Справа №585/4343/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Яковець О. Ф.Номер
провадження 22-ц/788/745/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 30
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Сибільової Л. О., Лузан Л. В.,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 18 березня 2014
року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Головного управління міського
господарства Роменської міської ради
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

в с т
а н о в и л а :

03 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом. Обґрунтовував
його тим, що 13 листопада 2013 року близько
09 год. 45 хв., рухаючись в напрямку центру
м. Ромни за кермом власного автомобіля
Хонда Сівік державний номер НОМЕР_1,
потрапив у вибоїну на проїжджій
частині та пошкодив ліве переднє та
ліве заднє колесо транспортного
засобу. Внаслідок пригоди автомобіль
отримав механічні пошкодження.
Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
Головного управління міського
господарства Роменської міської ради
на його користь 2150 грн. матеріальної
шкоди, 1000 грн. моральної шкоди та судові
витрати по справі.

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 18 березня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на
невідповідність висновків обставин
справи, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.
Вважає, що механічні пошкодження
автомобіля Хонда Сівік державний номер
НОМЕР_1, знаходяться в прямому
причинному зв'язку з незадовільним
ремонтом та утриманням доріг. Вказує,
що відповідач несе відповідальність за
створення безпечних умов руху на
дорогах, вулицях та залізничних
переїздах та зобов'язаний компенсувати
витрати власникам транспортних
засобів, якщо дорожньо - транспортна
пригода сталася з причин
незадовільного утримання
автомобільних доріг.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4, які підтримали
доводи апеляційної скарги, пояснення
представника відповідача Черкашину
О.І., яка вважала рішення місцевого суду
правильним, розглянувши матеріали
справи в межах заявленого позову і
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню на
підставі п. 3 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Звертаючись до суду з вказаним позовом,
ОСОБА_3 зазначав, що 13 листопада 2013 року
близько 09 год. 45 хв., рухаючись в
напрямку центру м. Ромни за кермом
власного автомобіля Хонда Сівік
державний номер НОМЕР_1, потрапивши у
вибоїну на проїжджій частині, пошкодив
ліве переднє та ліве заднє колесо
транспортного засобу.

Дані обставини підтверджуються
висновком по факту дорожньо -
транспортної пригоди на вулиці
Горького в м. Ромни, копія якого є на а.с.
8. З висновку вбачається, що після
дорожньо - транспортної пригоди було
проведено обстеження вказаної ділянки
дороги та складено спільний акт з
представниками комунального
підприємства. Також за виявленими
недоліками було складено
адміністративний протокол за ч. 4 ст. 140
КУпАП на спеціаліста першої категорії
відділу благоустрою та санітарної
очистки міста Головного управління
міського господарства, а також вручено
припис на усунення зазначених
недоліків.

В судовому засіданні місцевого суду
встановлено, що вулиця Горького в м.
Ромни, де сталася вказана дорожньо -
транспортна пригода, знаходиться у
комунальній власності Роменської
міської громади, розпорядником якої є
Роменська міська рада та уповноважені
нею особи.

Відмовляючи у позові до управління, суд
першої інстанції виходив з того, що
дороги у місті знаходяться у
комунальній власності і належним
відповідачем у питаннях цих доріг є
міська рада, а не створене нею Головне
управління. Такий висновок місцевого
суду не ґрунтується на діючому
законодавстві і не відповідає
фактичним обставинам справи.

Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16
Закону України «Про дорожній рух»
визначено, що учасники дорожнього руху
мають права на безпечні умови
дорожнього руху, на відшкодування
збитків, завданих внаслідок
невідповідності стану автомобільних
доріг, вулиць, залізничних переїздів
вимогам безпеки руху. Водій має право
на відшкодування збитків, завданих
внаслідок невідповідності стану
автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів вимогам безпеки
руху.

Частина 1 ст. 6, ч. 1 ст. 21 Закону України
«Про дорожній рух» визначають, що до
компетенції міської ради і міської
виконавчої влади у сфері дорожнього
руху належить виконання вимог
законодавства та рішень органів
державної виконавчої влади про
дорожній рух і його безпеку, а
автомобільна дорога являє собою
частину території, в тому числі в
населеному пункті, призначену для руху
транспортних засобів і пішоходів, з
усіма розміщеними на ній спорудами.

У статті 9 вказаного Закону зазначено,
що до компетенції власників
автомобільних доріг або уповноважених
ними органів належить утримання у
безпечному для дорожнього руху стані
доріг, вулиць.

Згідно п. п. 1, 4 ст. 21 Закону України «Про
автомобільні дороги», органи місцевого
самоврядування, що управляють
функціонуванням та розвитком вулиць і
доріг міст та інших населених пунктів,
відповідають за стан вулиць і доріг
міст та інших населених пунктів
відповідно до діючих норм, у тому числі
щодо безпеки руху транспортних засобів
і пішоходів; відшкодування збитків
користувачам вулиць і доріг міст та
інших населених пунктів, що виникли
через їх незадовільний стан, у порядку,
визначеному законом.

Частина 2 ст. 7 Закону України «Про
автомобільний транспорт» передбачає,
що органи виконавчої влади та
місцевого самоврядування зобов'язані
організовувати утримання в належному
стані проїзної частини автомобільних
доріг та компенсувати збитки внаслідок
неналежного утримання проїзної
частини автомобільної дороги.

Статтями 5, 10, 17 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що система місцевого
самоврядування включає: територіальну
громаду; сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.
Сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами; відносини органів місцевого
самоврядування з підприємствами,
установами та організаціями, що
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
будуються на засадах їх
підпорядкованості, підзвітності та
підконтрольності органам місцевого
самоврядування.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК
України підставою для цивільно - правої
відповідальності за завдання шкоди є
правопорушення, що включає як складові
елементи шкоду, протиправне діяння
особи, котра її завдала, причинний
зв'язок між ними, а також вину
заподіювача шкоди.

ОСОБА_3 заявив до Головного управління
позов про відшкодування шкоди,
обґрунтовуючи свої вимоги посиланням
на ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, які
регулюють деліктні правовідносини.

Колегія суддів знаходить позов
частково обґрунтованим на вказаних
нормативних актах. Суд першої
інстанції не звернув увагу на той факт,
що вказану відповідальність закон
покладає не тільки на власників доріг,
а і на уповноважених ними органів.
Таким уповноваженим органом
Роменської міської ради є Головне
управління міського господарства,
Положення про яке затвердила сесія
Роменської міської ради 12 грудня 2006
року. Це управління є юридичною особою
і одним із його завдань є «утримання
дорожнього господарства», саме воно
«здійснює виконання функцій єдиного
замовника виконавчого комітету
міської ради по благоустрою територій,
будівництву, капітальному ремонту і
реконструкцій об'єктів комунального
господарства». У запереченнях проти
позову начальник Головного управління
визнає, що це управління є
розпорядником бюджетних коштів за які
здійснюється утримання і ремонт доріг
у місті Ромни (а.с. 17 - 18, 31 - 32).

Твердження відповідача про те, що
ямковий ремонт доріг у місті робиться
тільки за приписами працівників
відділу Державної автомобільної
інспекції, колегія суддів знаходить
таким, що не звільняє відповідача від
відповідальності, оскільки ямковий
ремонт доріг у місті відповідач
повинен робити як за приписами
інспекторів ДАІ, так і за власною
ініціативою з метою хоча б тимчасово
утримувати дороги у стані, придатному
для проїзду, засипати вибоїни, на
кшталт тих, у яку потрапила автомашина
позивача.

Колегія суддів знаходить, що
заподіяння позивачу майнової і
немайнової шкоди за вказаних вище
обставин сталося як з вини відповідача,
так і з вини самого позивача. Вина
відповідача полягає у тому, що по-перше,
не вживав усіх можливих заходів по
підтриманню дороги по вул. Горького в
районі будинку № 3 у м. Ромни; по-друге,
не організував ямковий ремонт цієї
дороги на день пригоди 13 листопада 2013
року, а зробив це тільки наступного дня
14 листопада 2014 року за приписом
відділення Державної автомобільної
інспекції; по-третє, не організував
установку на узбіччі дороги
попереджувальних або обмежувальних
дорожніх знаків, як це передбачено
Правилами дорожнього руху України у
випадках ремонтних робіт, на аварійно -
небезпечних ділянках і таке інше.

Вину позивача колегія суддів вбачає у
тому, що він всупереч вимозі п. 12.1
Правил дорожнього руху України не
вибрав безпечної швидкості руху, не
урахував дорожню обстановку, наявність
на дорозі ям (хоча проживає недалеко
від місця пригоди, багаторазово
проїжджав у цьому місці вулиці
Горького і знав про наявність на ній
вибоїн. Він також не дотримався правила
п. 12.3 Правил дорожнього руху України,
при виникненні небезпеки для руху або
перешкоди, яку водій об'єктивно
спроможній виявити, він повинен був
негайно вжити заходів для зменшення
швидкості аж до зупинки транспортного
засобу або безпечного для інших
учасників руху об'їзду перешкоди у
вигляді вибоїн. Доводи позивача про те,
що на цій ділянці вся вулиця була
щербатою і у вибоїнах, не знімають з
нього обов'язку дотримуватися вказаних
Правил дорожнього руху України.

Колегія суддів знаходить, що позов
підлягає частковому задоволенню у
розмірі 50 % від заявленого, виходячи з
наступного. Позов щодо майнової шкоди у
розмірі 2150 грн. підтверджується
професійним оцінювачем, який має
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності (а.с. 9 - 10). Колегія суддів
знаходить доведеним факт заподіяння
позивачу немайнової шкоди внаслідок
пошкодження його майна. Позивачем
надані докази про сплату ним 1500 грн. за
надання правової допомоги фахівцем у
галузі права, 100 грн. за оцінку майнової
шкоди, 229 грн. 40 коп. судового збору за
суд першої інстанції, 121 грн. 80 коп.
судового збору за апеляційний суд.
Половина від цієї суми складає 2555 грн. 60
коп. При цьому колегія суддів виходить
з правила ст. 88 ЦПК України про часткове
відшкодування позивачу і судових
витрат при частковому задоволенні
позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 88, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати рішення Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 18 березня 2014 року в даній справі і
постановити нове про часткове
задоволення позову.

Стягнути з Головного управління
міського господарства Роменської
міської ради на користь ОСОБА_3 2555 (дві
тисячі п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 60
коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набрало
законної сили, але може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -