Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст. Комісарчук
Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М.,
Заполовського В.Й.

з участю секретаря

судового засідання
Гукової О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Корольовського районного суду м.
Житомира, Житомирського апеляційного
адміністративного суду про стягнення
матеріальної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 22 січня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом та просив
стягнути 5370 грн. майнової шкоди
завданої у зв'язку з порушенням права
на соціальний захист, що встановлений
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2012 р. та ст. 46
Конституцією України.

В обґрунтування позову зазначав, що
відповідачі необґрунтовано відмовили
у задоволенні його адміністративного
позову до Управління праці та
соціального захисту населення
Корольовської районної ради м.
Житомира про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
нарахувати і виплатити в повному
обсязі недоплачену компенсацію за
шкоду, заподіяну здоров'ю як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2012 рік.
Тому вважає, що безпідставне
позбавлення права на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в 2012
році в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат призвело до заподіяння
позивачу майнової шкоди.

Рішенням Богунського районного суду
м. Житомира від 22 січня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення яким
позов задовольнити.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, судом не прийнято до уваги те,
що внаслідок часткового порушенням
відповідачами належного позивачу
права на соціальний захист,
передбачений ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» йому
завдано майнову шкоду в розмірі 5370 грн.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_2
вбачається, що він не згоден з
процесуальними діями Корольовського
районного суду м. Житомира та
Житомирського апеляційного
адміністративного суду, щодо відмови у
задоволенні його адміністративного
позову до Управління праці та
соціального захисту населення
Корольовського районної ради м.
Житомира про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
нарахувати і виплатити в повному
обсязі недоплачену позивачу
компенсацію за шкоду, заподіяну
здоров'ю як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2012 рік.

Пленум Верховного Суду України в п. 10
постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про
незалежність судової влади» роз'яснив,
що виключне право перевірки законності
та обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів, щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
з таким предметом.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа),
що здійснює правосуддя, не може бути
відповідачем у цивільній справі.
Винятками є лише випадки, коли суд
(суддя) виступає не як орган (особа), що
здійснює правосуддя, а як будь-яка інша
установа (особа). Заяви, скарги,
спрямовані на дії судді при здійсненні
правосуддя, не підлягають розглядові в
суді першої інстанції, оскільки
відповідно до закону є інший механізм
усунення помилок і недоліків,
допущених при здійсненні правосуддя.

Згідно ст. ст. 126, 129 Конституції України
рішення суду і відповідно до них дії
або бездіяльність суддів у питаннях
здійснення правосуддя (пов'язаних із
прийняттям заяви, порушенням справи, її
підготовкою та розглядом у судових
інстанціях) можуть оскаржуватися у
встановленому законом і чинному в
даний час апеляційному і касаційному
порядку до суду вищої інстанції, а не
шляхом звернень до суду першої
інстанції, що є порушенням принципу
незалежності суддів і недопущення
впливу на них.

Рішення суду оскаржуються в порядку,
визначеному ст. 129 Конституції України
і законодавством про судочинство, а
відтак законність процесуальних актів
і дій (бездіяльності) суду (судді)
вчинених при розгляді конкретної
справи, не може перевірятися за межами
передбаченого законом процесуального
контролю.

За таких обставин Корольовський
районний суд м. Житомира та
Житомирський апеляційний
адміністративний суд, які здійснюють
правосуддя не можуть бути
відповідачами або іншою стороною, яка
бере участь у цивільній справі. Тому до
суду не може бути пред'явлено позов за
дії, вчинені при здійсненні правосуддя.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Отже, зазначена норма процесуального
права включає насамперед справи,
непідвідомчі суду, а також випадки
звернення в суд з вимогами, які не
підлягають правовому захисту.

Проте районний суд на це увагу не
звернув та розглянув справу.

За таких обставин ухвалене судове
рішення підлягає скасуванню з
закриттям провадження у справі.

Судові витрати у розмірі 40 грн. за
проїзд з м. Києва до м. Житомира та
добові у розмірі 60 грн. не підлягають
компенсації за рахунок держави,
оскільки ОСОБА_2 проживає у м. Житомирі
за адресою зазначеною ним у клопотанні
про приєднання до матеріалів справи
документів та в позовній заяві, а не в м.
Києві.

Керуючись ст.ст.205,209,303,304,307,310,313-315
ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 22 січня 2014 року скасувати,
а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: