ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2383/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого - судді Трусової Т.О.,

при секретарі Косолап Л.П.,

з участю позивача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
комунальне підприємство "Дирекція
замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва", про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про визнання її такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1. В обґрунтування позову вказав,
що він є власником зазначеної квартири,
у якій окрім нього зареєстровані його
дядько ОСОБА_4 та колишня дружина -
відповідач ОСОБА_3 Його шлюб з ОСОБА_3
розірвано 12 листопада 2011 р., і з того
часу вона у вказаній квартирі не
проживає, комунальні послуги не
сплачує, квартирою не цікавиться.
Позивач посилається на те, що внаслідок
реєстрації відповідача у належній йому
квартирі він не може в повній мірі
володіти, користуватися та
розпоряджатися квартирою, а також
вимушений сплачувати за відповідача
комунальні послуги і нести інші
додаткові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позов підтримав та пояснив, що після
розірвання шлюбу його колишня дружина
залишила спірну квартиру і забрала з
неї усі свої речі. З того часу вона
квартирою не цікавиться і витрати на
утримання житла не несе, хоча продовжує
перебувати на реєстраційному обліку за
адресою квартири, що порушує його право
власності та спричиняє йому майнових
збитків.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлялася про
день та час розгляду справи у
встановленому законом порядку через
оголошення в пресі, проте в судове
засідання вона не з'явилася, про
причини неявки не повідомила, у зв'язку
з чим суд ухвалює заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів,
оскільки позивач не заперечує проти
такого вирішення справи.

Комунальне підприємство "Дирекція
замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва" надіслало заву про розгляд
справи за відсутності його
представника.

Заслухавши позивача, допитавши свідка
та дослідивши письмові докази, суд
вважає встановленими наступні
обставини і визначені відповідно до
них правовідносини.

Двокімнатна квартира АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
позивачу ОСОБА_2 на підставі договору
довічного утримання від 14 березня 2009 р.
(а.с. 5-6). Право власності позивача на
зазначену квартиру зареєстроване у
встановленому законом порядку (а.с. 7, 8).

Згідно даних довідки
житлово-експлуатаційної організації у
вказаній квартирі перебувають на
реєстраційному обліку позивач ОСОБА_2,
колишній власник квартири ОСОБА_4 та
колишня дружина позивача ОСОБА_3 (а.с. 17).

Шлюб між позивачем ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_3 розірвано 12
листопада 2011 р. (а.с. 10).

Відповідач ОСОБА_3 вселилася у спірну
квартиру і проживала в ній як член сім'ї
власника житла, а отже відповідно до ч. 1
ст. 405 ЦК України вона має право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Аналогічна норма міститься і у ст. 156
Житлового Кодексу України, згідно якої
члени сім'ї власника житлового будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником.

Ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3, перебуваючи на реєстраційному
обліку у квартирі АДРЕСА_1, не проживає
у ній без поважних причин з листопада
2011 р. При цьому вона добровільно
залишила вказану квартиру, забравши з
неї усі свої речі.

Вказані обставини підтверджуються
даними актів, складених ЖЕД-203
(структурним підрозділом комунального
підприємства "Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва"), який
обслуговує будинок АДРЕСА_2, від 15
липня, 27 вересня, 10 грудня 2013 р. та від 9
квітня 2014 р. (а.с. 11, 12, 13, 48) та
показаннями свідка ОСОБА_5

Як показала ОСОБА_5, вона проживає в
одному будинку з позивачем, товаришує з
його дядьком ОСОБА_4 і періодично буває
в їх квартирі, яка знаходиться поверхом
вище. Колишню дружину позивача
останній раз вона бачила в кінці 2011 р.
Після того вона ОСОБА_3 та її майна у
квартирі позивача не бачила. На даний
час у спірній квартирі проживають
ОСОБА_4, позивач та його дівчина.

З огляду на вказане суд вважає
доведеним, що відповідач ОСОБА_3,
обравши собі інше місце проживання,
добровільно залишила спірну квартиру і
не проживає у ній понад два роки. З часу
залишення спірної квартири ОСОБА_3
житловою площею у ній не цікавиться,
участі в її утриманні не приймає, до
правоохоронних органів із заявами про
вчинення їй перешкод у користуванні
жилим приміщенням вона не зверталася.
Будь-яких доказів, що між позивачем та
відповідачем була укладена угода щодо
певного порядку користування спірною
квартирою, суду не надано.

Та обставина, що ОСОБА_3, обравши собі
інше місце проживання, залишився
перебувати на реєстраційному обліку у
спірній квартирі, значення для
вирішення даного спору не має, оскільки
наявність чи відсутність реєстрації
сама по собі не може бути підставою для
визнання права користування жилим
приміщенням чи відмови в цьому.

Вирішуючи позов, суд виходить з
положень ст. 391 ЦК України, яка надає
власнику право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном, та ст. 383 цього Кодексу,
відповідно до якої власник житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб…

Враховуючи встановлені обставини, суд
вважає доведеним, що внаслідок
перебування відповідача на
реєстраційному обліку у квартирі, яка
належить позивачу на праві власності,
останній змушений щомісячно
сплачувати додаткову суму комунальних
платежів, що завдає йому матеріальних
збитків, а також не може вільно
розпорядитися своїм майном.

Порушені права позивача підлягають
захисту шляхом визнання ОСОБА_3 такою,
що втратила право користування спірною
квартирою.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
суд присуджує з відповідача на користь
позивача судові витрати, понесені у
зв'язку зі сплатою судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215, 225, 226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати в сумі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги та строку для
подання заяви про перегляд заочного
рішення, якщо скаргу та заяву не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення може бути оскаржене
відповідачем до Апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали.

Суддя: