Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 лютого 2014 року
м. Ужгород

Клегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панько В.Ф.

суддів - Мацунича М.В., Ігнатюк Б.Ю.

при секретарі - Голінко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Тячівського районного суду від 24
жовтня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ
містобудування та архітектури
Тячівської районної державної
адміністрації про усунення перешкод в
здійсненні права власності шляхом
вчинення певних дій,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2, третя особа відділ
містобудування та архітектури
Тячівської районної державної
адміністрації про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,
мотивуючи свій позов тим, що йому на
праві власності належить земельна
ділянка площею 0.0738 га., розташована по
АДРЕСА_1, на якій він спорудив житловий
будинок. У листопаді 2011-го року ОСОБА_2,
без відповідних дозволів, самочинно
розпочала будівництво житлового
будинку. Фундамент та стіни будівлі
відповідачка спорудила на самій межі
земельних ділянок, не відступивши при
цьому один метр. Вказаний будинок
відповідачки створює позивачу
перешкоди у здійсненні права власності
на належну йому земельну ділянку та
розташовану на ній будівлю щодо
нормального володіння, користування
цим майном, оскільки до того часу поки
він не встановив біля старого будинку
металеву огорожу опади у виді дощу та
снігу із стріхи нового будинку
попадали на стріху старого будинку, а
звідти до нього у двір. Крім того двері
у будинок відповідачки встановлені у
безпосередній близькості до огорожі,
через що вона виходячи з будинку має
можливість заглядати до нього у двір та
займаючись різними господарськими
роботами зливати воду на його земельну
ділянку. Також перешкодою позивачу
нормально користуватися своїм майном є
та обставина, що відповідачка
встановила на будинку балкон, із якого
проглядається весь його двір. Просив
суд зобов'язати ОСОБА_2 перенести
фундамент та стіну свого будинку,
розташованого по вул. Незалежності
(Леніна) 143 у м. Тячів на відстань не
менше одного метра від межі між
земельними ділянками, та стягнути з неї
судові витрати.

Рішенням Тячівського районного суду
від 24 жовтня 2014 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу на
вищевказане рішення, порушив питання
про його скасування та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

В судовому засіданні позивач та його
представники скаргу з наведених
підстав підтримали.

Представниквідповідачки вважав, що
підстав для задоволення скарги нема.

Інші особи в судове засідання повторно
не явились. Про час та місце розгляду
справи повідомлені вчасно, що
підтверджується відповідними
розписками; про причину неявки не
повідомили і тому суд вважав за можливе
розглянути справу у їх відсутності
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що,
позивач не довів, що будинок
відповідачки хоч у якійсь мірі
перешкоджає йому користуватися
земельною ділянкою та житловим
будинком, порушує його охоронювані
законом права чи інтереси, порушує його
право на власність. Наданими
відповідачкою фото-таблицями
стверджено, що можливість попадання
опадів зі стріхи її нового будинку у
двір позивача усунута шляхом
встановлення ним (позивачем) металевої
огорожі вздовж усіх будівель, висота
якої сягає вище стріхи старого будинку
відповідачки, на яку можуть падати
опади із нового будинку; наявність
входу у будинок відповідачки у
безпосередній близькості (у правому
краю будинку) до двору позивача, який
відгороджено високою (біля 3-х метрів)
огорожею та наявність балкону із якого
видно частину його подвір'я суд не
вважає перешкодою, яка заважає або
унеможливлює користуватися належним
ОСОБА_1 майном.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна, на підставі
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 0.0738 га., розташованої в АДРЕСА_1,
що стверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЗК № 040527 від 10.07.2006 року.
Відповідно до договору купівлі-продажу
від 01.12.1990 року ОСОБА_1 придбав від
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований по
АДРЕСА_1 та згідно рішення виконкому
Тячівської міської ради від 04.11.2003 року
№ 287 позивачу надано дозвіл на
перебудову старого житлового будинку
по АДРЕСА_1. Однак позивач не
перебудував старий будинок, а
самочинно спорудив новий. Рішенням
Тячівського районного суду від 27.02.2006
року за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних
частках, по 1/2 за кожним, визнано право
приватної власності на самочинно
збудований житловий будинок, який
розташований на земельній ділянці
площею 0.06 га. по АДРЕСА_1. Суміжним
землекористувачем по відношенню до
земельної ділянки позивача є ОСОБА_2,
яка згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 740858 від 03.02.2012 року є власником
земельної ділянки площею 0.0758 га.,
розташованої в АДРЕСА_2, з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд. На
своїй ділянці відповідачка самочинно
спорудила житловий будинок,
будівництво якого ще не закінчено.

Відповідно до п.2 ст.214 ЦПК України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу.

При вирішенні даної справи слід
керуватись висновками, викладеними в
ухвалі Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 29 травня 2013 року. У вказаній
ухвалі зазначено наступне:

«Відповідно до вимог п. 3.25 Державних
будівельних норм 360-92 «Містобування.
Планування та забудова міських та
сільських поселень» для догляду за
будівлями і здійснення їх поточного
ремонту відстань до межі сусідньої
земельної ділянки від найбільш
виступаючої конструкції стіни треба
приймати не менше 1,0 м. При цьому
повинно бути забезпечене влаштування
необхідних інженерно-технічних
заходів, що запобігатимуть стіканню
атмосферних опадів з покрівель та
карнизів будівель та територію
земельних ділянок.

Проте всупереч ухвалі Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 16 грудня 2011 року про забезпечення
позову шляхом заборони здійснення
будівельних робіт та неодноразовим
приписам інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області про припинення
будівельних робіт, відповідачкою було
самочинно збудовано також стіни
будівлі, у тому числі і бокову стіну на
межі земельної ділянки ОСОБА_1 та дах
будівлі житлового будинку, який
приблизно на 30 см заходить на його
земельну ділянку.

Тобто, ОСОБА_2 було самочинно збудовано
будівлю житлового будинку з порушенням
норм п. 3.25 державних будівельних норм
360-92 «Містобудування. Планування та
забудова міських та сільських
поселень», оскільки таке будівництво
було здійснено на межі між земельними
ділянками сторін. Такими діями
створено позивачу перешкоди у
нормальному користуванні земельною
ділянкою, оскільки схід атмосферних
опадів з будівлі відбувається
безпосередньо на земельну ділянку
позивача, що унеможливлює нормальне
використання подвір'я, а в зимовий час є
небезпечним, оскільки снігові бурульки
постійно падають з даху.

Суд першої інстанції не звернув на
зазначені обставини уваги, та
посилаючись на неістотність
відхилення, яке взагалі не стосується
підстави цього позову (усунення
перешкод у здійсненні права власності
шляхом вчинення певних дій), стосується
вимог про право власності на самочинне
будівництво, які ОСОБА_2 не заявлялись і
не вирішувались, фактично не розглянув
спір по суті.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник,
який дає підстави передбачити
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

У ч. 2 ст. 152 ЗК України зазначено, що
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.»
Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що
відповідачкою дійсно чиняться
перешкоди позивачу в користуванні ним
майном, що належить йому на праві
власності, тобто позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Крім цього, згідно ст.88 ЦПК України з
відповідачки підлягає стягненню
стягненню судові витрати, понесені
апелянтом, в розмірі 327 гривень 30
копійок.

Відповідно до п.п.3,4 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314, 316 ЦПК України,
судова колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду від
24 жовтня 2013 року - скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні
права власності на земельну ділянку
площею 0,0738 га., розташовану по АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання ОСОБА_2 знести
фундамент та стіну будівлі надвірної
споруди, розташованої по АДРЕСА_2 та
перенести фундамент та стіну будівлі
надвірної споруди на відстань не менше
одного метра від межі між земельними
ділянками, розташованими по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 327 гривень 30
копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до касаційного суду
протягом двадцяти днів з дня
проголошення шляхом подачі скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді :