Номер провадження № 22-ц/785/1772/14
Головуючий у 1 інстанції Чеботаренко
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Фальчука В.П., Троїцької Л.Л.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: представника ОСОБА_1, який
діє в інтересах ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Красноокнянське
районне госпрозрахункове бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості,
приватний нотаріус Красноокнянського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_6, державний
нотаріус Великомихайлівської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області про визнання договору
купівлі-продажу квартири не вчиненим,
та скасування державної реєстрації
прав власників на квартиру, визнання
свідоцтва про право на спадщину
недійсним та його скасування, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Красноокнянського районного суду
Одеської області від 30 жовтня 2013 року,-

встановила:

03.07.2013р. ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Красноокнянське районне
госпрозрахункове бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості, приватний нотаріус
Красноокнянського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_6, державний нотаріус
Великомихайлівської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області про визнання договору
купівлі-продажу квартири не вчиненим,
та скасування державної реєстрації
прав власників на квартиру, визнання
свідоцтва про право на спадщину на ім'я
ОСОБА_3, недійсним та його скасування.

При цьому посилалася на те, що 17
листопада 2000р. вона на своє ім'я на
спільні кошти зі своєю донькою ОСОБА_4
придбала квартиру АДРЕСА_1, в якій з
того часу проживали її донька ОСОБА_4 та
онучка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 зареєструвалися за місцем
проживання.

04 квітня 2006р. вона без дозволу ОСОБА_4
уклала договір купівлі-продажу
зазначеної квартири із ОСОБА_7, через
представника останньої ОСОБА_8
Зазначений договір купівлі - продажу
квартири був посвідчений приватним
нотаріусом Красноокнянського
нотаріального округу ОСОБА_6

Не погоджуючись із зазначеним
договором, ОСОБА_4 разом зі своєю
неповнолітньою донькою продовжувала
проживати у зазначеній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_2р. ОСОБА_7 померла, не
здійснивши державну реєстрацію права
власності на квартиру.

05 вересня 2012р. відповідач ОСОБА_3
звернулася до Красноокнянського
районного госпрозрахункового бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості і
здійснила державну реєстрацію права
власності своєї покійної матері ОСОБА_7
на вказану квартиру.

18 жовтня 2012р. державним нотаріусом
Великомихайлівською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_3 було
видано свідоцтво про право власності
на спадщину за законом на вказану
квартиру.

У 2012р. ОСОБА_3 звернулася до
Красноокнянського районного суду
Одеської області з позовом про
визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що
втратили право на користування житлом,
усунення перешкод у користуванні
житлом та зняття з реєстрації.

Захищаючи права та законні інтереси
родини, ОСОБА_2 звернулася до суду із
зазначеним позовом і вважала, що
договір купівлі - продажу квартири є
невчиненим, оскільки після підписання
договору купівлі-продажу, в порушення
вимог ст.334 ЦК України, не відбулася
державна реєстрація права власності
ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку із цим свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане
Великомихайлівською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_3 слід
скасувати, як видане завдяки
незаконному здійсненню
Красноокнянським РГ БТІ державної
реєстрації права власності на спірну
квартиру.

Треті особи належним чином були
повідомлені про день та час розгляду
справи, однак в судове засідання не
з'явилися, про причини неявки суду не
повідомили, представник третьої особи
Красноокнянського РГ БТІ та
Великомихайлівської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області надали до суду заяви з
проханням слухати справу у їх
відсутність.

У судовому засіданні представник
позивача наполягав на задоволенні
позовних вимог і надав пояснення,
аналогічні викладеному у позовній
заяві.

Представник відповідача позов не
визнав, посилаючись на те, що позивачка
помиляється щодо моменту виникнення
права власності на нерухоме майно, так
як покійна мати відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_7 дійсно 04 квітня 2006р. нотаріально
уклала договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1. Вказаний договір
був зареєстрований у Державному
реєстрі правочинів 04 квітня 2006р., а
саме, з цього моменту договір,
відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України, є
укладеним. Тому ототожнення позивачем
державної реєстрації правочину і
державної реєстрації права власності
на об'єкт нерухомості, на думку
представника відповідача, є
неприпустимим, так як реєстрація
правочинів і реєстрація прав власності
є окремими процедурами і здійснюється
у різних Державних реєстрах.

Крім того, представник відповідача
вважав, що вимога про визнання
правочину неукладеним не відповідає
можливим способам захисту цивільних
прав та інтересів. Також представник
відповідача вважав, що навіть якщо б
були б правові підстави для визнання
договору неукладеним, то позивачем
пропущені строки звернення до суду.
Вимога щодо визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом недійсним
та його скасування не підлягає
задоволенню, оскільки відсутні
підстави для визнання його недійсним,
передбачені ст.1301 ЦК України.

Рішенням Красноокнянського районного
суду Одеської області від 30 жовтня 2013р.
в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення Красноокнянського районного
суду Одеської області від 30 жовтня 2013р.
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
При цьому зазначає, що державна
реєстрація права власності за покійною
ОСОБА_7 - її донькою ОСОБА_3 є порушенням
п.7 ст.16 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», оскільки
квартира зареєстрована на підставі
заяви ОСОБА_3, яка не була на час
реєстрації зареєстрована в БТІ
власником квартири.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Сторони ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Красноокнянське районне
госпрозрахункове бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості, приватний нотаріус
Красноокнянського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_6, державний нотаріус
Великомихайлівської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області, до суду не прибули,
про час та місце розгляду справи були
сповіщені належним чином, про що у
справі є докази.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, така неявка сторін не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції на
підставі ст.ст. 626,627,657,640 ЦК України,
посилався на те, що договір купівлі -
продажу квартири між сторонами є
укладеним, відповідно до вимог ст. 638 ЦК
України, сторони у належній формі
досягли згоди з усіх істотних умов
договору. Сторони в справі, продавець
квартири - ОСОБА_2 та покупець - ОСОБА_8,
який діяв від імені ОСОБА_7, діючи
добровільно і перебуваючи при
здоровому глузді та ясній пам'яті,
розуміючи значення своїх дій,
попередньо будучи ознайомлені
нотаріусом з приписами цивільного
законодавства, що регулюють укладений
між ними правочин (ст.ст. 202- 204, 626-627 ЦК
України) , 04 квітня 2006р. уклали договір,
згідно з яким ОСОБА_2 передала у
власність ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.
Зазначений договір був зареєстрований
у Державному реєстрі правочинів 04
квітня 2006р. за номером 1232511 (а.с.12).
Позивач, підписуючи зазначений договір
купівлі-продажу спірної квартири, з
моменту нотаріального посвідчення
вказаного договору та його реєстрації,
втратила право власності на спірну
квартиру. Не оспорюючи того, що між
сторонами було досягнуто згоди з усіх
істотних умов договору, а саме: була
дотримана форма договору, яку вимагає
закон, відбулося передання
відповідної квартири і підтверджено
факт повного розрахунку за продану
квартиру, а також відбулася реєстрація
правочину, і таким чином, договір
пройшов всі стадії свого укладення, а
тому є укладеним, в зв'язку з чим в
позовних вимогах ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу квартири
невчиненим та скасування державної
реєстрації прав власників на квартиру,
слід відмовити.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2р. Право
власності ОСОБА_7 було зареєстровано
Красноокнянським РГ БТІ - 05 вересня
2012р. в книзі №5, номер запису 88,
реєстраційний номер 14305224 (а.с.11). 18
жовтня 2012р. відповідач ОСОБА_3 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом, яке складається із квартири
АДРЕСА_1 і зареєструвала своє право
власності на зазначену квартиру, а
тому, виходячи з вимог ст.1301 ЦК
України, не має підстав для визнання
свідоцтва про право на спадщину
недійсним та його скасування.

Колегія суддів вважає, що
вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
спірні правовідносини та закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, що 04 квітня 2006р.
сторони уклали договір купівлі -
продажу, згідно з яким ОСОБА_2 передала
у власність ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.
Договір купівлі - продажу був
посвідчений приватним нотаріусом
Красноокнянського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_6 Сторони власноручно підписали
договір купівлі - продажу, кошти від
продажу квартири продавцем від
покупця отримано під час підписання
договору купівлі - продажу. Сторони
підтвердили нотаріусу факт повного
розрахунку за спірну квартиру(а.с.10).

Зазначений договір був зареєстрований
у Державному реєстрі правочинів 04
квітня 2006р. за номером 1232511 (а.с.12).

18 жовтня 2012р. державним нотаріусом
Великомихайлівською районною
державною нотаріальною конторою
Одеської області видано свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2р., її доньці ОСОБА_3 В
свідоцтві зазначено, що право
власності спадкодавця зареєстровано 05
вересня 2012р. Красноокнянським
районним госпрозрахунковим бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості(а.с.11).

Право власності на ОСОБА_3
зареєстровано в БТІ - 19 жовтня
2012р.(а.с.13).

Договір є укладеним, відповідно до
вимог ст. 638 ЦК України, якщо у належній
формі сторони досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

У п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», судам
роз'яснено, що, відповідно до частини
першої статті 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені статтею 203 ЦК України, саме
на момент вчинення правочину. Не може
бути визнаний недійсним правочин, який
не вчинено.

Згідно з ст. 204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до вимог ст.657 ЦК
України, яка діяла на час виникнення
правовідносин (04.04.2006р.), договір
купівлі - продажу нерухомого
майна(земельної ділянки, житлового
будинку(квартири) або іншого
нерухомого майна, укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Згідно ч. 3,4 ст.334 ЦК України, яка
діяла на час виникнення
правовідносин, право власності на
майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішення суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», при державній реєстрації
речових прав на нерухоме майно,
офіційне визнання державою цих прав
здійснюється шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно( з 01.01.2013р).

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що з'ясувавши в
достатньо повному обсязі права та
обов'язки сторін, обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм належну
правову оцінку, суд постановив рішення,
що відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Доводи апелянта про те, що
договір купівлі - продажу є
неукладеним у зв'язку із тим, що ОСОБА_7
не зареєструвала свого права власності
на придбану квартиру за своє життя є
необґрунтованими, оскільки реєстрація
права власності жодним чином не
впливає на зміст права власності, а є
тільки засобом визнання цього права
державою. Договір купівлі - продажу є
укладеним та дійсним з 04.04.2006р., тому що
сторони домовились про всі істотні
умови договору, позивачка передала
вказану квартиру у власність ОСОБА_7,
що вказано в договорі, позивачка
отримала за це кошти від ОСОБА_7 В п.6.3
договору купівлі - продажу сторони
зазначили, що вимоги законодавства
щодо змісту і правових наслідків їм
роз'ясненні нотаріусом, сторони
підтвердили, що в них відсутні будь -
які заперечення щодо кожної із умов
договору, вони розуміють значення
договору, умови та правові наслідки
для кожної із сторін.

Крім того, за життя ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2р., сторони не
оспорювали договір купівлі - продажу в
судовому порядку з 04 квітня 2006р.,
погодились з укладеним договором та
визнавали його умови.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_7
не зареєструвала в БТІ своє право
власності на день смерті, а тому
договір є неукладений є
необґрунтованими, оскільки
відсутність реєстрації не позбавляє
її права власності на спірну квартиру,
вона не втратила право власності на
квартиру за договором купівлі -
продажу, який був посвідчений в
нотаріальній конторі, вказаний
правочин був зареєстрований в Єдиному
державному реєстру правочинів
приватним нотаріусом
Красноокнянського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_6, а в подальшому право власності
ОСОБА_7 зареєстровано 05 вересня 2012р.
Красноокнянським районним
госпрозрахунковим бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості.

Право власності як ОСОБА_7, так і її
спадкоємця доньки - ОСОБА_3
зареєстровано в установленому
законом порядку.

Доводи ОСОБА_2 про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 18.10.2012р. Серія ВТА №355704
(зареєстровано в реєстрі №1-1438,
спадкова справа 429/2012) недійсним до
уваги не приймаються, оскільки ст. 1301 ЦК
України чітко визначено, що свідоцтво
про право на спадщину визнається
недійсним за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.
ОСОБА_3, як єдина донька ОСОБА_7, є
спадкоємицею першої черги, правомірно
набула право власності на майно за
договором купівлі-продажу від 04.04.2006р.
з дня його укладення та реєстрації -
05.04.2009р.

Доводи апелянта про те, що порушені
права третіх осіб: ОСОБА_4, та її доньки
ОСОБА_5 на спірне житло до уваги не
приймаються, оскільки стороною по
договору купівлі - продажу була ОСОБА_2,
треті особи ОСОБА_4, та її донька
ОСОБА_5 не є стороною договору купівлі -
продажу, вони за життя ОСОБА_7 не
оскаржували цей договір у судовому
порядку, але вказані сторони не
позбавлені права звернутися до суду в
разі порушення їх прав із самостійним
позовом.

Інші доводи позивача та її
представника вищевказаних висновків
суду не спростовують, тому підлягають
відхиленню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів, розглянувши скаргу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209,303,307
ч.1п.1,308,314,315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красноокнянського районного
суду Одеської області від 30 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

В.П. Фальчук

Л.Л. Троїцька