Номер провадження № 22-ц/785/2806/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Доценко Л.І., Процик М.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 10 січня 2014 року,

встановила:

Рішенням Татарбунарського районного
суду Одеської області від 10.01.14 р. (а. с. 58
- 59 зворотна сторона) у задоволенні
вищевказаного позову ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.
Посилається на те, що рішення ухвалено
при невідповідності висновків суду
обставинам, що мають значення для
справи, з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 32, 34 Конституції
України, ст. 302 ЦК України, ст. 47-1 Закону
України «Про інформацію») та
процесуального (ст. 213 ЦПК України)
права: - помилковим є висновок суду про
те, що викладені в скарзі ОСОБА_5 доводи
це її вільні погляди, оціночні
судження, які не зачіпають її честь,
гідність та ділову репутацію; -
викладена в скарзі інформація є
конкретним обвинуваченням в скоєнні
нею дій, які вона не робила. В скарзі
відповідач наполягає на притягненні її
до відповідальності за порушення норм
адвокатської етики; - ОСОБА_5 не
намагалася перевірити достовірність
викладеної нею інформації; -
безпідставним є висновок суду про
відмову в задоволенні позовних вимог
про відшкодування моральної шкоди.

В судове засідання сторони по справі
не з'явилися. Про час і місце розгляду
справи сповіщені належним чином.
ОСОБА_5 надала суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких вважала необхідним апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін. Посилалася на те, що
професійна діяльність адвоката є
публічною. Відомості, які були
викладені в заяві ОСОБА_5 до Ради
адвокатів Одеської області є
оціночними судженнями. Просила справу
розглянути за її відсутності.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
сповіщений про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги є безпідставними (а. с. 58 - 59
зворотна сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
відмову в задоволенні позову. Висновки
суду відповідають обставинам справи,
нормам матеріального (ст. 10 Конвенції
про захист прав та основних свобод
людини, ст. ст. 32, 34 Конституції України,
ст. ст. 16, 201, 275, 277, 297 ЦК України, ст. 30
Закону України «Про інформацію») та
процесуального (ст. ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК
України) права. Вказані в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

За правилами, передбаченими ст. ст. 275,
277, 297 ЦК України фізична особа має право
на захист свого особистого немайнового
права від протиправних посягань інших
осіб. Захист особистого немайнового
права здійснюється способами,
встановленими главою 3 цього Кодексу.
Фізична особа, при порушенні її
особистих немайнових прав внаслідок
поширення про неї недостовірної
інформації, має право на
відповідь, а також на спростування цієї
інформації. Фізична особа має право
звернутися до суду з позовом про захист
її гідності та честі.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ст. 16 ЦК України,
яка крім переліку конкретних способів
захисту, містить посилання на те, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений законом.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про
інформацію» оціночними судженнями є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, критика, оцінка дій, а
також висловлювання, які не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, зокрема з огляду на
характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що оскільки позивачка є публічною
особою - адвокатом, то межі допустимої
критики є значно ширшими, ніж окремої
пересічної особи. Крім того, колегія
суддів приймає до уваги, що ОСОБА_5
звернулася із скаргою до органу, який
має повноваження щодо перевірки
діяльності позивача.

Суд не може застосувати заявлений
позивачем спосіб захисту - «зобов'язати
публічно принести вибачення» (а. с. 3),
оскільки воно не є передбаченим діючим
законодавством способом захисту
цивільних прав. Відповідно до ст. 19
Конституції України ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в п. п. 3, 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.09 р. № 1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» вибір
способу захисту особистого
немайнового права належить позивачеві.
Разом із тим, особа, право якої
порушено, може обрати як загальний, так
і спеціальний способи захисту свого
права, визначені законом, який
регламентує цивільні правовідносини.
Не є предметом судового захисту
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їх відповідності дійсності (на
відміну від перевірки істинності
фактів) і спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод.

Таким чином, апелянт не надала суду
доказів про спростовування
вищевказаних висновків суду першої
інстанції та порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
як не надала доказів на підтвердження
доводів апеляційної скарги, а тому
доводи апелянта є необґрунтованими та
неспроможними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
ухвалив рішення на підставі наданих
сторонами та досліджених у судовому
засіданні доказів, повно, всебічно і
об'єктивно з'ясувавши обставини, на які
посилалися сторони як на підставу
своїх вимог і заперечень. Суд надав
оцінку наявним доказам з врахуванням
їх належності, допустимості і
достовірності, з врахуванням їх
достатності та взаємного зв'язку в їх
сукупності. Суд першої інстанції
правильно визначив характер спірних
правовідносин, вірно застосував норми
матеріального права та дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_4. Рішення
суду є справедливим, законним та
обґрунтованим, підстави для його
скасування, зміни в межах доводів
апеляційної скарги ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Татарбунарського районного
суду Одеської області від 10 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П.
Заїкін

Судді:
Л. І.
Доценко

М. В.
Процик