Справа № 166/193/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Фазан О.З. Провадження №
22-ц/773/465/14 Категорія: 79 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Данилюк В.А.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за поданням
начальника Відділу державної
виконавчої служби Ратнівського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, за апеляційною
скаргою начальника Відділу державної
виконавчої служби Ратнівського
районного управління юстиції на ухвалу
Ратнівського районного суду
Волинської області від 10 лютого 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Начальник Відділу державної
виконавчої служби Ратнівського
районного управління юстиції подав
подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України з
підстав ухиленням боржника від
виконання судового рішення про
стягнення штрафу.

Ухвалою Ратнівського районного
суду від 10 лютого 2014 року відмовлено в
задоволення подання.

На вказану ухвалу суду начальник
Відділу державної виконавчої служби
Ратнівського районного управління
юстиції подав апеляційну скаргу в якій
просив скасувати оскаржену ухвалу та
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити подання про обмеження у
праві виїзду за межі України. Вказує, що
боржник був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення - намагання
незаконного перетину державного
кордону України, за що призначено
стягнення штраф в розмірі 1700 грн.

Судом встановлено, що на
виконанні у Відділі ДВС Ратнівського
районного управління юстиції
перебуває виконавче провадження ВП №
40925922 від 26 листопада 2013 року про
стягнення з ОСОБА_1 штрафу в подвійному
розмірі - 3400 грн. в користь держави
Україна.

Відмовляючи в задоволенні
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, суд
першої інстанції виходив з того, що за
принципом змагальності старшим
держаним виконавцем не доведено факт
ухилення боржника від виконання
судового рішення.

Апеляційну скаргу слід відхилити
з наступних мотивів.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням, позначає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України, наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1
зазначеного вище Кодексу, згадане
подання розглядається судом негайно,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Державним виконавцем не було надано в
суд першої інстанції доказів, які
свідчили про те, що боржник ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судом. До матеріалів справи
було долучено копії: постанови про
відкриття виконавчого провадження,
супровідного листа про направлення
боржнику постанови про відкриття
виконавчого провадження, листів про
виявлення у боржника нерухомого майна,
транспортних засобів, пенсії, коштів на
рахунках банківських вкладів. Вказані
документи свідчать про наявність
виконавчого провадження, рухомого чи
нерухомого майна і жодним чином не
свідчать про ухилення боржника від
виконання зобов'язання за рішенням
суду. Державним виконавцем не
зазначено, які виконавчі дії були
проведені для стягнення штрафу із
ОСОБА_1, за змістом яких можливо було б
дати оцінку діям останнього, які
державний виконавець кваліфікує, як
умисне ухилення від виконання рішення
суду.

Доводи апеляційної скарги про
притягнення ОСОБА_1 до
відповідальності за намагання
незаконного перетину державного
кордону України не свідчать про
ухилення боржника від виконання
рішення суду, оскільки стягнення
штрафу за цим адміністративним
правопорушенням стало підставою для
відкриття виконавчого провадження. В
ході проведення цього виконавчого
провадження ОСОБА_1 не був притягнений
за таке ж правопорушення, що би могло
свідчити про ухилення від виконання
рішення суду.

За цих обставин, у суду першої
інстанції не було достатніх підстав
для постановлення ухвали про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314 - 315, 324 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу начальника Відділу
державної виконавчої служби
Ратнівського районного управління
юстиції відхилити.

Ухвалу Ратнівського районного суду
Волинської області від 10 лютого 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :