Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Бондаренко О.
В. ,

при секретарі - Коляда С. М.,

за участю прокурора - Гузь А.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду № 4 цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: відділ опіки та піклування
виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради, про позбавлення
батьківських прав -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом 04.12.2013 року, посилаючись на те,
що з відповідачем ОСОБА_2 з вересня 2004
року по 2009 рік перебував у фактичних
шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народився син - ОСОБА_3. Шлюбні
відносини припинились по причині того,
що вони не змогли знайти спільної мови
навіть з дрібниць, вони люди різних
характерів та погляді на життя,
втратили почуття поваги та гідності
одне до одного, але головною причиною
стало ведення відповідачем
аморального та асоціального способу
життя, а саме зловживання алкогольними
напоями. Малолітня дитина проживає
разом з ним і перебуває на його
утриманні, за весь час відповідач
життям сина не цікавиться, не
телефонує, не виявляє бажання
спілкуватись з дитиною та брати участь
у його вихованні, не піклується про
його фізичний і духовний розвиток, не
спілкується з дитиною взагалі, тобто не
дбає про його нормальне
самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню
загальновизнаних норм моралі, не надає
доступу до культурних та інших
духовних цінностей. Позивач просить
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно її сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримав у повному обсязі та
пояснив, що з вересня 2004 року по 2009 рік
перебував у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1
у них народився син - ОСОБА_3, син жив з
відповідачем, а в листопаді 2012 року
йому зателефонували із «Злагоди» і
повідомили, що дитина у них, на вихідні
дні він забирав його, а з липня 2013 року
забрав до себе жити. Він займається
вихованням та утриманням сина,
відповідач участі у житті дитини не
приймає, іноді телефонує в нетверезому
стані, дитина нормально до неї
ставиться, однак жити з матір'ю не хоче.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнала та пояснила, що має
хронічні захворювання, які не сумісні
із вживанням алкогольних напоїв. Син
живе з батьком з липня 2013 року постійно,
вона намагалась його повернути однак
позивач чинить перешкоди. Із сином
спілкується по телефону і в школі
кожного дня, вчить з ним уроки, купує
необхідні речі. На засідання комісії у
службі в справах дітей не була присутня
так як не отримала повідомлення, і в той
час була на роботі в м. Рокитно. Просила
не позбавляти її батьківських прав,
оскільки любить сина і зробить все
необхідне, щоб йому було добре.

Представник третьої особи, Служби у
справах дітей Білоцерківської міської
ради, за довіреністю у справі, Кревська
Наталія Вікторівна позов підтримала та
пояснила, що позивач звернувся із
заявою про позбавлення батьківських
прав відповідача, в квітні 2012 року ССД
звертались до суду з відповідним
позовом, однак відповідач пообіцяла, що
виправить свою поведінку і справу
залишили без розгляду. Сім'я
знаходиться на обліку з 2009 року, зі
школи постійно надають інформацію щодо
дитини та його батьків, були випадки
коли відповідач з'являлась в дитячий
садок у нетверезому стані, з 12.11.2012 року
по 02.08.2013 року хлопчик знаходився у
"Злагоді», мати лише декілька разів за 9
місяців відвідувала дитину, вона не
займається дитиною взагалі, участі у
його утриманні та вихованні не приймає,
веде аморальний спосіб життя.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, покази свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, думку
малолітнього ОСОБА_3 та прокурора,
дослідивши письмові докази, суд
встановив такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного
судочинства є диспозитивність, який
полягає у тому, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

З вказаного випливає, що підставу та
предмет позову позивач визначає
самостійно у позовній заяві.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно зі свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_1 ( а.с.10), батьками
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, є позивач ОСОБА_1
та відповідач ОСОБА_2.

Малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з
12.11.2012 року по 02.08.2013 року перебував у
центрі соціально - психологічної
реабілітації дітей «Злагода», 02.08.2013
року його передано батьку ОСОБА_1 з яким
він проживає за адресою: АДРЕСА_2. ( а.с.
11,13). В судовому засіданні зазначив, що «
перебуваючи у «Злагоді» батьки його
відвідували. Тато забрав його до себе,
мама приходить до нього у школу,
допомагає з уроками, приносить їсти,
одежу, канцелярські товари, хоче жити з
мамою та сестрою, а з татом
зустрічатись на вихідні дні.

Позивач ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із
сином ОСОБА_3, мешкають в
двохкімнатному будинку зі зручностями,
належним чином виконує свої
батьківські обов'язки по вихованню
сина, займається його матеріальним
утриманням, рекомендації практичного
психолога не виконує, оскільки не має
для цього достатнього часу, що
підтверджено матеріалами справи (
а.с.7,11,13) та показами свідків.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_1, разом зі своєю старшою дочкою
ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_6, не працює, згідно
медичної довідки та сертифікату ( а.с.39)
- на обліку у психіатра та нарколога не
перебуває; за час знаходження сина у
центрі соціально - психологічної
реабілітації дітей «Злагода» не
відвідувала його не приділяє належної
уваги сину. Відвідує сина останні
місяці в школі, цікавиться його життям,
що підтверджено матеріалами справи (
а.с. 42) та показами свідків.

Згідно з довідкою Білоцерківської ЗОШ
№ 15 від 21.11.2013 року за № 404 ( а.с.12), мати
ОСОБА_3, учня 2-А. не приймає участі у
вихованні дитини ( не відвідує школу,
не приходить на батьківські збори, не
цікавиться успішністю сина).

Згідно з висновком Служби у справах
дітей Білоцерківської міської ради від
11.09.2013 року за № 1577 ( а.с.13), ОСОБА_2 не
турбується про стан дитини та його
розвиток, матеріально його не утримує,
малолітній ОСОБА_1 перебуває у
стресовому стані, який викликала
нездатність весь час підтримувати
взаємостосунки у бажаному стані, у
зв'язку з тим, що дитина проживала з
матір'ю, яка зловживає алкогольними
напоями, не працює, веде асоціальний
спосіб життя і не в змозі надати дитині
достатньої уваги, допомоги, підтримки.
В ході обстеження умов проживання
встановлено, що вона продовжує
зловживати алкогольними напоями, в
будинку брудно, розкидані речі,
відмовляється від соціального
супроводу. Вона ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню сина, що є
підставою для позбавлення її
батьківських прав.

Згідно висновку практичного психолога
від 06.05.2013 року ( а.с.41), з
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, проводилась
реабілітаційна робота з 12.11.2012 року,
дитина на достатньому рівні
адаптувався до шкільного навчання, але
потребує допомоги у навчанні.
Безсистемність та нестабільність у
спілкуванні дитини з матір'ю.
Невизначеність щодо майбутнього та
небажання батьків брати участь у
реабілітаційному процесі вагомо
гальмували корекційно - відновлювальну
роботу. Рекомендовано: дитині
продовжувати роботу з психологом за
місцем навчання. Батькам необхідно
думати, як організувати діяльність
дитини у позашкільний час для його
фізичного, інтелектуального та
творчого розвитку, надати дитині
допомогу у навчанні. Для розуміння
потреб дитини батькам необхідна
допомога у набутті педагогічних знань
та практичних навичок використання їх
в житті.

Відповідно до звернення Центру
соціально - психологічної реабілітації
дітей «Злагода» від 29.07.2013 року № 387-Д (
а.с.42), ОСОБА_2 не виконує своїх
батьківських обов'язків щодо свого
сина, оскільки не працює, вживає
алкогольні напої, не надає належної
уваги навчанню і вихованню дитини, не
турбується про його психологічний стан
та розвиток, матеріально дитину не
утримує, не спілкується з сином в
обсязі, необхідному для його
нормального самоусвідомлення, не надає
йому доступу до культурних та духовних
цінностей, не сприяє засвоєнню
загальновизнаних норм моралі, не
виявляє інтересу до його внутрішнього
світу.

Згідно з актом соціального
інспектування № 06/69 від 12.08.2013 року (
а.с.43) та № 06/62 від 12.07.2013 року( а.с.44),
сім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у
складних життєвих обставинах у зв'язку
з алкогольною залежністю ОСОБА_2 та
неналежним виконанням нею своїх
батьківських обов'язків, винесено
питання про взяття сім'ї під соціальний
супровід.

Представником третьої особи до суду
надані копії матеріалів ( а.с.61-84), з яких
вбачається, що в 2011 році порушувалось
питання про позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 щодо її дітей ОСОБА_9 та
ОСОБА_3 з підстав невиконання нею своїх
батьківських обов'язків, а саме:
зловживання нею алкоголем, діти не
відвідували школу та дитячий садок, не
здійснювала належний догляд за ними.
Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду від 19.09.2011 року
справу залишено без розгляду за заявою
представника служби у справах дітей
Білоцерківської міської ради.

Відповідно до ст..165 Сімейного Кодексу
України право на звернення до суду з
позовом про позбавлення батьківських
прав мають один з батьків, опікун,
піклувальник . особа, в сім'ї якої
проживає дитина, заклад охорони
здоров'я, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина , яка досягла 14 років.

Позивач в обґрунтування вимог в
судовому засіданні зазначив, що
відповідач свідомо ухиляється від
батьківських обов'язків, а саме: вживає
спиртні напої, не спілкується з
дитиною, не турбується про його
утримання та забезпечення.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлен ня і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» це має
місце, коли батьки не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, ме дичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розви ток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Судом встановлено, що протягом
останнього року відповідач не вчиняла
будь - яких дій щодо повернення дитини,
заяву про те, що позивач перешкоджає їй
спілкуватись з дитиною до служби у
справах дітей не подавала, не працює, не
приділяє достатньої уваги дитини, не
виконує вказівки соціальних
працівників та практичного психолога,
що негативного її характеризує як
матір, однак враховуючи думку дитини,
який бажає проживати з мамою, та каяття
відповідача, те що вона останнім часом
спілкується з дитиною, відвідує його в
школі, на обліку у психіатра та
нарколога не перебуває, суд приходить
до висновку, що відповідач має
можливість внести корективи в своє
життя та змінити ставлення до своєї
особистості зробивши вірні висновки із
ситуації, яка склалась на даний час.

Ухилення від виконання юридичного
обов'язку - завжди акт свідомої
поведінки, оскільки особа має реальну
можливість виконати його, але не вчиняє
відповідних дій. В даному випадку, в
діях відповідача вбачається
бездіяльність в усуненні обставин, які
заважають їй виконувати батьківські
обов'язки та нехтування своїми правами
щодо виховання дитини.

Суд не вбачає злісного ухилення
відповідача від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини, тому
зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
враховуючи думку дитини та прокурора,
суд вважає можливим відмовити в
задоволенні позову про позбавлення
батьківських прав відповідача,
попередивши її про необхідність
змінити ставлення до виховання дитини
і поклавши на Службу у справах дітей
контроль за виконанням нею
батьківських обов'язків.

Враховуючи все наведене та керуючись
ст.ст. 12, 150, 151, 164, 165 СК України,
ст.ст.10,11,60,61,88,212-215, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: відділ опіки та піклування
виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради, про позбавлення
батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність
змінити ставлення до виховання дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у разі ухилення
від виконання батьківських обов'язків
вона може бути позбавлена батьківських
прав.

Зобов'язати Службу у справах дітей
Білоцерківської міської ради
здійснювати контроль за виконанням
ОСОБА_2 батьківських обов'язків.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко