Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0604/2-127/12
Головуючий у 1-й інст.
Кузнєцов Дмитро Викторович
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Коломієць
О.С., Якухно О.М.

при секретарі
Крижанівській М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - приватний
нотаріус ОСОБА_3 про поділ майна та
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 23.01.2014 року,-

встановила:

У червні 2007 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, приватного нотаріуса ОСОБА_3
про усунення перешкод в користуванні
жилим приміщенням та поділ
будинковолодіння. В обґрунтування
позову зазначила, що відповідно до
договору дарування від 19.09.2002 року вона
є власником 169/300 частин житлового
будинку АДРЕСА_1, а інша частина - 131/300
належить її матері - відповідачці
ОСОБА_2

З липня 2006 року відповідачі чинять їй
перешкоди в користуванні власністю,
зокрема, зайняли житлову кімнату 1-7
площею 23,0 кв.м. Оскільки вирішити спір у
добровільному порядку неможливо,
просила:

- усунути перешкоди в
користуванні приміщенням кімнати 1-7,
площею 23,0 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 шляхом
виселення з цього приміщення ОСОБА_2,
ОСОБА_4 з її малолітнім сином ОСОБА_5 і
звільнення кімнати від речей
відповідачів та вселення її в дане
приміщення;

- поділити будинковолодіння
АДРЕСА_1, що перебуває у спільній
частковій власності, в натурі з
припиненням права спільної часткової
власності шляхом поділу будинку на
окремі квартири.

За заявою позивачки ухвалою суду
від 02.12.2013 року її позовні вимоги щодо
відповідачки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5
залишені без розгляду.

Рішенням Богунського районного
суду м.Житомира від 23.01.2014 року позов
задоволено частково. Будинковолодіння
АДРЕСА_1 поділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
натурі за третім варіантом додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи від 25.11.12 року №392/12.12, з
припиненням права спільної часткової
власності сторін на дане нерухоме
майно. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язано
провести роботи для ізоляції окремих
виділених частин домоволодіння.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1541
грн. грошової компенсації.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове - про задоволення позову
в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що сторони є
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1.
Позивачці ОСОБА_1 на праві власності
належить 169/300 частин, а відповідачці
ОСОБА_2 - 131/300 частин. Внаслідок
неприязних стосунків співвласники не
можуть в добровільному порядку дійти
згоди щодо користування і
розпорядження нерухомим майном, що
перебуває у їх спільній частковій
власності.

Відповідно до положень ст.367 ЦК
України майно, що є у спільній
частковій власності, може бути
поділене в натурі між співвласниками
за домовленістю між ними. У разі поділу
спільного майна між співвласниками
право спільної часткової власності на
нього припиняється.

Сторони не заперечують, що поділ
домоволодіння слід провести згідно
висновків додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від
25.11.12 року №392/12.12 (а.с.2-12 т.2), проте, кожна
із сторін наполягає на прийнятному для
неї варіанті.

Ухвалюючи рішення щодо поділу
спірної нерухомості між
співвласниками за третім варіантом
названого висновку експертизи, суд 1-ї
інстанції, вважав цей варіант найбільш
прийнятним, так як при цьому не
порушується цілісність каркасу
будинку, необхідність проведення,
передбачених даним варіантом
переобладнань, не потребує великого
обсягу затрат матеріального характеру
та фізичних зусиль. Також при вказаному
варіанті не порушуються права та
інтереси сторін, їх частки мінімально
відрізняються від ідеальних, а сума
грошової компенсації, яку має сплатити
відповідачка, є незначною.

Однак, повністю погодитись із
такими висновками суду не можна,
виходячи із наступного.

Додаткова судова
будівельно-технічна експертиза від
25.11.12 року №392/12.12 на підставі якої
сторони погоджуються провести поділ
спірного домоволодіння, передбачає
чотири варіанти поділу, три з яких
/2,3,4-й/ в порядку ст.152 ЖК України
погоджені органами місцевого
самоврядування (а.с.27,28 т.2).

Обраний судом 1-ї інстанції третій
варіант поділу домоволодіння має лише
одну перевагу над іншими - ідеальні
частки співвласників змінюються лише
на одну соту. В решті цей варіант не
можна розглядати як такий, що
відповідає інтересам обох
співвласників, порядку користування
даною нерухомістю, що склався між ними
та порядку користування присадибною
земельною ділянкою, частина якої вже
приватизована позивачкою, а також не
враховує прибудов, які здійснені
сторонами, проте, ще не узаконені.

Відповідно до договору дарування
частини житлового будинку від 19.09.2002
року позивачці ОСОБА_1 батько
подарував 1/3 частину, а мати
/відповідачка по справі/ - 23/100 сотих
частин спірного домоволодіння (а.с.15
т.1). При цьому в даному договорі
вказано, що 1/3 частина житлового
будинку належить дарувальнику ОСОБА_6
на підставі рішення народного суду
Богунського району м.Житомира від
04.11.1980 року за №2-1270.

Зі змісту згаданого судового
рішення вбачається, що в результаті
розподілу спільного майна подружжя
ОСОБА_6 батьку позивачки було виділено
на праві власності: кладовку 1-3 площею
4,1 кв.м.; кімнату 1-4 площею 13,8 кв.м.;
кімнату 1-5 площею 13,39 кв.м., що становить
1/3 частину домоволодіння (а.с.27-29 т.1), яку
він в подальшому відчужив дочці.

Враховуючи наведене, є безспірним
той факт, що у власність ОСОБА_1 за
договором дарування від батька перешли
приміщення, які позначені на плані 2-3
кладова площею 4,1 кв.м.; 2-2 житлова
кімната площею 13,8 кв.м.; 2-1 житлова
кімната площею 13,3 кв.м. (а.с.21 т.1), а також
від матері - 23/100 сотих частин
домоволодіння, які в договорі не
ідентифіковані.

Разом з тим, в примітці до витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно (а.с.24 т.1) та довідці БТІ (а.с.26 т.1)
зазначено, що ОСОБА_1 користується в
житловому будинку приміщеннями:
житлова кімната площею 13,3 кв.м., житлова
кімната площею 13,8 кв.м., кладова площею
4,1 кв.м., житлова кімната площею 23,0 кв.м.,
що складає 169/300 ід.ч.

З дозволу компетентних органів
позивачка на приватизованій земельній
ділянці розпочала здійснювати
прибудову до частини будинку, а саме до
приміщень 2-1, 1-7 (а.с.30, 31,32,104-107 т.2).

Отже, судом 1-ї інстанції при
обранні 3-го варіанту поділу
будинковолодіння не було враховано те,
що у цьому випадку позивачка буде
позбавлена можливості закінчити
розпочату добудову, яка не є
самовільною, а також користуватись
приватизованою частиною своєї
земельної ділянки. Крім того, поза
увагою суду залишилась та обставина, що
3-й варіант є досить затратним, оскільки
передбачає знесення перегородки,
будівництво нової /для чого потрібно
облаштування фундаментної основи/,
замурування двох дверних отворів.
Питання можливості здійснення цих
перебудов без шкоди несучим
конструкціям будинку не
досліджувалось.

В той же час за другим варіантом
експертного висновку передбачається
лише закладення дверного отвору з
кімнати 1-6 в кімнату 1-7 та облаштування
такого отвору з кімнати 1-7 в кімнату 2-1.

Зменшення частки відповідачки у
спірному домоволодінні компенсується
у грошовому еквіваленті.

На підставі наведеного, колегія
суддів приходить до висновку про
скасування судового рішення в
означеній частині та ухвалення нового -
про поділ будинковолодіння між
сторонами за другим варіантом
експертизи. При цьому колегія суддів
виправляє помилку, допущену експертом
у написанні ідеальної частки належної
2-му співвласнику. Так, у експертному
висновку частка визначена як 180/300, в той
час як вона складає 180,79, а після
округлення 181/300. Разом з тим, частка
співвласника 1 визначена правильно -
119,21 після округлення складає 119/300.
Таким чином, в сумі частки сторін
становлять ціле число - 181/300 + 119/300=300/300.

Що стосується вирішення спору про
усунення перешкод в користуванні
власністю, то колегія суддів
погоджується із висновками суду 1-ї
інстанції. Так, право позивачки на
кімнату 1-7 площею 23,0 кв.м. встановлено
лише даним судовим рішенням, а тому її
вимоги про усунення перешкод в
користуванні цією кімнатою на час
подання позовної заяви та її вирішення
є передчасними та не доведені
належними доказами.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 309, 313,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 23.01.2014 року скасувати в
частині вирішення спору щодо поділу
будинковолодіння і ухвалити нове
рішення в цій частині.

Поділити в натурі будинковолодіння
АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Виділити на праві власності ОСОБА_1 181/300
часток будинковолодіння АДРЕСА_1
вартістю 229 728 грн., що складається з
житлової кімнати 1-7 площею 23,0 кв.м.;
житлової кімнати 2-1 площею 13,3; житлової
кімнати 2-2 площею 13,8 кв.м. кладовки 4,1 та
припинити право спільної часткової
власності ОСОБА_1 на дане майно.

Виділити на праві власності ОСОБА_2 119/300
часток будинковолодіння АДРЕСА_1
вартістю 151 472 грн., що складається з
вітальні 1-4 площею 9,2 кв.м.; житлової
кімнати 1-5 площею 10,0 кв.м.; житлової
кімнати 1-6 площею 15,9 кв.м.; вбиральні
„У"; колодязя „№3" та припинити право
спільної часткової власності ОСОБА_2 на
дане майно.

Зобов'язати ОСОБА_1 для ізоляції
окремих квартир демонтувати дверний
блок та закрити дверну пройму, що
забезпечує прохід з кімнати 1-6 в
кімнату 1-7; облаштувати прохід з
кімнати 1-7 в кімнату 2-1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14
988 грн. грошової компенсації.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: