Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Голінко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Тячівського районного суду від 09
жовтня 2013 р. за позовом ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» про
захист прав споживача, здійснення
перерахунку сплачених коштів за
кредитним договором та стягнення
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до
«Комерційного банку «ПриватБанк»
(надалі - Банк) у лютому 2013 р.

Просила:

- визнати незаконними дії
відповідача щодо підняття процентної
ставки по кредитному договору №
MKM0GA від 26.03.08 р. і такими, що
порушують п.2.3.1 цього договору;

- зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок сплачених
коштів за кредитним договором №
MKM0GA від 26.03.08 р. за процентною
ставкою, яка діяла на час укладення
кредитного договору;

- стягнути із відповідача 200000.00
грн. моральної шкоди.

На обґрунтування зазначала, що 26.03.08 р.
уклала із відповідачем кредитний
договір № MKM0GA (надалі - Договір) на
суму 62326.80 доларів США з кінцевим
терміном повернення 24.03.28 р. Із часу
укладення справно сплачувала кредит як
передбачено договором. Однак, Банк в
односторонньому порядку та без
попередження почав підвищувати
відсоткову ставку, чим порушив її
права.

Рішенням Тячівського районного суду
від 09.10.13 р. позов задоволено частково:
визнано дії відповідача незаконними та
такими, що здійснені з порушенням п.2.3.1
кредитного договору № MKM0GA від
26.03.08 р.; зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок сплачених
позивачем коштів за процентною
ставкою, яка діяла на час укладення
кредитного договору; Стягнуто із
відповідача 3000.00 моральної шкоди та 229.40
судового збору (а.с.50-54).

Апелянт просить скасувати це рішення
та ухвалити нове про відмову в позові.
Доводить про порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Указує на розгляд справи за його
відсутності. Стверджує, що Банк мав
право в односторонньому порядку
підвищувати розмір відсоткової ставки.

У письмовому запереченні та в судовому
засіданні ОСОБА_2 та її представник -
ОСОБА_4, скарги не визнали. Просять
залишити рішення суду без змін.

Суд першої інстанції виходив з того, що
дії відповідача стосовно підвищення
відсоткової ставки суперечать
кредитному договору та є незаконними.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення - зміні,
з таких мотивів.

За правилами ст. 303 ч.1 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Установлено, що 26.03.08 р. між Банком і
ОСОБА_2 було укладено кредитний Договір
№ MKM0GK, відповідно до якого
позивач отримав готівкою через касу
кредитні кошти у вигляді не
поновлюваної лінії у розмірі 62326.80
доларів США, із яких: 50000 доларів США на
купівлю квартири, 12326.80 доларів США на
сплату страхових платежів, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1.0 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагорода
за надання фінансового інструменту в
розмірі 2.0% від суми виданого кредиту в
момент його надання, винагорода за
резервування ресурсів у розмірі 0.48%
річних від суми зарезервованих
ресурсів, винагорода за проведення
додаткового моніторингу згідно з п.8.2.
Договору. Щомісяця, у період сплати,
Позичальник повинен надавати Банку
кошти (щомісячний платіж) у сумі 573.48
доларів США (а.с.5-7).

Згідно з п. 2.3.1 Договору Банк має право в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом при зміні
кон'юнктури ринку грошових ресурсів в
Україні, а саме: зміни курсу долара США
до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні
з курсом долара США до гривні,
встановленого НБУ на момент укладення
договору, зміни облікової ставки НБУ,
зміни розміру відрахувань у страховий
(резервний) фонд або зміні
середньозваженої ставки за кредитами
банків України у відповідній валюті (за
статистикою НБУ). При цьому банк
надсилає позичальнику письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки протягом 7 календарних днів з
дати вступу в чинність зміненої
процентної ставки.

Однак, у порушення вищенаведеного
пункту Банк належним чином не
повідомив позичальника про підвищення
відсоткової ставки.

Крім того, ОСОБА_2 в кінці 2009 р. та в 2010 р.
зверталася усно в Солотвинське
відділення Банку з питання підняття їй
чергового платежу. На ці звернення
працівник Банку ОСОБА_5 запропонувала
їй звернутися до юридичного відділу
структури, що підтверджується
письмовою заявою, наданою у судовому
засіданні під час розгляду апеляційної
скарги.

11.10.12 р. ОСОБА_2 звернулася із письмовою
заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», у якій
просила повідомити, яка процентна
ставка діє по Договору та коли саме
застосовано підняття процентної
ставки. На цей запит 12.10.12 р. Банк
повідомив, що не може надати вказану
інформацію, оскільки при наданні
позитивної відповіді на її запит Банк
буде змушений надати інформацію, що
містить банківську таємницю.

Отже, висновок суду першої інстанції
стосовно неправомірного підвищення
відсоткової ставки є правильним.

Задовольняючи позов у частині
стягнення моральної шкоди, суд першої
інстанції керувався ст. 22 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
за якою при задоволенні вимог
споживача суд одночасно вирішує
питання щодо відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Колегія суддів не погоджується із цим
висновком через неправильне
застосування норм матеріального права.

Так, згідно з положеннями ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
однак за вимогами ст. 611 ЦК України
відшкодування моральної шкоди,
завданої порушенням договірних
зобов'язань, може мати місце лише у
випадках, передбачених договором або
законом.

Укладений між сторонами Договір не
передбачає відшкодування моральної
шкоди в разі порушення договірних
зобов'язань, а за змістом п. 5 ст. 4 Закону
України "Про захист прав споживачів"
право споживача на відшкодування
моральної шкоди виникає у разі, коли
така шкода заподіяна небезпечною для
життя і здоров'я людей продукцією.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що в задоволенні позовної
вимоги ОСОБА_2 до Банку про
відшкодування моральної шкоди
належить відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 23, 611 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 212, 213, 215, 303 ч.1, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 313,
314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

2. Рішення Тячівського районного
суду від 09 жовтня 2013 р. змінити.

3. У частині стягнення з публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 3000
грн. моральної шкоди рішення скасувати
і в задоволенні позовної вимоги про
відшкодування моральної шкоди
відмовити.

4. У решті залишити рішення без
змін.

5. Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: