Справа № 591/1420/13-ц
Провадження № 6/591/101/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Грищенко О.В.

секретаря - Біріної Ю.М,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з
08.08.1998 р. до 19.06.2013 р. він перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою.
Шлюб розірваний згідно за рішенням
суду. В період шлюбу позивач отримав
ІІІ групу інвалідності, і у зв'язку з
цим потребує матеріальної допомоги.
Вважає, що колишня дружина може
надавати йому матеріальну допомогу та
просив стягнути з відповідачки на свою
користь аліменти на своє утримання.
Уточнивши в судовому засіданні позовні
вимоги, визначив розмір аліментів з
колишньої дружини - 15% від суми її
доходів.

Свої вимоги позивач підтримав в
судовому засіданні, пояснивши, що він
через свій стан здоров'я не має
достатніх доходів, оскільки отримує
лише пенсію по інвалідності в розмірі
1049 грн. на місяць та заробітну плату в
сумі 121 грн. 80 коп., тому потребує
матеріальної допомоги. Вважав також, що
його колишня дружина здатна надавати
йому таку матеріальну допомогу.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечувала.
Пояснила, що їхня з позивачем сім'я
розпалася внаслідок негідної
поведінки позивача, який застосовував
в сім'ї психологічне та фізичне
насильство до неї та до їхнього
неповнолітнього сина. Крім того, син
після розірвання шлюбу проживає разом
з нею та перебуває на її повному
утриманні, аліменти з позивача як з
батька дитини вона не стягувала. Крім
того, відповідач, на її думку, отримує
достатній дохід, який не дає підстав
вважати, що він потребує матеріальної
допомоги.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони у справі з
08.08.1998 р. до 19.06.2013 р. перебували у шлюбі,
від якого мають неповнолітнього сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується рішенням суду про
розірвання шлюбу (а.с.5).

Після розірвання шлюбу між сторонами
їх син ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю
та перебуває на її утриманні, що не
заперечується сторонами та
підтверджується показами
неповнолітнього ОСОБА_2, допитаного в
судовому засіданні в якості свідка.

Згідно з довідками МСЕК позивачу 14.12.2011
року встановлена ІІІ група
інвалідності (а.с.7, 29).

Як вбачається з довідок про доходи,
позивач працює і отримує заробітну
плату в сумі 121 грн. 80 коп. на місяць, а
також отримує пенсію по інвалідності,
яка в грудні 2013 року складала 1049 грн.
(а.с.10, 11). Крім того, має у власності
частку в квартирі та автомобіль „VOLVO"
(а.с.71).

Відповідач працює і отримує дохід за
основним місцем роботи та за
сумісництвом, що підтверджується
довідками. Середньомісячний доход
складає 3 831 грн. (а.с.35-36, 80).

Як вбачається з вивчених в судовому
засіданні матеріалів перевірки, ОСОБА_3
19.02.2010 року зверталася до міліції із
заявою про застосування її чоловіком
ОСОБА_1 насильства в сім'ї. За
наслідками перевірки було встановлено,
що позивач вдома вдарив ременем сина за
отриману ним незадовільну оцінку по
шкільному предмету, після чого виникла
сварка з дружиною - ОСОБА_3 Позивачу
винесено офіційне попередження про
недопустимість вчинення насильства в
сім'ї (а.с.85).

В судовому засіданні неповнолітній
свідок ОСОБА_2 пояснив, що сторони у
справі є його батьками, та з моменту
розірвання шлюбу між ними, він постійно
мешкає з матір'ю. Жити разом з батьком
він не хоче, оскільки ще під час
подружнього життя між його батьками
часто виникали сварки, ініціатором
яких був батько. Він часто ображав свою
дружину та його, застосовував до них з
мамою фізичне насильство. При цьому
конфлікти відбувалися в його
присутності, і йому було завжди жаль
свою маму.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що є
колишньою колегою відповідачки, знає
від неї, що вона знає їхню з позивачем
сім'ю з 2010 року, виходили разом
відпочивати з дітьми, спільно
проводили час. В її присутності позивач
влаштовував сварки з дружиною, при
цьому принижував її. Сама відповідачка
часто скаржилася їй, що чоловік її
ображає та не поважно ставиться, а
приблизно в грудні 2012 р. бачила ОСОБА_3,
яка з її слів, була побита чоловіком.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснила, що знає позивача з шкільних
років, з дитинства дружила з ним, а
після його одруження - також з його
дружиною ОСОБА_3 і спілкувалася з цією
родиною. Влітку 2013 року дізналася від
ОСОБА_3, що вони з чоловіком розірвали
шлюб, оскільки він часто ображав її.
Також їй відомо, що їхній син - ОСОБА_2
боїться свого батька, це помітно навіть
із спілкування з самим хлопчиком.

Згідно ст. 75 СК України право на
утримання (аліменти) має той з подружжя,
який є непрацездатним, потребує
матеріальної допомоги, за умови, якщо
другий з подружжя може надавати
матеріальну допомогу. Непрацездатним
вважається той із подружжя, хто досяг
пенсійного віку, або є інвалідом І, ІІ
чи ІІІ групи. Один з подружжя є таким, що
потребує матеріальної допомоги, якщо
заробітна плата, пенсія, доходи від
використання його майна, інші доходи не
забезпечують йому прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 СК України після
розірвання шлюбу особа має право на
утримання, якщо вона стала
непрацездатною до розірвання шлюбу або
протягом року після розірвання шлюбу і
потребує матеріальної допомоги, і якщо
її колишній чоловік (дружина) може
надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 75 ч. 5 СК України права
на утримання не має той з подружжя, хто
негідно поводився у шлюбних
відносинах.

В судовому засіданні було встановлено,
що позивач в період шлюбу з
відповідачкою отримав інвалідність
ІІІ групи, тобто є непрацездатною
особою, та отримує дохід в розмірі 1170,8
грн. на місяць.

Відповідно до Закону України „Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
станом на 01.12.2013 року, тобто на момент
звернення до суду та на час розгляду
справи (згідно із Законом України „Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлений в сумі 949 грн. на місяць.

Оскільки в судовому засіданні було
встановлено, що під час шлюбу позивач
допускав негідну поведінку в сім'ї,
внаслідок чого йому виносилося
офіційне попередження про недопущення
насильства в сім'ї, що підтверджується
як письмовими доказами, так і показами
свідків в судовому засіданні, крім
того, позивач не довів, що потребує
матеріальної допомоги, і судом
встановлено, що його щомісячний дохід
перевищує встановлений законом
прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, суд не вбачає
підстав для задоволення позову. Крім
того, суд враховує матеріальний стан
обох сторін, а саме те, що вони мають у
власності житло, позивач на праві
власності належить також легковий
автомобіль, непрацездатних осіб на
своєму утриманні він не має. Натомість,
відповідачка має на утриманні
спільного з позивачем неповнолітнього
сина, аліменти на дитину з позивача на
свою користь вона не стягувала.

Таким чином, виходячи з викладеного,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, у
зв'язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 75, 76 СК України, ст. ст.
10, 11, 57-60, 88, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. В. Грищенко