Справа №751/2651/14
Провадження №2/751/672/14
Рішення

Іменем України

06 травня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко
Ю. К.

при секретарі
Ніколаєнко І. О.

за участю позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії та
відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

20 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, в якому
просить визнати протиправними дії
відповідача щодо самовільного
встановлення в натурі (на місцевості)
меж земельної ділянки НОМЕР_1 і
самовільної зміни положення огорожі
між земельними ділянками НОМЕР_2
садівничого товариства ім. Мічуріна в
м. Чернігові; зобов'язати відповідача в
місячний термін забезпечити
проведення на земельній ділянці НОМЕР_1
садівничого товариства ім. Мічуріна в
м. Чернігові землевпорядних робіт з
метою встановлення в натурі (на
місцевості) її меж; зобов'язати
відповідача після проведення робіт з
землеустрою невідкладно перемістити
огорожу на межу між земельними
ділянками НОМЕР_2 садівничого
товариства ім. Мічуріна в м. Чернігові;
зобов'язати відповідача відшкодувати
йому моральні збитки в сумі 1000 грн. Свої
вимоги позивач мотивує тим, що
користується земельною ділянкою № 90
садівничого товариства ім. Мічуріна в
м. Чернігові з 1965 року, яку в 2004 році
приватизував. Вказує, що суміжна
ділянка НОМЕР_1 була приватизована теж
в 2004 році, а з 2011 року нею почав
користуватись ОСОБА_2 Стверджує, що
весною 2012 року ОСОБА_2 самовільно
встановив на ділянці позивача швелер -
помітив на місцевості бажане йому
положення огорожі (межі) між ділянками,
посилаючись на результати власних
вимірювань ділянки НОМЕР_1. Пояснює, що
своїми діями відповідач порушив вимоги
ст. 183 Земельного кодексу України,
оскільки встановлення меж земельних
ділянок є однією з основних задач
землеустрою та виконується не
самочинно, а фахівцями, а також
приступив до використання земельної
ділянки до встановлення її меж в натурі
(на місцевості). Позивач також зазначає,
що у присутності своїх сусідів по
земельній ділянці, виявив, що
відповідач потай самовільно змінив
положення огорожі між земельними
ділянками. Вважає, що дії відповідача
щодо зміни спільної межі земельних
ділянок призводить до зменшення
корисної площі земельної ділянки, що
належить позивачу. Також позивач
вважає, що своїми діями відповідач
наніс йому моральної шкоди, яку має
відшкодувати у розмірі 1000 гривень.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав в повному обсязі, просив його
задовольнити. В своїх поясненнях
посилався на обставини, викладені в
позовній заяві. Додатково пояснив, що
самостійно провів математичні
розрахунки, які приєднані до
матеріалів справи (а.с. 31-34), з яких чітко
вбачається, що фактична межа між
земельними ділянками, що належать
сторонам, на місцевості не відповідає
межі згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку, що
належить позивачу.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов не визнали,
просили в його задоволенні відмовити в
обсязі. В своїх поясненнях посилались
на надані в судовому засіданні
письмові заперечення (а.с. 39-41), зміст
яких зводиться до того, що такого права
захисту, як зобов'язання відповідача
провести на своїй земельній ділянці
землевпорядні роботи з метою
встановлення меж в натурі (на
місцевості) законодавством не
передбачено, а також що позивач ніколи
не звертався до відповідача з вимогою
про встановлення твердих меж між
їхніми земельними ділянками.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що згідно
копії довідки від 02.06.2003 року № 201,
виданої Садівничим товариством ім.
Мічуріна річного порту Чернігівської
обласної ради профсоюзів ОСОБА_1 є
членом садівничого товариства ім.
Мічуріна і користується земельною
ділянкою площею 379 м.кв., яка була видана
йому в користування в 1965 році (а.с. 5).

21 липня 2004 року ОСОБА_1 видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0390 га, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7).

У судовому засіданні встановлено
та не заперечується сторонами, що
ОСОБА_2 є власником земельних ділянок
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в садівничому
товаристві ім. Мічуріна в м. Чернігові.

Листом від 23.12..2013 року № 7873
Управління земельних ресурсів
Чернігівської міської ради
проінформувало ОСОБА_1 про те, що
проміри меж земельної ділянки НОМЕР_1 в
с/т «ім. Мічуріна» від В до Е та від Е до
Ж, що зазначені на витягу з плану
садівничого товариства (а.с. 20),
відповідають промірам в державному
акті на право власності на земельну
ділянку НОМЕР_1, що перебуває у
власності ОСОБА_2 (а.с. 18-19).

Стаття 16 ЦК України встановлює способи
захисту цивільних прав та інтересів
особи. Зокрема, пунктом 10 частини
другої вказаної статті способом
захисту зазначених цивільних прав та
інтересів особи передбачено визнання
незаконними дій органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Відтак, цивільним
законодавством не встановлено такого
способу захисту цивільних прав та
інтересів як визнання протиправними
дій особи, що не є суб'єктом державної
влади або місцевого самоврядування,
або їх посадовою (службовою) особою, у
зв'язку з чим позовна вимога щодо
визнання дій ОСОБА_2 відносно
самовільного встановлення в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки
НОМЕР_1 і самовільної зміни положення
огорожі між земельними ділянками
НОМЕР_2 садівничого товариства ім.
Мічуріна в м. Чернігові задоволенню не
підлягає.

Відповідно до п. 4.1. Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№ 376, відновлення меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) здійснюється
при повній (частковій) втраті в натурі
(на місцевості) межових знаків, їх
пошкодженні, яке унеможливлює
використання межових знаків, а також
при розгляді земельних спорів між
власниками (користувачами) суміжних
земельних ділянок.

Частинами 1, 3 ст. 106 ЗК України
встановлено, що власник земельної
ділянки має право вимагати від
власника сусідньої земельної ділянки
сприяння встановленню твердих меж, а
також відновленню межових знаків у
випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.
Витрати на встановлення суміжних меж
несуть власники земельних ділянок у
рівних частинах, якщо інше не
встановлено угодою між ними.

Пунктом 4.3. вищезгаданої
Інструкції встановлено, що відновлення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється на підставі
раніше розробленої та затвердженої
відповідно до статті 186 Земельного
кодексу України документації із
землеустрою. У разі відсутності такої
документації розробляється технічна
документація із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості).

Частино 2 статті 14 ЦК України
передбачено, що особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї.

Відтак, виходячи з аналізу
вищевказаних правових норм,
встановлення твердих меж між
земельними ділянками може
здійснюватись спільно власниками
земельних ділянок і витрати щодо
такого встановлення вони також можуть
нести в рівних частинах, однак в
законодавстві відсутні будь-які
посилання відносно можливості
зобов'язання одним власником здійснити
певні дії іншим власником стосовно
належного останньому майна, тим більш,
таке зобов'язання суперечить засадам
цивільного обороту.

Також позивачем у відповідності до ст.
60 ЦПК України не надано суду належних
доказів того, що останній звертався до
відповідача з вимогою щодо сприяння
встановленню твердих меж між
земельними ділянками, що їм належать,
та того, що на місцевості межі
земельних ділянок не відповідають
межам, встановленим у документації із
землеустрою, а тому суд приходить до
висновку, що в задоволенні позовної
вимоги щодо зобов'язання в місячний
термін забезпечити проведення на
земельній ділянці НОМЕР_1 садівничого
товариства ім. Мічуріна в м. Чернігові
землевпорядних робіт з метою
встановлення в натурі (на місцевості)
її меж слід відмовити.

Вимога позивача відносно
зобов'язання ОСОБА_2 після проведення
робіт з землеустрою невідкладно
перемістити огорожу на межу між
земельними ділянками НОМЕР_2
садівничого товариства ім. Мічуріна в
м. Чернігові є прямо похідною від
попередньої позовної вимоги щодо
зобов'язання в місячний термін
забезпечити проведення на земельній
ділянці НОМЕР_1 садівничого товариства
ім. Мічуріна в м. Чернігові
землевпорядних робіт з метою
встановлення в натурі (на місцевості)
її меж, а тому у зв'язку з відмовою в
задоволенні останньої також
задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
судом було роз'яснено особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджено про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій. Від проведення земельно-технічної
експертизи по справі позивач
відмовився.

В судовому засіданні не знайшли свого
підтвердження обставини, на які
посилається позивач з приводу завданої
йому моральної шкоди, а тому вказана
вимога ОСОБА_1 щодо стягнення на його
користь з ОСОБА_2 відшкодування
моральних збитків в розмірі 1000 грн.
також задоволенню не підлягає.

Згідно приписів ст. ст.10, 11 ЦПК України
справу розглянуто судом в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Керуючись ст. 10, 11, 57-61, 88, 213, 215 ЦПК
України, ст. ст. 15, 16, 22, 23, 216, 386 ЦК
України, ст.ст. 106, 107, 125, 158, 183 ЗК України,
-

Вирішив:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд м. Чернігова шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
Ю. К. Овсієнко