Справа 206/7842/13-ц
Провадження 2/206/67/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2. ОСОБА_3, треті
особи: Восьма дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, Комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», про визнання прав та
обов'язків забудовника та права
користування земельною ділянкою в
порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2013 року позивач подала до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська зазначений позов.

У своїй позовній заяві у урахуванням
останніх уточнених 08.04.2014 року позовних
вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_7
помер її батько ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_8
помер чоловік її бабусі ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_9 померла її бабуся ОСОБА_6
На дату смерті її бабусі вона проживала
в одному будинку однією сім'єю з нею, що
підтверджується її місцем реєстрації,
а також довідкою голови квартального
комітету, в якій зазначено, що
ІНФОРМАЦІЯ_9 вона постійно мешкала
разом з бабусею та вела із нею спільне
господарство за адресою: АДРЕСА_1.
Державним нотаріусом Восьмої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори відмовлено у
видачі свідоцтво про право на спадщину
за законом, оскільки позивач не
проживала на момент відкриття спадщини
зі спадкоємцем, не подала заяву про
прийняття спадщини у встановлений
строк та у неї відсутні
правовстановлюючі документи на спірне
майно. Їхні родині відносини з бабусею
підтверджується її свідоцтвом про
народження та довідками квартального
комітету. За час спільного життя з її
бабусею перший чоловік її ОСОБА_7
збудував будинок за адресою АДРЕСА_1.
Після розлучення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у
червні 1981 року її дідусь ОСОБА_8 передав
її бабусі ОСОБА_6 на підставі розписок
право власності на вище зазначений
будинок в рахунок аліментів на їх
спільного сина ОСОБА_10 Таким чином на
підставі угоди її бабуся отримала у
власність будинок за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі вказаних угод ОСОБА_6 13
листопада 1981 року було видано акт
приймання будинку, яким її було визнано
забудовником та власником будинку за
адресою: АДРЕСА_1. Також за життя її
дідуся та бабусі було укладено договір
із Ігренською міською радою про
надання ОСОБА_7 земельної ділянки
розміром 0,443 га для обслуговування та
будівництва житлового будинку за
вищезазначеною адресою. За життя її
бабусі у встановленому законом порядку
не зареєструвала належним чино права
власності на спірне домоволодіння.

Позивач просить визнати за нею права та
обов'язки забудовника житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, який
складається з наступних частин:
житловий будинок загальною площею 97,3
кв.м., літня кухня, вхід до літньої
кухні, погріб з шийкою, убиральну, душ,
сарай, а також визнати за позивачем
право на користування земельною
ділянкою для обслуговування та
будівництва житлового будинку
розміром 0,443 га за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позовні вимоги
в повному обсязі та просили їх
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилися, надіслали на
адресу суду заяви з проханням
розглядати справу за їх відсутністю,
зазначивши що визнають позов у повному
обсязі.

Представник Восьмої дніпропетровської
державної нотаріальної контори надала
суду пояснення в яких зазначила, що
заперечень проти позовних вимог не має,
просили розглядати справу без їх
участі

Представники третіх осіб -
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції та Комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради в судові засідання не
з'явилися, про дату та час судового
засідання повідомлялись належним
чином, про причини неявки не
повідомили, що не перешкоджає розгляду
справи.

Вислухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_6 (а.с.
48).

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою ОСОБА_4
(а.с. 48), тобто онукою ОСОБА_6.

12 вересня 1985 року був укладений шлюб
між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, після якого
присвоєно прізвище ОСОБА_5, про що
свідчить свідоцтво про укладання шлюбу
серії НОМЕР_6 (а.с.17).

За даними домової книги, у спірному
домоволодінні, яке мало первісну
адресу - АДРЕСА_1, та засвідчено зміну
назви вулиці та номера на АДРЕСА_1,
тобто АДРЕСА_1, в числі інших були
зареєстровані ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.
111-116).

ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_6 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_4 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_14 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_5 (а.с. 14).

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії державним нотаріусом
Восьмої дніпропетровської державної
нотаріальної контори відмовлено
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом у зв'язку з тим, що
вона не проживала на момент відкриття
спадщини зі спадкоємцем, не подала
заяву про прийняття спадщини у
встановлений строк та у неї відсутні
правовстановлюючі документи на спірне
майно (а.с.56).

Відповідно до рішення виконавчого
комітета Ігренської міської ради
депутатів трудящих № 24 від 27.01.1976 року
ОСОБА_13 була відведена земельна
ділянка площею 443 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1, для будівництва будинку.
Пунктом 2 цього рішення ОСОБА_13
зобов'язано до 27.05.1976 року одержати від
головного управління архітектурного
міста всю технічну документацію на
право будівництва будинку на згаданій
ділянці (а.с. 18).

9 квітня 1976 року між ОСОБА_13 та
виконкомом Ігренської міської ради
депутатів трудящих був укладений
договір на підставі рішення виконкомом
Ігренської міської ради депутатів
трудящих №24 від 27 січня 1976 року про
надання ОСОБА_13 у користування
безстроково земельну ділянку розміром
0,443 га для обслуговування та
будівництва житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.127-128).

Згідно до ст. 154 Цивільного кодексу УРСР
1963 року, вбачається, що коли сторони
домовились укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому обумовленої
форми, хоч би за законом для даного виду
договорів ця форма не потребувалась.
Якщо згідно з законом або угодою сторін
договір повинен бути укладений в
письмовій формі, він може бути
укладений як шляхом складання одного
документа, підписаного сторонами, так і
шляхом обміну листами, телеграмами та
інше, підписаними стороною яка їх
надсилає.

13 листопада 1981 року ОСОБА_6 було видано
акт приймання житлового будинку, за
адресою АДРЕСА_1, згідно якого їй було
передано дане домоволодіння (а.с.26-27).

Відповідно до рішення виконавчого
комітета Самарського районного ради
народних депутатів № 732 від 6.07.1982 року
ОСОБА_6 було вирішено затвердити акт
приймання до експлуатації житлового
будинку АДРЕСА_1, розміром 12,05х9,15м., що
складається з п'яти житлових кімнат,
житловою площею 69,7 кв.м., корисна площа
96,9 кв.м. (а.с. 117).

Як вбачається з технічного паспорту
від 24.08.1981 року, по АДРЕСА_1 знаходяться
житловий будинок А-1, Б-1, В- колодець, Г
- вбиральня, Д- погріб (а.с. 19-24).

За даними технічного паспорту,
виготовленого станом на 24.01.2014 року,
житловий будинок залишився тим же,
зведено сарай літ. Ж (а.с. 75-79).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_15, ОСОБА_16, підтвердили факт
спільного постійного проживання
позивача ОСОБА_1 з її бабусею ОСОБА_6 та
ведення спільного господарства за
адресою: АДРЕСА_1.

Будь які інші особи, що належали б до
спадкоємців, які здійснюють
спадкування за законом, які б
звернулися протягом строку для
прийняття спадщини із відповідними
заявами до нотаріуса, відсутні, про що
свідчить копія спадкової справи
(а.с.45-56).

Зазначені докази переконливо свідчать,
що до складу спадщини ввійшли всі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинялися в наслідок його смерті.

Згідно з п. 30 Положення про
житлово-будівельні колективи та
індивідуальних забудовників у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженого постановою Ради
Міністрів Української РСР від 30 квітня
1958 року № 514, між забудовником, якому
виділяється земельна ділянка для
житлового будівництва, та виконкомом
міської (районної) Ради депутатів
трудящих укладається договір про
надання земельної ділянки в
безстрокове користування і
будівництво жилого будинку.

Як встановлено в судовому засіданні,
реєстрація права власності на спірне
домоволодіння не проводилась. Згаданий
вище житловий будинок за життя бабусі
позивача, тобто забудовника, в
експлуатацію не приймався, реєстрацію
не проходив, хоча спадкодавець
зобов'язаний був це зробити.

Наведене свідчить про те, що бабуся
позивача право власності на вказаний
будинок за свого життя не набула, як у
відповідності до норм законодавства,
що діяли на момент спорудження будинку,
так і у відповідності до норм
законодавства, що діяли на момент її
смерті.

Проте статтею 1218 Цивільного кодексу
України встановлено, щодо складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Також і пунктом восьмим Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» визначено, що
якщо будівництво здійснювалося згідно
закону, то у разі смерті забудовника до
завершення будівництва його права та
обов'язки входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України до
спадкоємців житлового будинку, інших
будівель та споруд переходить право
власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені. Хоча позивач ОСОБА_1 на час
розгляду справи не може успадкувати
право власності на житловий будинок
лише за тієї умови, що з незалежних від
неї обставин це право не виникло у
спадкодавця, проте суд вважає за
можливе за аналогією закону визнати за
нею також і право користування
земельною ділянкою з тим же правовим
режимом використання і розмірами, як
було надано органом місцевого
самоврядування.

Отже зазначені права та обов'язки
увійшли до складу спадщини після
померлої ОСОБА_6, визнання їх за
позивачем ОСОБА_1 буде підставою для її
звернення до органів, у повноваження
яких входить прийняття в експлуатацію
та реєстрація права власності
закінченого будівництвом об'єкта,
дасть можливість належним чином
зареєструвати нерухоме майно,
користуватися земельною дялянкою, у
зв'язку з чим суд приходить до висновку
про необхідність задовольнити позов.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1217, 1218, 1225, 1263 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 130, 208, 209,
212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_6, права та обов'язки
забудовника домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається із житлового будинку літ.
А-1 загальною площею 97,3 кв.м., житловою
площею 76,0 кв. м, прибудови до житлового
будинку літ. а-1, ґанку літ. а, літньої
кухні літ. Б, входу до літньої кухні літ.
б, погріба з шийкою літ. Д, убиральні
літ.Е, душу літ. Г, сараю літ. Ж, воріт,
огорожі, замощення, в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9.

Визнати за ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_6, право користування
земельною ділянкою для обслуговування
та будівництва житлового будинку
розміром 0,443 га за адресою АДРЕСА_1,
наданої рішенням №24 Ігренської
міської Ради депутатів трудящих від 27
січня 1976 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О.
Сухоруков