Справа № 587/2166/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року Сумський районний
суд Сумської області під головуванням
судді Куца В.І., при секретарі Домненко
Н.І., з участю позивачки ОСОБА_1, ,
представника позивачки ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4 та представника
третьої особи Тимофєєвої Т.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Суми справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_6, треті
особи:приватний нотаріус ОСОБА_7 та
відділ Державної виконавчої служби
Сумського районного управління
юстиції,

про визнання незаконним акту
державного виконавця про передачу
майна стягувачу від 16 січня 2013 року,
скасування свідоцтва про право
власності на домоволодіння та земельну
ділянку від 6 лютого 2013 року, скасування
державної реєстрації права власності
на домоволодіння та земельну ділянку
від 6 лютого 2013 року та визнання права
власності на ? частину домоволодіння та
земельної ділянки,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, треті особи:
приватний нотаріус ОСОБА_7 та ВДВС
Сумського РУЮ, про визнання незаконним
акту державного виконавця про передачу
майна стягувачу ОСОБА_3 в рахунок
погашення боргу від 16 січня 2013 року,
скасування свідоцтва про право
власності на ОСОБА_3 на домоволодіння
та земельну ділянку при ньому від 6
лютого 2013 року, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_7, скасування
державної реєстрації права власності
на ОСОБА_3 на домоволодіння та земельну
ділянку при ньому від 6 лютого 2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_7, скасування державної
реєстрації права власності на ОСОБА_3
на домоволодіння та земельну ділянку
від 6 лютого 2013 року та визнання права
власності на ? частину домоволодіння та
земельної ділянки при ньому загальною
площею 0, 26 га, які розташовані в АДРЕСА_1
з тих підстав, що з 25 січня 1992 року вона
перебуває з відповідачем ОСОБА_6 в
зареєстрованому шлюбі.

За рішенням виконкому Косівщинської
сільської ради від 28 серпня 1998 року
ОСОБА_6 була передана у власність
земельна ділянка загальною площею 0, 26
га, яка розташована в АДРЕСА_1 і 17 грудня
1998 року йому було видано державний акт
про право власності на неї.

Після надання земельної ділянки вони
розпочали будівництво домоволодіння і
10 січня 2001 року Косівщинською
сільською радою на ім.*я її чоловіка
ОСОБА_6 було видане свідоцтво про право
власності на домоволодіння,
розташоване за даною адресою.

Згідно ст..22 КпШС України, який був
чинним на момент виникнення зазначених
правовідносин, - майно, нажите
подружжям під час шлюбу є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування та розпорядження цим
майном.

Вважала, що вона набула право власності
на ? частину домоволодіння та земельної
ділянки при ньому, які розташовані в
АДРЕСА_1.

Згідно акту державного виконавця ВДВС
Сумського РУЮ від 16 січня 2013 року
відповідачу ОСОБА_3 були передані
домоволодіння та земельна ділянка в
процесі виконавчого провадження з
примусового стягнення з ОСОБА_6 боргу.

На підставі даного акту 6 лютого 2013 року
приватним нотаріусом Сумського
районного нотаріального округу ОСОБА_7
було посвідчене свідоцтво, що ОСОБА_3 на
праві власності належить
домоволодіння та земельна ділянка при
ньому, і ним же 6 лютого 2013 року було
здійснено державну реєстрацію права
власності на дане майно. Свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів нікому не видавалось, прилюдні
торги з реалізації будинку та
земельної ділянки були визнані такими,
що не відбулися, і були передані ОСОБА_3
в рахунок погашення боргу як такі, що не
були реалізовані на прилюдних торгах..

Відповідно до вимог ст.. 52 Закону
України «Про виконавче провадження» -
стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом. У разі, якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

16 січня 2013 року державним виконавцем
був складений акт про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу за
ціною, зазначеною звітами про оцінку
майна, які втратили свою чинність, тому
реалізація майна боржника відбулась з
порушеннями за цінами, які не мали
документального підтвердження.

Ухвалою Сумського районного суду
Сумської області від 23 жовтня 2012 року
було роз*яснино, що передача земельної
ділянки стягувача, які не є
іпотекодержателями, в рахунок
погашення заборгованості вбачається
неможливою.

ОСОБА_3 не є іпотекодержателем ні
будинку, ні земельної ділянки, а тому
передача йому земельної ділянки в
рахунок погашення боргу суперечить
рішенню суду, яке набрало законної сили
і підлягає виконанню.

Вважала, що вона як дружина відповідача
набула право власності на ? частину
домоволодіння та земельної ділянки, і
діями відповідача ОСОБА_3 та третіх
осіб було порушено її право власності
на дане майно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 позов підтримали в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 позов не визнали повністю за
його безпідставністю, оскільки
відповідно до вимог ст..ст. 383 - 387 ЦПК
України позивачка в установлений строк
не оскаржувала дії державного
виконавця і її вимоги щодо скасування
акту державного виконавця та свідоцтва
про право власності регулюються не
положенням ЦК України, а вимогами
Законів України «Про виконавче
провадження» та «Про нотаріат» і
підзаконними нормативними актами,
якими керувались державний виконавець
та нотаріус при складанні оскаржуваних
документів.

Позивачка та відповідач ОСОБА_6
проживали і проживають однією сім*єю в
зареєстрованому шлюбі, майно набуте
під час спільного проживання подружжя,
не ділилось на час отримання грошей в
борг у ОСОБА_3 та інших осіб, борги
ОСОБА_6 перед якими були включені до
загального боргу перед ОСОБА_3, за якими
відбувся розрахунок майном. Отримані в
борг кошти використовувались
позивачкою та її чоловіком в інтересах
сім*ї на облаштування будинку та на
інші спільні потреби сім*ї і позивачка
дала згоду на передачу в іпотеку
житлового будинку.

Будинок в порядку виконавчого
провадження продавався в якості
іпотечного майна і майно вибуло з
власності ОСОБА_6 на підставі законних
процедур в межах виконавчого
провадження примусово в якості
розрахунку за борги, які виникли під
час спільного ведення господарства
подружжям ОСОБА_6.

Згідно вимог ст.. 69 СК України - подружжя
має право поділити лише те майно, яке
перебуває у них у власності і при
поділі майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов*язаннями, що виникли в інтересах
сім*ї ( ч.4 ст. 65 СК України).

Відповідач ОСОБА_6 повторно в судове
засідання не з*явився, хоч про час
судового розгляду справи був належним
чином повідомлений.

Представник третьої особи - ВДВС
Сумського РУЮ Тимофєєва Т.І. позов не
визнала повністю, оскільки згідно
правовстановлюючих документів
власником житлового будинку та
земельної ділянки при ньому був ОСОБА_6,
дане майно було реалізоване стягувачу
ОСОБА_3 в порядку виконання судових
рішень на законних підставах з
дотриманням вимог Закону України «Про
виконавче провадження».

Третя особа - ОСОБА_7 повторно в судове
засідання не з*явився, хоч про час
судового розгляду справи був належним
чином повідомлений. В письмових заявах
просив провести судовий розгляд без
його участі.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь в розгляді справи, та дослідивши
матеріали справи суд вважає, що ОСОБА_1
необхідно відмовити в задоволенні
позову за його необгрунтованістю.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 25 січня 1992 року
до теперішнього часу і проживають
однією сім*єю, що підтверджується
копією свідоцтва про укладення шлюбу (
а.с.6).

Згідно копії державного акту про право
власності на землю від 17 грудня 1998 року
ОСОБА_6був власником земельної ділянки
загальною площею 0, 26 га, яка
розташована в АДРЕСА_1 Сумського району
( а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про право
власності від 10 січня 2001 року йому на
праві власності належало
домоволодіння, розташоване на даній
земельній ділянці в АДРЕСА_1 ( а.с.8).

За договором іпотеки від 29 листопада 2006
року ОСОБА_6 за згодою позивачки ОСОБА_1
передав в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк»
належавший йому житловий будинок з
надвірними побутовими будівлями на той
час вартістю 808 000 гривень, який
розташований в АДРЕСА_1, що
підтверджується його копією.

За рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 23 лютого 2011 року
було стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 479 555 гривень заборгованості за
договором позики та судові витрати на
суму 1 820 гривень, що підтверджується
його копією.

За ухвалою Сумського районного суду
Сумської області від 3 грудня 2012 року
були замінені сторони виконавчого
провадження з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 на ОСОБА_3 про стягнення з
ОСОБА_6 боргів за договором позики на
загальну суму 1405685 гривень, що
підтверджується її копією.

Згідно копії довідки ВДВС Сумського
РУЮ в 2012 році у відділі перебувало
зведене виконавче провадження, до
складу якого входило 12 виконавчих
проваджень про стягнення з ОСОБА_6 на
користь стягувачів 5252957 гривень 34
копійки, а станом на 28 липня 2013 року
перебувало 5 виконавчих проваджень про
стягнення з ОСОБА_6 боргів на користь
держави та фізичної особи на загальну
суму 1297129 гривень.

За постановою заступника начальника
ВДВС Сумського РУЮ про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу
від 16 січня 2013 року було предано в
рахунок погашення стягувачу ОСОБА_3
належавши ОСОБА_6 майно: домоволодіння (
яке було предметом іпотеки) та земельну
ділянку пр. ньому, які розташовані в
АДРЕСА_1.

За актом державного виконавця ВДВС
Сумського РУЮ від 16 січня 2013 року про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу дане майно було
передане стягувачу ОСОБА_3 в рахунок
погашення боргу за оцінкою, якою воно
було передано на реалізацію на
загальну суму 1783666 гривень, що
підтверджується його копією.

6 лютого 2013 року приватним нотаріусом
Сумського районного нотаріального
округу ОСОБА_7 було видане свідоцтво
про право власності на житловий
будинок з надвірними побутовими
будівлями та земельну ділянку при
ньому загальною площею 0, 26 га на
загальну суму 1783666 гривень, які
розташовані в АДРЕСА_1, ОСОБА_3, оскільки
майно не було реалізоване, торги не
відбулися і стягувач ОСОБА_3 виявив
бажання залишити за собою непродане
майно, що раніше належало ОСОБА_6 ( а.с.9).

6 лютого 2013 року приватний нотаріус
ОСОБА_7 здійснив державну реєстрацію
права власності за ОСОБА_3 даного майна
( а.с.10)

Таким чином державний виконавець
передав раніше належавше ОСОБА_6 майно
стягувачу ОСОБА_3 згідно його акту від 16
січня 2013 року на підставі вимог ст..ст. 62
та 63 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідачем ОСОБА_6 домоволодіння за
згодою позивачки було передане в
іпотеку і відповідно до вимог ст..ст. 383
-385 ЦПК України позивачка в
установлений законом строк не
оскаржила дії державного виконавця.

Згідно вимог ч.1 ст. 69 СК України -
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві сумісної
власності .

Відповідно до вимог ч.4 ст. 65 СК України -
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім*ї, створює обов*язки для
другого подружжя, якщо майно, одержане
за договором, використовується в
інтересах сім*ї.

Позивачка ОСОБА_1 проживала і проживає
в теперішній час з відповідачем ОСОБА_6
однією сім*єю в зареєстрованому шлюбі,
отримані ним у ОСОБА_3 та інших осіб
грошові кошти за договорами позики
були використані в інтересах сім*ї.
Позивачка та її представник не надали
суду відповідних доказів про те, що
дані грошові кошти були використані
відповідачем ОСОБА_6 не на потреби
сім*ї.

Згідно ч.2 ст. 388 ЦК України - майно може
бути витребувано від добросовісного
набувача, якщо воно було продане у
порядку, встановленому для виконання
судових рішень.

ОСОБА_3 є добросовісним набувачем цього
майна і воно було передане йому у
власність в порядку виконання судових
рішень відповідно до вимог Закону
України «Про виконавче провадження».

Таким чином у ОСОБА_1 відсутні правові
підстави для задоволення позову, тому
їй необхідно відмовити в його
задоволенні до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про
визнання незаконним акту державного
виконавця про передачу майна стягувачу
від 16 січня 2013 року, скасування
свідоцтва про право власності на
домоволодіння на земельну ділянку від 6
лютого 2013 року, скасування державної
реєстрації права власності на
домоволодіння та земельну ділянку від 6
лютого 2013 року та визнання власності
на ? частину домоволодіння та земельної
ділянки за його необгрунтованістю.

Самі по собі ті обставини, що
домоволодіння було побудоване
сторонами під час шлюбу, що ОСОБА_6
приватизував земельну ділянку під час
шлюбу і позивачка не згодна з діями
державного виконавця, не можуть бути
підставами для задоволення позову.

Керуючись ст..ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України,ст.. 388 ЦК України, ст..65 та 69 СК
України, 62 та 63 Закону України «Про
виконавче провадження»,

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
до ОСОБА_3 та ОСОБА_6, треті особи:
приватний нотаріус ОСОБА_7 та відділ
Державної виконавчої служби Сумського
районного управління юстиції, про
визнання незаконним акту державного
виконавця ВДВС Сумського РУЮ про
передачу майна стягувачу ОСОБА_3 в
рахунок погашення боргу від 16 січня 2013
року, скасування свідоцтва про право
власності на домоволодіння та земельну
ділянку від 6 лютого 2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_7, скасування державної
реєстрації права власності на
домоволодіння та земельну ділянку від 6
лютого 2013 року та визнання права
власності на ? частину домоволодіння та
земельної ділянки на загальну суму 891 833
гривні, які розташовані в АДРЕСА_1,
Сумського району, за його
необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Сумської області через районний суд
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано.

Суддя
В.І.Куц