Єдиний унікальний номер 268/353/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/565/2014
Головуючий у 1 інстанції Ситенко А.І.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого - судді Зінов'євої А.Г.,

суддів: Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,

при секретарі Забавіній М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки
«Лідер», ОСОБА_2 про відшкодування
збитків, завданих неналежним
виконанням грошового зобов'язання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Кіровського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
15 жовтня 2013 року,-

В С Т А
Н О В И В:

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 15 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_1 задоволений частково. Стягнуто
з КС «Лідер» на користь ОСОБА_1 суму
боргу за депозитним договором № 10 від 27
січня 2008 року, що складається з: вкладу -
50 000 грн., відсотків за вкладом - 58 708,22
грн., інфляційної складової боргу - 8 571,95
грн., а також на відшкодування
спричиненої моральної шкоди - 500 грн., а
всього 117 780,17 грн. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування своїх вимог зазначає,
що суд першої інстанції дав
неправильну оцінку діям ОСОБА_2 та
помилково визнав його неналежним
відповідачем, внаслідок чого, відмовив
в позовних вимогах щодо солідарного
стягнення грошових коштів з КС «Лідер»
та ОСОБА_2 Просить стягнути з КС
«Лідер» та ОСОБА_2 в солідарному
порядку грошову суму у розмірі 117 780,17
грн.

Позивач підтримав доводи апеляційної
скарги.

Відповідач ОСОБА_2 просив її відхилити.

Кредитна спілка, сповіщена належним
чином про час та місце розгляду справи,
свого представника на направила.

Апеляційний суд, заслухавши
суддю-доповідача, сторони, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції по справі
встановлено, що Кредитна спілка
«Лідер» з 09 вересня 2005 року значиться
зареєстрованою в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та згідно Статуту - є
юридичною особою.

27 січня 2008 року між фізичною особою
ОСОБА_1 та юридичною особою - КС «Лідер»
укладений депозитний договір № 10.
Відповідно до п. 1.1 Договору вкладник
передав, а кредитна спілка сприйняла у
депозит грошові кошти у сумі 40 000 грн. на
строк 1,5 роки з виплатою 30% річних за
користування депозитом. Згідно п. 1.2
цього договору допускаються додаткові
внески грошових коштів в порядку, що
встановлений договором. На виконання
даних пунктів договору вкладником було
внесено на депозитний рахунок 40 000 грн. -
27 січня 2008 року відповідно до квитанції
до прибуткового касового ордеру № 2 та
10 000 грн. - 27 травня 2008 року відповідно до
приходного ордеру № 62.

Суд встановив, що між ОСОБА_1 та КС
«Лідер» на підставі депозитного
договору № 10 від 27 січня 2008 року
склались споживчі правовідносини щодо
надання послуг зі зберігання грошових
коштів на депозитному рахунку.

Вкладені грошові кошти із частковими
відсотками споживачу до теперішнього
часу не повернуті.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що з КС «Лідер» на користь ОСОБА_1 за
невиконаним депозитним договором від 27
січня 2008 року підлягає стягненню: сума
основного боргу у розмірі 50 000 грн.; сума
інфляції - 8 571,95 грн.; відсотки за
користування депозитом 58 708,22 грн., а
всього - 117 280,17 грн.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що кредитна спілка, в порушення
вимог ст. 526 ЦК України, своїх
зобов'язань за депозитним договором не
виконала, а тому повинна нести
відповідальність.

Оскільки позивач не надав доказів щодо
злочинних дій ОСОБА_2 щодо привласнення
останнім внесених позивачем на депозит
грошових коштів, тому суд не знайшов
підстав для застосування солідарної
відповідальності відповідачів.

Даний висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
обставинам справи.

Як вбачається з депозитного договору
№10 від 27 січня 2008 року, приходного
ордеру № 62 та квитанції до
прибуткового касового ордеру № 2
кредитні правовідносини виникли між
кредитної спілкою та позивачем. (а. с. 7 -
9)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
кредитні спілки» від 20 грудня 2001 року №
2908-III кредитна спілка - це неприбуткова
організація, заснована фізичними
особами, професійними спілками, їх
об'єднаннями на кооперативних засадах
з метою задоволення потреб її членів у
взаємному кредитуванні та наданні
фінансових послуг за рахунок
об'єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки. Кредитна спілка є
фінансовою установою, виключним видом
діяльності якої є надання фінансових
послуг, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 23 закону № 2908-III внески
(вклади) членів кредитної спілки на
депозитні рахунки, а також нарахована
на такі кошти та пайові внески плата
(проценти) належать членам кредитної
спілки на праві приватної власності.
Кошти, що належать членам кредитної
спілки, обліковуються окремо. Кошти, що
належать членам кредитної спілки,
використовуються для надання кредитів
членам кредитної спілки, а у разі
наявності тимчасово вільних коштів
членів кредитної спілки - можуть
розміщуватися спілкою на депозитних
рахунках в установах банків, які мають
ліцензію на право роботи з вкладами
громадян, і в об'єднаній кредитній
спілці, а також у державні цінні папери,
перелік яких встановлюється
Уповноваженим органом. Кожний член
кредитної спілки має право одержати
належні йому кошти, зазначені в частині
першій цієї статті, у порядку і строки,
які визначені відповідно до частини
сьомої статті 10 цього Закону, статуту
кредитної спілки або укладеними з
членом кредитної спілки договорами..

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. ( ч. 1 ст. 527 ЦК
України)

Пунктом 2.3 розділу 2 депозитного
договору №10 від 27.01.2008 року визначено,
що кредитна спілка зобов'язується
повернути вкладнику грошові кошти, які
знаходяться на депозитному рахунку на
дату повернення депозиту.

З огляду на викладене, обов'язок
повернення грошових коштів законом та
договором покладений саме на кредитну
спілку.

Постанову Кіровського районного суду
м. Макіївки від 04 жовтня 2013 року про
скасування постанови слідчого про
закриття кримінальної справи відносно
ОСОБА_2 не можна прийняти до уваги,
оскільки відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК
України лише вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

За таких обстави, суд першої інстанції
дійшов правильного правового висновку
про часткове задоволення позову та
стягнення суми боргу саме з кредитної
спілки.

Доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу, оскільки вони не
ґрунтуються на обставинах справи та
нормах діючого законодавства.

Таким чином, апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
15 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: