У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Ткачука О.С.

суддів: Висоцької
В.С., Карпенко С.О.

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 15 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року на
території колишнього лісового складу
шахти імені Гайового по вул.
Вавилова у м. Горлівка Донецької
області за дорученням ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 її чоловік ОСОБА_7 виконував
роботи з демонтажу бетонних споруд
(огорож) з використанням автокрану під
керуванням ОСОБА_6 Приблизно о 14 год
цього ж дня унаслідок падіння бетонної
огорожі настала смерть ОСОБА_7
Ураховуючи викладене, позивач на
підставі ст. 1187 ЦК України просила
стягнути з відповідачів на її користь
майнову шкоду на утримання
неповнолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку щомісячно до
досягнення ними повноліття та 100 000 грн -
у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 15
липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 15 серпня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 15 серпня 2013 року
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
необґрунтованість позовних вимог у
зв'язку з їх недоведеністю.

Погодившись із встановленими судом
першої інстанції обставинами і його
висновком, суд апеляційної інстанції
зазначив про відсутність правових
підстав для скасування законного та
обґрунтованого рішення суду першої
інстанції.

Такі висновки суду апеляційної
інстанції колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає правильними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням,
зберіганням, хімічних, радіоактивних,
вибухо- і вогненебезпечних та інших
речовин, утримання диких звірів,
службових собак та собак бійцівських
порід тощо, яка створює підвищену
небезпеку для особи, що цю діяльність
здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Судами встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3
з 9 лютого 2002 року перебували у
шлюбі, від якого мають двох
неповнолітніх дітей ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер.

Актом судово-медичного дослідження №
790 від 9 липня 2011 року встановлено, що
причиною смерті ОСОБА_7 є шок,
зумовлений поєднаною травмою тіла, яка
супроводжувалася переломом 2-9 ребер
зправа, осистих відростків 11,12 грудних,
першого поперекового хребта, кісток
тазу, розривом печінки та правової
нирки, що у сукупності відноситься до
тяжких тілесних ушкоджень,
небезпечних для життя в момент
заподіяння.

Відповідно до договору № 212 від 10 липня
2011 року ОСОБА_4 оплатив за
організацію та проведення поховання
ОСОБА_7 3 135 грн.

Постановою прокурора прокуратури
Калінінського району м.
Горлівки Донецької області від 9 липня
2012 року відмовлено в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_4 на
підставі п. 2 ст. 6 КПК України за
відсутністю в його діях складу
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст.
271 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ
Калінінського РВ ГМУ ГУ МВС України в
Донецькій області від 3 грудня 2012 року
про припинення кримінального
провадження кримінальне провадження,
внесене у Єдиний реєстр досудових
розслідувань за № 0000171 від 28
грудня 2012 року, припинено у зв'язку з
відсутністю події кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 115 КК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Оскільки судом апеляційної інстанції
не встановлено причино-наслідковий
зв'язок між діяльністю відповідачів,
пов'язаною з використанням
транспортного засобу, яка створює
підвищену небезпеку для інших осіб,
негативними наслідками такої
діяльності та заподіяною шкодою і
позивач не надав належних та
допустимих доказів у розумінні ст. ст.
58-60 ЦПК України про те, що саме
відповідачі є завдавачами шкоди, суд
апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку про відсутність
правових підстав для скасування
законного та обґрунтованого рішення
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши
докази у справі, дав їм належну оцінку
і, з урахуванням встановлених обставин
справи, і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України
обґрунтовано дійшов висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при розгляді справи
судом апеляційної інстанції допущено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
спору, оскільки висновків суду
апеляційної інстанції не спростовують
і зводяться до переоцінки доказів, їх
належності та допустимості, проте, в
силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції на
основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів повно встановлено
фактичні обставини справи та вірно
застосовано норми матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и
л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 15 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С.Ткачук

Судді:
В.С.Висоцька

С.О.Карпенко

О.В.Умнова

І.М.Фаловська