Справа № 211/6187/13-ц
Провадження № 2/211/220/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 березня 2014 року Довгинцівський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді:
Папариги В.А.,

при секретарі:
Ручка М.Л.,

за участю:

представника позивача
ОСОБА_1,

представників відповідача
Ременюк Ю.В., Ялімової Н.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг» про
скасування наказу роботодавця про
вивільнення працівника, наказу про
вивільнення з підприємства за
скороченням штату, поновлення на
посаді та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг» про
скасування наказу роботодавця про
вивільнення працівника, який в
послідуючому неодноразово уточнював. В
останній редакції від 16.12.2013 року
позивач просив суд визнати незаконними
та скасувати наказ ПАТ «Арселор Міттал
Кривий Ріг» «Про вивільнення
працівника» від 05.08.2013 року № 825/л, наказ
«Про вивільнення з підприємства за
скороченням штату ОСОБА_4» від 28.10.2013
року № 1350/л, про визнання незаконним
його звільнення та поновлення на
роботі у ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» за посадою начальника
залізничного цеху №1 управління
транспортного департамента, для чого
зобов'язати відповідача видати
відповідний наказ та про стягнення
компенсації моральної шкоди в розмірі
20 000,00 гривень. В обґрунтування своїх
вимог позивач послався на те, що з 19
січня 2001 року він виконував обов'язки
начальника залізничного цеху № 1
управління транспортного департаменту
КГМК «Криворіжсталь (правонаступник
ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг»). 19
жовтня 2012 року відповідачем було
видано наказ № 1471 «Про вдосконалення
структури управління залізничним
транспортом» (далі Наказ № 1471). 17.12.2012
року ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» в
особі директора по внутрішній
логістиці транспортного департаменту
Теслюка В.І. видав розпорядження № 782
«Про вивільнення працівника», який в
подальшому був скасований
розпорядженням директора по
внутрішній логістиці транспортного
департамента ПАТ «Арселор Міттал
Кривий Ріг» Теслюка В.І. від 04.01.2013 року
№ 3 «Про вивільнення працівника».
Розпорядженням № 3 було створено
комісію по вивільненню працівника
(ОСОБА_4) . Згідно п. 3.2 Розпорядження № 3
позивача було повідомлено про майбутнє
вивільнення. На виконання
Розпорядження № 3 в лютому місяці 2013
року позивача ознайомили з переліком
вакансій по підприємству, за
виключенням вакансій, наявних у
штатному розкладі удосконаленої
наказом № 1471 структури залізничного
транспорту управління транспортного
департамента, до якої входить 3-и цеха. В
акті ознайомлення з вакансіями позивач
надав письмову згоду зайняти декілька
вакансій за іншою спеціальністю в
порядку, передбаченому п. 3.4
Розпорядження № 3. 15 квітня 2013 року ПАТ
«Арселор Міттал Кривий Ріг» в особі
директора департаменту по персоналу
І.П. Єфимчук вніс голові профспілкового
комітету первинної організації
профспілки трудящих металургійної і
гірничодобуваної промисловості
України ПАТ «Арселор Міттал Кривий
Ріг», членом якої позивач являвся,
подання про надання згоди на його
звільнення після 30.04.2013 року у зв'язку
із скороченням штату працівників за п. 1
ст. 40 КЗпП України. Рішенням президії
профкому від 29 квітня 2013 року
адміністрації підприємства було
відмовлено у наданні згоди на
звільнення. Після цього позивача 03.05.2013
р. знов викликали на засідання комісії
по вивільненню та знов запропонували
вільні вакансії на підприємстві. Як і в
перший раз вакансії у вдосконаленій
наказом № 1471 структурі залізничного
транспорту (3-й цеха управління
транспортного департамента) позивачу
запропоновані не були. З огляду на те,
що відповідач не здійснив направлення
з відповідним пакетом документів до
служби кадрового адміністрування
департамента по персоналу за раніше
обраними вакансіями (ознайомлення
відбувалось в лютому 2013 року) в порядку
п. 3.4 Розпорядження № 3, позивач обрав
інші вакансії із запропонованого
переліку. Після цього адміністрація
підприємства вдруге звернулась до
голови профспілкового комітету з
поданням № 05-1862 від 16.05.2013 року (вх. № 379
від 17.05.2013 р.) про надання згоди на
звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП
України. Рішенням президіума профкому
від 29 травня 2013 року адміністрації
вдруге було відмовлено у наданні згоди.
05 серпня 2013 року відповідач видав
Наказ № 825/л «Про вивільнення
працівника», яким повідомлено
позивача, що з 19.10.2012 року посада
начальника залізничного цеха № 1 у
штатному розкладі підприємства
відсутня у зв'язку із вдосконаленням
структури управління залізничним
транспортом, запровадженим наказом №
1471. Також Наказом № 825/л створено
комісію по його вивільненню з
підприємства, попереджено про наступне
вивільнення через 2 місяці,
запропоновано вакантні посади в межах
усього підприємства з урахуванням
спеціальності та стану здоров'я.
Пунктом 3.4 Наказу № 825/л передбачено
запропонувати ОСОБА_4 перевід на іншу
роботу на вакантні посади з
урахуванням спеціальності та стану
здоров'я, а у випадку відсутності таких
- на посади, що передбачають інші
професії з урахуванням можливості
перенавчання чи перепідготовки за
рахунок підприємства. Наказ № 1471 не
містить положення про скорочення штату
внаслідок запровадженого
вдосконалення структури управління
залізничного транспорту. Відповідач
тричі звертався до профспілкового
органу з поданням про надання згоди на
звільнення позивача і лише після
третьої відмови відповідач звільнив
позивача, зазначивши в наказі про
звільнення № 1350/л про відсутність
правового обґрунтування профспілкової
організації під час надання відмови.
Відсутність факту звільнення
відповідачем після першої відмови
профспілкової організації (виписка з
протоколу від 29.04.2013 року свідчить про
згоду адміністрації з позицією
профспілкового органу). Відповідно до
ст. 32 КЗпП України та п. п. 1, 5.2 Наказу №
1471 відповідач повинен був перемістити
позивача на посаду заступника
начальника цеха експлуатації
залізничного транспорту з організації
руху управління транспортного
департамента. Натомість відповідач не
здійснив такого переміщення, а одразу,
почав ознайомлювати позивача з
наявними вакансіями в інших
структурних підрозділах підприємства,
робота на яких не пов'язана з
експлуатацією залізничного
транспорту. Разом з тим, наказом від
16.11.2012 року № 1391 відповідач здійснив
переведення інших працівників
зміненої структури залізничного
транспорту до новостворених
структурних підрозділів, чим
продемонстрував непослідовність та
упередженість до позивача. Крім посади
начальника залізничного цеху № 1, на
якій позивач працював, є багато інших
посад, назви яких відсутні у штатному
розкладі служби залізничного
транспорту після зміни організаційної
структури. Однак, лише стосовно
позивача відповідач застосував
процедуру вивільнення. Відповідно до п.
5.3 наказу № 1471 забезпечення переводу
працівників зміненої структури
залізничного транспорту на інші
вакантні робочі місця на підприємстві
можливе лише у випадку їх відмови від
зайняття посад у новоствореній
структурі. Проте відповідач, не
запропонувавши позивачу будь-яку з
вакансій у новоствореній структурі,
одразу запропонував роботу в інших
структурних підрозділах підприємства.
Лише 07.08.2013 року відповідач ознайомив
позивача з вакантними робочими місцями
у зміненій структурі залізничного
транспорту, зокрема в цеху
експлуатації залізничного транспорту,
проте на цей час посади, що відповідали
його кваліфікації були вже зайняті.
Після зміни організації структури
залізничного транспорту, що
запроваджена наказом № 1471,
функціональне призначення
ліквідованого залізничного цеху № 1
належить цеху експлуатації
залізничного транспорту. Фактично
відповідач, видавши наказ № 1471, на
власний розсуд визначав працівників
зміненої структури залізничного
транспорту для призначення на
новостворені керівні посади, не беручі
до уваги кваліфікацію, спеціальність
та рівень підготовки, при цьому
скорочення стосувалось лише позивача,
та не було взято до уваги положення ст.
42 КЗпП України про кваліфікацію
працівників - керівників та інші
чинники, що дають підстави для
визначення того, хто має переважне
право на зайняття вакантних посад. 28
жовтня 2013 року відповідач видав наказ
№ 1350/л «Про вивільнення з підприємства
за скороченням штату ОСОБА_4». за п. 1 ч. 1
ст. 40 КЗпП України у зв'язку із
скороченням штату. Позивач вважає
даний наказ таким, що виданий у
порушення законодавства про працю
посилаючись на те, що 07.08.2013 року він
погодився на пропозицію відповідача
зайняти посаду майстра локомотивних
бригад служби рухомого складу цеха
експлуатації залізничного транспорту,
навіть за умови невідповідності такої
посади моїй кваліфікації та освіті. В
такому випадку, на підставі п. 3.4 Наказу
№ 825/л відповідач був зобов'язаний
здійснити його перепідготовку,
оскільки відбувається зміна професії,
однак в цьому позивачу було відмовлено
та не прийнято до уваги його заяву, як
згоду на переведення на цю посаду та
видано Наказі № 1350/л з посиланням на
те, що позивач ніби - то відмовився
працевлаштуватись на обраній посаді
після проведення співбесіди. На
звернення відповідача до профспілки з
поданням про надання згоди на
звільнення позивача, президіум
профспілки ПАТ «Арселор Міттал Кривий
Ріг» протокольним рішенням від 17
жовтня 2013 року відмовив адміністрації
підприємства в наданні такої згоди, з
посиланням на порушення відповідачем
ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки їх права
та гарантії діяльності», п. 4.3
колективного договору, однак дані
висновки відповідачем не прийнято до
уваги. Внаслідок порушення трудових
прав позивача, він зазнав значних
душевних та фізичних страждань, що
полягають у переживаннях з приводу
залишення без засобів для існування,
неможливості забезпечення
першочергових життєвих потреб,
переживаннях з приводу необхідності
шукати іншу роботу, змінювати звичний
уклад життя з метою відновлення
порушених прав а також у фізичному
болі, пов'язаному з погіршенням стану
здоров'я, що сталось внаслідок
переживання стресу. Посилаючись на
вказані обставини, позивач просив суд
скасувати наказ ПАТ « Арселор Міттал
Кривий Ріг» «Про вивільнення
працівника» від 05.08.2013 року № 825/л, наказ
«Про вивільнення з підприємства за
скороченням штату ОСОБА_4» від 28.10.2013
року № 1350/л, про визнання його
звільнення незаконним та поновлення на
роботі у ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» за посадою начальника
залізничного цеху №1 управління
транспортного департамента, для чого
зобов'язати відповідача видати
відповідний наказ та стягнення
компенсації моральної шкоди в розмірі
20 000,00 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4,
будучи присутнім в судовому засіданні
19.02.2014 року, та його представник ОСОБА_1
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та посилаючись на вказані в
позові обставини, просили суд його
задовольнити та визнати незаконними та
скасувати наказ ПАТ « Арселор Міттал
Кривий Ріг» «Про вивільнення
працівника» від 05.08.2013 року № 825/л, наказ
«Про вивільнення з підприємства за
скороченням штату ОСОБА_4» від 28.10.2013
року № 1350/л, про визнання незаконним
його звільнення та поновлення на
роботі у ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» за посадою начальника
залізничного цеху №1 управління
транспортного департамента, для чого
зобов'язати відповідача видати
відповідний наказ та про стягнення
компенсації моральної шкоди в розмірі
20 000,00 гривень.

Представники відповідача Ременюк Ю.В.
та Ялімова Н.В., в судовому засіданні
проти позовних вимог ОСОБА_4
заперечували в повному обсязі та
просили в задоволені позову відмовити.
При цьому кожна окремо послалися на те,
що відповідно до ст. 64 ГК України
відповідач видав наказ № 1471 від 19.10.2012р.
«Про вдосконалення структури
управління залізничним транспортом»,
згідно якого на базі та за рахунок
самого управління транспортного
департаменту та залізничних цехів № 1-5,
які були в його структурі та
нараховували 2508 одиниць персоналу,
були створені нові структурні
підрозділи, а саме: Цех ремонту
рухомого составу, Цех ремонту колії,
Цех експлуатації залізничного
транспорту та Управління
транспортного департаменту, загальна
чисельність працюючих склала 2473
одиниць, тобто чисельність зменшилася
на 35 одиниць. В зв'язку з тим, що мав
місце факт скорочення штату у
відповідача були підстави для
звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП
України, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 40,
ст.ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України. Посилання
позивача на те, що він мав преважне
право на залишення є безпідставними.
Щодо отримання згоди профспілкового
органу, то подання власника про надання
згоди на звільнення ОСОБА_4 було
направлено 03.10.2013 року за вих. № 05-4176.
Випискою з протоколу засідання
президії профкому № 185 від 17.10.2013 року
Відповідачу було відмовлено у наданні
згоди на звільнення ОСОБА_4, при цьому
профспілковий орган в своєму рішенні
не обґрунтував свою відмову з
посиланням на норми, які не регулюють
правовідносини, які виникли між
Позивачем та Відповідачем з приводу
його звільнення та скороченням штату, в
зв'язку з чим відповідно до ч. 7 ст. 43
КЗпП України відповідач мав право
звільнити працівника без згоди
профспілки. Крім того вивільнення
Позивача почалося після видання наказу
№ 993 від 25.07.2013 року Про внесення змін у
наказ від 19.10.2012 року № 1471 «Про
вдосконалення структури управління
залізничним транспортом»,
відповідачем була створена комісія по
вивільненню, на яку покладався
обов'язок працевлаштувати Позивача за
його згодою. Більш, того зазначеними
нормативними документами працівнику
була надана можливість самостійного
пошуку роботи. Не зважаючи на те, що
працевлаштування Позивача відбувалося
відповідно до наказу № 825/л від 05.08.2013
року, до цієї дати ОСОБА_4 багато разів
пропонувалася робота, як за його фахом
в структурі транспортного
департаменту, так і інша робота межах
підприємства, а саме 17.12.2012 року, 30.01.2013
року, 04.04.2013 року, 03.05.2013 року, однак
ОСОБА_4 з усього переліку вакантних
місць, обрав посади, які не пов'язані з
його кваліфікацією, та більш того, є
вищими ніж та яку він займав, при цьому
вирішення питання про надання
вивільняємому працівнику роботи
вищого рівня, ніж він виконував,
вирішується роботодавцем відповідно
до загальних положень про
комплектування кадрів. Дії позивача
свідчать про те, що він не мав бажання
продовжувати трудові відносини з
підприємством і більше того, на протязі
8 місяців з невеликою перервою хворів
(мав щадний режим хвороби) за цей час не
виявляв інтересу щодо подальшої
роботи. Позивач бажав зайняти посаду
заступника начальника ЦЕЗТ або посаду
з розряду вищого керівництва, інші
посади його не цікавили, з цих мотивів
він не тільки не давав згоду на
переведення на інші посади, а й
відмовлявся знайомитися з переліком
вакансій на підприємстві. Починаючи з
05.08.2013 року ОСОБА_4 були запропоновані
вільні робочі місця, з яких він обрав
посаду майстра локомотивних бригад з
вимогою перенавчання за рахунок коштів
підприємства. Підприємство не
заперечувало можливості перенавчання
Позивача на цю посаду, однак при умові,
що він переведеться на цю посаду однак,
Позивач вдався лише до листування з
цього приводу, заяву на перевід не
надав. Це свідчить про те, що
роботодавець прийняв всі заходи, щоб
працевлаштувати вивільняємого
працівника. Крім того 25.09.2013 року ОСОБА_4
звернувся із заявою до генерального
директора ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» з проханням перевести його на
посаду начальника Рудного району ЦЄЗТ,
яка не була задоволена через те, що
змінами № 2 до штатного розпису РСС
ЦЄЗТ з 19.03.2013 року вказана посада була
виключена з зазначеної структури.
Таким чином, запропонувавши Позивачу
для переведення вакантні роботи, які
він міг виконувати, Відповідач виконав
в повній мірі обов'язок по
працевлаштуванню вивільняємого
працівника, покладеного на нього ст. 492
КЗпП України. Відповідно до вимог
Колективного договору Позивачу, як і
іншим працівникам, яких повідомили про
вивільнення, надається можливість
пошуку в робочий час нового місця
роботи, цим правом ОСОБА_4 також не
скористався. Посилаючись на вказані
обставини представники позивача
просили в позові відмовити.

Вислухавши сторони, свідків,
дослідивши письмові докази, суд
приходить висновку, позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з
19 січня 2001 року ОСОБА_4 працював на
посаді начальника залізничного цеху №
1 управління транспортного
департамента КГМК «Криворіжсталь
(правонаступник ПАТ «Арселор Міттал
Кривий Ріг») ( а.с. 215 т.2 - довідка).

19.10.2012 року на підприємстві ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» за підписом
генерального директора був виданий
наказ № 1471 від «Про вдосконалення
структури управління залізничним
транспортом», згідно якого на базі та
за рахунок самого управління
транспортного департаменту та
залізничних цехів № 1-5, які були в його
структурі, створені нові структурні
підрозділи, а саме: Цех ремонту
рухомого составу - 369 штатних одиниць;
Цех ремонту колії - 374 штатних одиниці;
Цех експлуатації залізничного
транспорту - 1643 штатних одиниці;
Управління транспортного департаменту
- 60 штатних одиниць. В який відповідно
до Наказу № 993 від 25.07.2013 року були
внесені відповідні зміни. В результаті
структурних змін, визначених
вказаними наказами була виключена
посада начальника залізничного цеху №
1, яку займав ОСОБА_4. ( а.с. 7, 121 т.1 - копії
наказів).

Відповідно п.3 ст.64 Господарського
кодексу України підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис.

На день розгляду справи даний наказ є
чинним та виданим в межах компетенції
керівника підприємства, яке самостійно
визначає свою організаційну структуру,
встановлює чисельність працівників і
штатний розпис, а керівник, як
виконавчий орган, вирішує усі питання,
пов'язані з керівництвом його поточної
діяльності самостійно, як це
передбачено ст.ст. 64, 65 Господарського
кодексу України, ст. 58 Закону України
«Про акціонерні товариства».

05 серпня 2013 року на виконання Наказу №
1471 директором департаменту по
персоналу Єфимчук І.П. видано Наказ №
825/л «Про вивільнення працівника» яким
з метою прийняття рішення про
можливість подальшого
працевлаштування ОСОБА_4 на вакантні
посади підприємства з врахуванням його
спеціальності та стану здоров'я,
створено комісію по можливому
вивільненню працівника. Цим наказом
перед комісією, з врахуванням того, що
30.07.2013 року ОСОБА_4 ознайомлений з
наказом по підприємству від 19.10.2012 року
№ 1471, з врахуванням змін відповідно до
наказу по підприємству від 25.07.2013 року
№ 993, поставлено завдання, щодо
попередження ОСОБА_4 про вивільнення,
прийняття заходів по можливому
подальшому його працевлаштуванню ( а.с.
13-14 - копія наказу).

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, якою
передбачено порядок вивільнення
працівників, про наступне вивільнення
працівників персонально попереджають
не пізніше ніж за два місяці. При
вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

На виконання наказу № 825/л «Про
вивільнення працівника» від 05.08.2013 року
створеною згідно нього комісією, якою
07.08.2013 року ОСОБА_4 було проінформовано
про причини вивільнення, можливості
працевлаштування, перепідготовки та
навчання новим професіям, ознайомлено
з пільгами і компенсаціями,
передбаченими законодавством, а також
діючою на підприємстві програмою
отримання компенсації у випадку
добровільного звільнення з
підприємства. Йому запропоновано
також відвідати структурні підрозділи
підприємства з метою подальшого його
працевлаштування шляхом проходження
співбесіди та вияснення умов праці з
керівниками структурних підрозділів
по спеціальності та іншої роботи.
ОСОБА_4 була запропонована роботи
згідно списку № -5-3454 від 07.08.2013 року, а
також всі що малися на підприємстві
вакансії станом на 07.08.2013 року в
кількості 2705 одиниць згідно вказаного
списку. За результатами чого ОСОБА_4
побажав ознайомитися з умовами праці
майстра локомотивних бригад ЦЕЖДТ,
йому видано направлення в ЦЕЖДТ та
доведено до відома про необхідність
повідомити голові комісії про прийняте
ним рішення. При цьому у представника
профспілкового комітету, який був
членом комісії, зауважень по
проведенню процедури працевлаштування
ОСОБА_4 не було, про що свідчать підписи
в акті, як членів комісії так і ОСОБА_4
(а.с. 117, 118 т. 1 - копія акту та
направлення).

Листом від 07.08.2013 року директором
департамента по персоналу доведено до
відома директора Криворізького
міського центру зайнятості про те що
планується вивільнення начальника
цеху у кількості1 особи згідно
вищевказаного наказу та заплановану
дату вивільнення (а.с. 116 т.1 - копія
листа).

30.08.2013 року на засіданні комісії ОСОБА_4
знову була запропонована робота згідно
списку вих.. № 05-3757 від 30.08.2013 року. а
також всі, що малися на підприємстві
станом на 30.08.2013 року вакансії в
кількості 2908 одиниць згідно
вищевказаного списку. Також комісією
ОСОБА_4 повідомлено про те, що його
заява від 23.08.2013 року розглянута та
повторно йому роз'яснено, що згідно
кваліфікаційним вимогам, що містяться
в посадовій інструкції «Майстра
(локомотивних бригад) служби рухомого
складу цеху експлуатації залізничного
транспорту» для призначення на посаду
майстра (локомотивних бригад)
передбачена вища освіта відповідного
направлення підготовки, що повністю
відповідає його освіті для переводу на
вказану посаду та роз'яснено, що згода
на перевід виражається шляхом подання
заяви про перевід встановленої форми,
при цьому зазначено, що ненадання ним
такої заяви в строк до 02.09.2013 року буде
розцінено, як відмова від переводу на
вказану посаду. При цьому ОСОБА_4
відмовився від переводу на вказану
посаду та відмовився від ознайомлення
з запропонованими вакансіями, як і від
підпису в акті. При цьому зауважень від
представника профспілкового комітету
зауважень щодо проведеної процедури
працевлаштування ОСОБА_4 не виникло,
про що свідчить його підпис в акті та
підписи інших членів комісії ( а.с. 108-109 -
копія акту).

Вказані обставини підтвердили в
судовому засіданні допитані в якості
свідків члени комісії по вивільненню
ОСОБА_4 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Статтею 252 КЗпП України передбачено
гарантії для працівників підприємств,
обраних до профспілкових органів.
Зокрема, зміна умов договору, оплата
праці, притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників, які є
членами виборних профспілкових
органів допускається лише за
попередньою згодою виборного
профспілкового органу, членами якого
вони є. Звільнення таких працівників,
крім випадків додержання загального
порядку, допускається за наявності
попередньої згоди виборного
профспілкового органу, членами якого
вони є, а також вищого виборного органу
цієї професійної спілки (об'єднання
професійних спілок).

03.10.2013 року директор департаменту по
персоналу ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» Єфимчук І.П. звернувся з поданням
до Голови профспілкового комітету
Первинної організації профспілки
трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про
надання згоди на звільнення ОСОБА_4 з
підприємства по скороченню штату
працівників, що буде проведено не
раніше двох місяців з моменту
попередження ОСОБА_4 про наступне
вивільнення, тобто після 07.10.2013 року.
При цьому в поданні обґрунтовано дане
рішення з посиланням проведену
комісією процедуру можливого
працевлаштування ОСОБА_4 ( а.с. 100-102 т.1 -
копія подання).

Згідно виписки з протоколу засідання
президиума профспілки ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» від 17.10.2013
року в наданні згоди на звільнення
теплова ОСОБА_4 по скороченню штатів
працівників по ч.1 ст. 40 КЗпП України
відмовлено з посиланням на порушення
адміністрацією підприємства п. 2.15
Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2011-2012 р.р. та п.4.1, 4.3
Колективного договору , не виконання
умов підписаного Меморандуму про
взаєморозуміння між КМ України та
підприємствами ГМК від 14.06.2013 року та
порушення ст. 49-4 КЗпП України ( а.с. 102-104
- копія виписки з протоколу).

Наказом № 1350/л від 28.10.2013 року ОСОБА_4
звільнено з посади начальника
залізничного цеху № 1 за п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку зі скороченням штату
працівників ( а.с. 34 т.1 - копія наказу).

Перевіривши доводи позивача, суд
приходить висновку, що при винесенні
адміністрацією ПАТ « Арселор Міттал
Кривий Ріг» наказу «Про вивільнення
працівника» від 05.08.2013 року № 825/л та
наказу «Про вивільнення з підприємства
за скороченням штату ОСОБА_4» від 28.10.2013
року № 1350/л, не було допущено порушень
трудового законодавства.

Доводи позивача, про відсутність
підстав для його звільнення у зв'язку з
тим, що фактично скорочення штату не
відбувалось, спростовуються
дослідженими у встановленому порядку
доказами: наказом № 1471 від «Про
вдосконалення структури управління
залізничним транспортом» та наказами
про внесення до нього змін, наказом №
825/л, від 05.08.2013 року, наказом № 1350/л від
28.10.2013 року та штатними розкладами.

Судом не можуть бути прийняті і доводи
позивача про неврахування
адміністрацією підприємства його
переважного права на залишення на
роботі та проведення відповідних
переводів.

При звільненні за п.1 ст. 40 КЗпП України
діють переваги на залишення на роботі,
встановлені ст. 42 КЗпП України. Однак
виходячи з того, що ОСОБА_4 займав
посаду начальника залізничного цеху №
1 і такої посади, згідно нового штатного
розкладу, не існувало, суд приходить
висновку про законність дій
адміністрації при вирішенні питання
про звільнення ОСОБА_4. Що стосується
переважного права на працевлаштування
ОСОБА_4, суд враховує, що в процесі
працевлаштування осіб, які підлягають
звільненню у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці, на
вакантні посади і робочі місця, не
діють правила про перевагу на
залишення на роботі, встановлені ст. 42
КЗпП України. Законом не встановлено
ніяких переваг на працевлаштування та
переведення на іншу роботу у разі
звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України,
тобто переважне право на залишення на
роботі не тотожне переважному праву на
працевлаштування на нову посаду.

Судом встановлено, що
фактично відбулося скорочення штату
працівників, позивач був попереджений
про наступне вивільнення персонально,
йому було запропоновані посади від
яких він відмовився. При цьому судом не
можуть бути прийняті доводи позивача
про те, що він надав згоду на зайняття
посади майстра локомотивних бригад
ЦЕЖДТ, оскільки як слідує з матеріалів
справи, заяви позивача про начебто
надання ним згоди містили умови, які
він ставив перед підприємством для
можливості його переводу, при цьому
йому роз'яснювалось про те, що підстав
для виконання цих умов на стадії його
переводу, а саме додаткового його
навчання у підприємства немає і
надавалась можливість звернутися до
адміністрації з належним чином
складеною заявою, однак ОСОБА_4 своїм
правом не скористався, що свідчить про
те, що належної згоди на зайняття даної
посади він не надав.

Судом також не можуть прийняті
доводи позивача про відсутність права
у відповідача звільнити його за
відсутності згоди профспілки, так як
відповідно до вимог ч 7 ст. 43 КЗпП
України рішення виборчого органу
первинної профспілкової організації
про відмову у наданні згоди на
розірвання трудового договору повинно
бути обґрунтованим. У разі якщо в
рішенні немає обґрунтування відмови в
наданні згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника).
Аналізуючи мотиви відмови профспілки в
наданні згоди на звільнення ОСОБА_4, суд
вважає зазначені мотиви
необґрунтованими, а посилання на деякі
норми законодавства є помилковими та
такими, що не відповідають фактичним
обставинам порядку вивільнення.

Зважаючи на викладені обставини,
та те, що судом не встановлені
порушення вимог законодавства
відповідачем при звільненні позивача,
суд не вбачає підстав для задоволення
позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 18, 40, 42, 43, 232, 235, 237-1 КЗпП
України , ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг» про
скасування наказу роботодавця про
вивільнення працівника, наказу про
вивільнення з підприємства за
скороченням штату, поновлення на
посаді та стягнення моральної шкоди -
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Довгинцівський районний суд м. Кривого
Рогу протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: В. А. Папарига