АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/3211/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1559/14
Головуючий у 1-й інстанції
Доповідач Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.

суддів: Карнауха П.М., Кривчун Т.О.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Жукової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 24 березня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання дій неправомірними та
стягнення безпідставно списаних
коштів,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в
суді із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк»,
в якому з урахуванням уточнень, просив
визнати незаконними дії посадових осіб
ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо списання
коштів на погашення кредиту із його
заробітних карток №НОМЕР_1 з 09 лютого
2011 року по 24 грудня 2012 року та №НОМЕР_2
з18 лютого 2013 року по 28 серпня 2013 року та
стягнути з відповідача на його користь
безпідставно стягнуті кошти у розмірі 3
570,70 грн.

В обґрунтування позову зазначалося, що
між сторонами укладено кредитний
договір №DNH4KP65240821 від 25 липня 2006 року.
Банк без відома позивача проводив
списання коштів з його заробітних
карток в погашення заборгованості по
вказаному кредиту. Вважав такі дії
фінансової установи незаконними в силу
того, що відповідне списання не мало
правових підстав, а його борг погашено
у зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 24 березня
2014 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» про визнання дій
неправомірними та стягнення
безпідставно списаних коштів
відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив позивач ОСОБА_3 Посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позову.

Вважає хибним висновок районного суду,
що списання коштів із його заробітних
карток відбулося в межах строку
позовної давності, оскільки вказаний
строк збільшено за погодженням сторін
до 5 років. Зазначає, що не був
ознайомлений з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт), де міститься
відповідний припис, а тому згадані
умови не можна застосовувати до
спірних правовідносин. Крім того,
посилається на відсутність у нього
кредитного договору та умов
кредитування, що взагалі ставить під
сумнів факт отримання кредиту.

Також вказує, що кредитний договір не
містить номеру рахунку та номеру
картки, з яких можливе списання коштів
у погашення боргу, а тому відповідні
дії відповідача є безпідставними.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які брали участь
у розгляді справи вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25
липня 2006 року між сторонами по справі
укладено кредитний договір № DNH4KP65240821,
за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит
у розмірі 2 925,00 грн. на строк 12 місяців
по 25 липня 2007 року включно, зі сплатою
відсотків за його користування в
розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку
заборгованості по кредиту в обмін на
зобов'язання позичальника по кредиту,
сплати процентів, в обумовлених у Заяві
та Умовах про надання споживчого
кредиту фізичним особам строки /а.с.64/.

Позивач своїм підписом підтвердив
згоду на те, що підписана ним заява
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам « Розтрочка» та
Тарифами складає між ним і банком
кредитно-заставний договір.

Згідно з анкетою-заявою про приєднання
до Умов та Правил надання банківських
послуг від 16 лютого 2011 року між ОСОБА_3
та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено
договір про надання банківських послуг
/а.с.25/.

Встановлено, що на погашення кредиту із
заробітних карток ОСОБА_3 №НОМЕР_1 з 09
лютого 2011 року по 24 грудня 2012 року та №
НОМЕР_2 з 18 лютого 2013 року по 28 серпня 2013
року було утримано 3570,70 грн., що
підтверджується розрахунком списаних
коштів /а.с.69/.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Відповідно до ст.1071 ЦК України банк
може списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження. Грошові кошти можуть
бути списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
договором між банком і клієнтом.

Пунктом 26.1 ст. 26 ЗУ «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні»
платник при укладенні договорів із
банком має право передбачати договірне
списання грошей із своїх рахунків на
користь банку платника та/або третіх
осіб.

Згідно п. 3.2.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розстрочка»
Позичальник доручає Банку списувати із
всіх поточних рахунків у валюті
Кредиту або у валюті, відмінної від
валюти Кредиту, при наявності на них
необхідної суми коштів, наданих у
Кредит, у межах сум, які підлягають
сплаті Банку за Заявою та цими Умовами,
при настанні строків платежів
(здійснювати договірне списання).
Списання коштів здійснюється
відповідно до встановленого
законодавства порядку. У випадку
недостатності чи відсутності у
Позичальника коштів у національній
валюті України для погашення
заборгованості за кредитом у
національній валюті і/чи відсотків за
його користування, і/чи винагороди, і/чи
штрафів (пені), Банк має право на
списання коштів в іноземній валюті, у
розмірі, еквівалентному сумі
заборгованості по кредитно-заставному
договору в національній валюті України
на дату погашення, і продаж стягненої
іноземної валюти на Міжбанківському
ринку України, з відшкодуванням Банку
витрат на сплату зборів, комісій і
вартості наданих послуг.

Окрім того, у відповідності до
п.п.1.1.3.1.6., п.1.1.3.1 Умов та правил надання
банківських послуг клієнт доручає
банку здійснювати списання грошових
коштів з рахунків клієнта, відкритих в
валюті кредитного ліміту в межах сум,
що підлягають сплаті банку по цьому
договору, при настанні строків
платежів, а також списання грошових
коштів з карткового рахунку в разі
настання строків платежів по другим
договорам клієнта в розмірі,
визначеними цими договорами (договірне
списання) в межах платіжного ліміту
картрахунку.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» на підставі пункту 1.3.1.5
договору про відкриття поточного
карткового рахунку від 16 лютого 2011 року
мав право здійснити списання грошових
коштів на погашення заборгованості за
кредитним договором. Аналогічні
положення також закріплені в договорі
про надання кредиту.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують відповідного висновку
суду першої інстанції.

Посилання позивача на те, що в договорі
№ DNH4KP65240821 від 25 липня 2006 року відсутні
посилання на конкретний рахунок та
платіжну картку, з яких він дозволяє
банку списувати кошти, є неспроможним
та суперечить Умовам надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка», що є невід'ємною частиною
вказаного договору.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком районного
суду про те, що списання грошових
коштів з платіжних карток позивача
відбулося в межах строку позовної
давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність, це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно п.5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розтрочка»
терміни позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю на п'ять років.

Умовами кредитного договору визначено,
що банк надає Позичальнику споживчий
кредит на строк по 25 липня 2007 року
включно.

Таким чином, п'ятирічний строк позовної
давності сплинув 26 липня 2012 року.

При цьому, відповідно до пункту 7 ч.11
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У системному зв'язку з
самою ч. 11 ст.11 зазначеного Закону
наведене вище стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямовано на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Саме така правова позиція щодо
стягнення заборгованості за кредитним
договором, строк давності по яким
минув, висловлена у постанові
Верховного Суду України № 6-126цс13 від 26
листопада 2013 року, яка є обов'язковою
для застосування судами України.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність у банка права на списання у
позасудовому порядку коштів з
карткового рахунку ОСОБА_3 на погашення
кредитного договору, строк позовної
давності за яким минув.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі
несвоєчасного зарахування на рахунок
грошових коштів, що надійшли клієнтові,
їх безпідставного списання банком з
рахунка клієнта або порушення банком
розпорядження клієнта про
перерахування грошових коштів з його
рахунка банк повинен негайно після
виявлення порушення зарахувати
відповідну суму на рахунок клієнта або
неналежного отримувача, сплатити
проценти та відшкодувати завдані
збитки, якщо інше не встановлено
законом.

Таким чином, грошові кошти, у розмірі 2
137,29 грн., що списані на погашення
кредиту із заробітних карток ОСОБА_3
починаючи з 01 серпня 2012 року, належить
повернути останньому.

Між тим доводи апеляційної скарги про
те, що до спірних правовідносин не
можна застосовувати збільшений строк
позовної давності, оскільки позивач не
був ознайомлений з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт), є надуманими
та спростовуються заявою позичальника,
в якій позивач своїм підписом
підтвердив протилежне.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
місцевого суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення по суті
позовних вимог.

Крім того, за приписом ч.2 ст.88 ЦПК
України, якщо сторону, на користь якої
ухвалено рішення, звільнено від оплати
судових витрат, з другої сторони
стягуються судові витрати на користь
осіб, що їх понесли, пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Отже з відповідача на користь держави
належить стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.3,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 24 березня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення.

Визнати незаконними дії Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» щодо списання коштів
на погашення кредитної заборгованості
ОСОБА_3 з 26 липня 2012 року.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_3
безпідставно набуті кошти у розмірі 2
137,29 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» на користь держави 243,6
грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржено протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ:
/підпис/ П.М. Карнаух

/підпис/
Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук