія суддів не погоджується таким
висновком суду, з огляду на те, що
позивачем не доведені обставини, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими.

З матеріалів справи вбачається, що мати
позивача - ОСОБА_11 стала власником
квартири АДРЕСА_1 з 31.07.1999 року (а.с.9). За
рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
17.09.1999 року ОСОБА_11 була обмежена в
дієздатності, оскільки зловживала
спиртними напоями та пропивала
грошові кошти - аліменти на утримання
дітей (а.с.15). ОСОБА_11 проживала в
зазначеній квартирі до весни 2003 року
(а.с. 14), позивач ОСОБА_9 мешкала з
бабусею ОСОБА_6, про що пояснила в
судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1-2 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Як встановлено ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Представник позивача, підтримуючи
позовні вимоги, давала пояснення, що з
квартири зникло багато речей, меблів,
однак не надала належних та допустимих
доказів, про наявність майна на час
укладання договору купівлі продажу.

Допитані свідки в судовому засіданні в
суді першої інстанції давала
пояснення, що в квартирі знаходились
речі та меблі, однак з їх пояснень не
вбачається, ким та коли було винесено
речі та меблі з квартири.

У зв'язку з чим висновок суду про
наявність правових підстав для
задоволення позову є помилковим, а
доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що оскільки не
доведені позовні вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди, то
відсутні підстави для стягнення
моральної шкоди у зв'язку з їх
недоведеністю..

На підставі викладено колегія суддів
вважає, що рішення суду в частині
задоволення позовних вимог про
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 14510 грн. та моральної шкоди
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про відмову цих
позовних вимог.

Керуючись статтями 303, 307, п.3 ч.1ст. 309, ст.
313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 та її
представника ОСОБА_7 задовольнити .

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 26 червня 2013 року в
частині задоволення позовних вимог про
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 14510 грн. та моральної шкоди
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_8,
ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної
шкоди у розмірі 14510 грн. та моральної
шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: