Справа № 154/674/14-ц Провадження №
22-ц/773/797/14 Головуючий у 1 інстанції:
Канівець Л.Ф. Категорія: 57 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Веремчук Л.М.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: прокурора - Супрунюк Т.А.,

представника третьої особи управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області - Соловей
В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом
Володимир-Волинського міжрайонного
прокурора в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2, третя особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивача - служба у справах
дітей виконавчого комітету
Володимир-Волинської міської ради до
Вищого комунального навчального
закладу "Володимир-Волинський
педагогічний коледж ім. А.Ю.Кримського",
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - Головне
управління державної казначейської
служби України у Волинській області,
Департамент фінансів Волинської
обласної державної адміністрації, про
зобов'язання проведення перерахунку
стипендії та її виплати, за апеляційною
скаргою відповідача Вищого
комунального навчального закладу
"Володимир-Волинський педагогічний
коледж ім. А.Ю.Кримського" на рішення
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 07 квітня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

В поданій до суду позовній заяві в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2
прокурор просив стягнути з Вищого
комунального навчального закладу
«Володимир-Волинський педагогічний
коледж ім. А.Ю.Кримського» на користь
ОСОБА_2 заборгованість по виплаті
стипендії у сумі 3 056 грн. та
зобов'язати відповідача в подальшому
проводити виплату стипендії в розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для працездатних осіб
відповідно до ст. 5 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» до закінчення навчання.

Вимоги обґрунтовані тим, що батько
ОСОБА_2 має підземний стаж роботи
тривалістю 17 років 9 місяців, тому
відповідно до ст. 5 вищезазначеного
закону його син - ОСОБА_2, який є
студентом коледжу, має право на
отримання стипендії в розмірі
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб. Стипендія в
зазначеному розмірі не виплачувалась.

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду від 07 квітня 2014 року
позов Володимир-Волинського
міжрайонного прокурора в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з вищого комунального
навчального закладу
"Володимир-Волинський педагогічний
коледж імені А.Ю. Кримського" на користь
ОСОБА_2 заборгованість по виплаті
стипендії в розмірі 3 056 грн. та
зобов'язано вищий комунальний
навчальний заклад
"Володимир-Волинський педагогічний
коледж імені А.Ю. Кримського" проводити
з 01.01.2014 року виплату ОСОБА_2 стипендію у
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом для
працездатних осіб у відповідності до
ст. 5 Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці» до
закінчення ним навчання.

Стягнуто з вищого комунального
навчального закладу
"Володимир-Волинський педагогічний
коледж імені А.Ю. Кримського" в користь
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просив
оскаржуване рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а рішення суду
першої інстанції змінити, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції свої висновки обґрунтовував
тим, що ОСОБА_2 має право на отримання
стипендії у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
працездатних осіб, яка йому
відповідачем у визначеному розмірі не
виплачувалась внаслідок чого виникла
заборгованість в розмірі 3056 грн., а тому
прийшов до висновку про стягнення цієї
заборгованості з відповідача на
користь ОСОБА_2

Висновки суду відповідають
встановленим в справі обставинам та
нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 є студентом 2 курсу вищого
комунального навчального закладу
«Володимир-Волинський педагогічний
коледж ім. А.Ю. Кримського».

Згідно довідки про доходи від 16.01.2014
року №35 ОСОБА_2 з серпня по грудень 2013
року щомісячно отримував стипендію в
розмірі 550 грн. (а.с. 7).

Як вбачається з довідки ДП
«Волиньвугілля» ОСОБА_5, який є батьком
ОСОБА_2, працює на відокремленому
підрозділі «Шахта №9 «Нововолинська»
ДП «Волиньвугілля» гірником очисного
забою підземним. Стаж роботи на
підземних роботах станом на 03 липня 2012
року складав 17 років 9 місяців (а.с.12).

Із довідки Володимир-Волинського
педагогічного коледжу ім. А.Ю.
Кримського № 48/10 від 16 січня 2014 року
встановлено, що заборгованість по
виплаті стипендії ОСОБА_2 за період з
вересня по грудень 2013 року становить 3056
грн. (а.с.6).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
престижність шахтарської праці»
шахтарі, які мають стаж підземної
роботи не менш як три роки, а також
протягом трьох років після здобуття
загальної середньої освіти особи,
батьки яких є шахтарями та які мають
стаж підземної роботи не менш як 15
років або які загинули внаслідок
нещасного випадку на виробництві чи
стали інвалідами I або II групи,
зараховуються поза конкурсом за
особистим вибором спеціальності до
державних і комунальних вищих та
професійно-технічних навчальних
закладів України для навчання за
рахунок коштів державного і місцевих
бюджетів з наданням місць у
гуртожитках на час навчання та
гарантованою виплатою за рахунок
коштів державного бюджету стипендії в
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом для
працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» встановлено,
що прожитковий мінімум для
працездатних осіб становить: з 1 січня -
1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень.

Оскільки ОСОБА_2 є сином шахтаря зі
стажем підземної роботи понад 17 років,
тому йому мала бути призначена
стипендія в розмірі встановленого на
той час прожиткового мінімуму для
працездатних осіб з коригуванням цього
розміру із зміною прожиткового
мінімуму.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що загальна сума
невиплаченої позивачу стипендії
становить 3056 грн., а тому відповідно до
передбачених законом підстав стягнув
зазначену суму з відповідача в користь
позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що
Законами України «Про Державний
бюджет» на 2013-2014 роки і кошторисом
названого навчального закладу не
передбачені видатки на виплату
студентам стипендій у розмірі
прожиткового мінімуму згідно ст. 5
Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці» не
заслуговують на увагу, оскільки
вказаною нормою виплата зазначених
стипендій не поставлена в залежність
від наявності на це коштів у бюджеті чи
кошторисі навчального закладу, де
навчається студент.

Крім того, дія ст. 5 вищезазначеного
закону Законами України «Про державний
бюджет України» на 2012-2014 роки не
призупинялась.

Положеннями цієї статті гарантовано
зазначеним студентам право на навчання
за рахунок коштів державного і
місцевого бюджетів з наданням місць
для проживання в гуртожитках на час
навчання, також на одержання стипендії
у розмірі прожиткового мінімуму.

Крім того, положення, визначені в
Порядку призначення і виплати
стипендій, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2004
року № 882, щодо розміру стипендій не
можуть бути застосовані до
розглядуваного випадку, оскільки
пізніше прийнятим Законом, який має
вищу юридичну силу по відношенню до
зазначеної постанови, встановлено
інший більш високий рівень стипендій
для категорії студентів з числа дітей
шахтарів.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції вірно прийшов до
висновку про виплату ОСОБА_2 стипендії
відповідно до ст. 5 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
працездатних осіб.

Однак колегія суддів не погоджується з
рішенням суду в частині зобов'язання
відповідача виплачувати стипендію в
зазначеному розмірі в майбутньому,
тобто після ухвалення судового рішення
до закінчення навчання.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожній
особі гарантовано право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 214, 215 ЦПК України суд
під час ухвалення рішення з'ясовує чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються, яка правова норма
підлягає до застосування.

В мотивувальній частині рішення
зазначається чи були порушені не
визнані або оспорювані права, свободи
чи інтереси, за захистом яких особи
звернулися до суду, а якщо були, то які.

Виходячи зі змісту вищезазначених
положень процесуального закону
судовому захисту підлягають порушені
права особи, а не можливість їх
порушення в майбутньому та судове
рішення ухвалюється щодо прав особи,
які порушені, невизнані або оспорені.

Про те, що рішення суду у частині
зобов'язання відповідача на майбутнє
виплачувати кошти відповідно до
встановлених в законі виплат не
відповідає змісту законодавства, також
зазначено в постанові Верховного Суду
України від 20.02.2007 року у справі
переглянутій за винятковими
обставинами за позовом до Управління
праці і соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради про визнання дій неправомірними
та стягнення не донарахованих сум на
оздоровлення. Верховний Суд України у
даній справі висловив правову позицію,
що судове рішення має бути наслідком
чинного правового регулювання. Воно не
може обмежувати волю законодавчого
органу в майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що зобов'язання
відповідача виплачувати стипендію у
розмірі прожиткового мінімуму після
ухвалення судового рішення за період
до закінчення навчання у зв'язку
порушенням норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи слід виключити, змінивши
рішення суду.

В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача Вищого
комунального навчального закладу
"Володимир-Волинський педагогічний
коледж ім. А.Ю.Кримського" задовольнити
частково.

Рішення Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 07
квітня 2014 року в даній справі змінити.

Викласти перший та третій абзац
резолютивної частини рішення в
наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Вищий комунальний
навчальний заклад
«Володимир-Волинський педагогічний
коледж ім. А.Ю.Кримського» виплатити
стипендію з 01.01.2014 року по 07.04.2014 року у
відповідності до ст. 5 Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці» в розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для працездатних осіб».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: