Справа № 1004/874/12 Провадження № 2/358/1/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року

Богуславський районний суд Київської
області в складі :

головуючого судді
Тітова М.Б.

при секретарі
Зеленько О.Д.

з участю представника позивачки
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Богуславі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного
майна колишнього подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3, звернувшись до суду з
даним позовом та уточнивши свої вимоги
під час судового розгляду, просить суд
поділити спільне сумісне майно, яке
вона придбала разом із відповідачем
ОСОБА_4 під час шлюбу за період 16 січня
2001 року по 28 жовтня 2011 року.

Зокрема, посилаючись на положення
ст.ст. 60, 70 СК України, позивачка просить
визнати за нею право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами вартістю 193740
гривень, який знаходиться в АДРЕСА_3 а
також визнати за нею право власності та
виділити в натурі стіл комп'ютерний
вартістю 426 гривень 80 коп. і котел
газовий «Велгас 13 ПХ» вартістю 1147
гривень 20 коп. Відповідачу ОСОБА_4 вона
просить виділити котел для твердого
палива вартістю 4000 гривень, диван-ліжко
вартістю 1000 гривень, стінку меблеву з
чотирьох секцій вартістю 1000 гривень,
холодильник вартістю 500 гривень, 4 м.
куб. дров вартістю 448 гривень; телевізор
«Шнайдер» вартістю 422 гривні 80 коп.,
диван звичайний вартістю 100 гривень,
холодильну камеру вартістю 1000 гривень,
два комоди вартістю 500 гривень, два
крісла вартістю 100 гривень, газову
плиту «Карпати» вартістю 1000 гривень, 6
доріжок килимових вартістю 200 гривень,
диван вартістю 1500 гривень, 10 штук
дерев'яних балок 20 см х 20 см, довжиною 3
м, вартістю 1020 гривень, 150 штук обрізних
дощок вартістю 679 гривень 50 коп., 140 шт.
обрізних дощок довжиною 2 м та шириною 14
см вартістю 849 гривень 80 коп.,
зварювальний пристрій «Нова 195»
вартістю 914 гривень 50 коп.; диван
малютка вартістю 100 гривень; стіл
кухонний з 6-ма стільцями вартістю 300
гривень, всього на суму 15 634 гривні 60
коп. Також просить стягнути із
відповідача на її користь половину
суми коштів, отриманих останнім від
продажу автомобіля марки
«Фіат-Дукато», д.н.з. НОМЕР_1, а саме 28 000
гривень, та судові витрати по справі
понесені на оплату судового збору в
розмірі 2669 гривень 49 коп. і 2000 гривень
понесених на оплату правової допомоги
адвоката.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка
посилається на те, що під час шлюбу із
відповідачем вони придбали
вищевказане рухоме майно щодо якого у
них не виникає спору, окрім холодильної
камери, 10 штук дерев'яних балок 20 см х 20
см довжиною 3 м, 150 штук обрізних дощок,
140 штук обрізних дощок довжиною 2 м і
шириною 14 см, які відповідач приховав.

Позивачка погоджуючись з оцінкою
відчуженого відповідачем без її згоди
автомобіля марки «Фіат-Дукато», д.н.з.
НОМЕР_1, що становить 56000 гривень, з
оцінкою житлового будинку і
господарських споруд, що становить
згідно висновку експерта 193 740 гривень,
та погоджуючись з оцінкою котла
газового «Велгас 13 ПХ» вартістю 1147
гривень 20 коп., стола комп'ютерного
вартістю 426 гривень 80 коп., телевізора
«Шнайдер» вартістю 422 гривні 80 коп.,
зварювального пристрою «Нова 195»
вартістю 914 гривень 50 коп., з оцінкою
іншого майна, яку вказує відповідач, не
погоджується і просить врахувати
вартість цього майна визначену нею в
уточненій позовній заяві.

Обгрунтовуючи свої вимоги щодо
визнання права власності на нерухоме
майно, позивачка зазначає, що в період
спільного проживання в
зареєстрованому шлюбі відповідно до
договору купівлі-продажу житлового
будинку, укладеного 09.04.2009 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вона із відповідачем
придбали за 90000 гривень житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться в місті
АДРЕСА_3. При цьому, у придбання даного
будинку ними було вкладено лише 10000
гривень спільних коштів, що складає 10/90
частини його вартості. Решту коштів
продавець ОСОБА_5 отримав від продажу
ним на підставі довіреності 24.09.2009 року
виданої йому ОСОБА_6, квартири АДРЕСА_1,
власником якої була мати позивачки
ОСОБА_6, і яка таким чином надала
особисто позивачці кошти, необхідні
для придбання вказаного будинку.

Посилаючись на положення ч. 7 ст. 57
Сімейного кодексу України позивачка
стверджує, що 80/90 частин вказаного
житлового будинку є її особистою
приватною власністю, а тому враховуючи,
що згідно висновку комплексної судової
будівельно-технічної
(оціночно-будівельної) та
товарознавчої експертизи №1-1/6-97/12 від
18.03.2013 року вартість житлового будинку
з господарськими будівлями та
спорудами, що розташований по АДРЕСА_3,
на час розгляду справи складає 193740
гривень, вартість частки спільної
сумісної власності подружжя у цьому
майні складає лише 21526 гривень 67 коп.

Зважаючи на те, що частка спільної
сумісної власності подружжя у
вказаному житловому будинку з
господарськими будівлями та спорудами
є незначна, то відповідно до вимог
ст.ст. 364, 370 ЦК України частка
відповідача може бути компенсована
йому шляхом виділення іншого майна, що
є об'єктом спільної сумісної власності
подружжя.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3
і її представник ОСОБА_1 позов
підтримали, обґрунтувавши вимоги
вищевикладеними фактами та доказами.

Відповідач ОСОБА_4 і його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов
визнали частково. Зокрема, ними не
оспорюється кількість рухомого майна
зазначеного позивачкою в позовній
заяві, яке підлягає поділу. Відповідач
лише не погоджується з поясненнями
позивачки в тій частині, що немов би він
приховав частину майна, а саме
холодильну камеру, 10 штук дерев'яних
балок 20 см х 20 см довжиною 3 м, 150 штук
обрізних дощок, 140 штук обрізних дощок
довжиною 2 м і шириною 14 см. Дерев'яні
балки та дошки він не приховував, а
холодильна камера є в наявності. Щодо
оцінки рухомого майна, то він
погоджується з оцінкою відчуженого ним
автомобіля марки «Фіат-Дукато», д.н.з.
НОМЕР_1, що становить 56000 гривень, з
оцінкою житлового будинку і
господарських споруд, що становить
згідно висновку експерта 193 740 гривень,
та погоджується з оцінкою котла
газового «Велгас 13 ПХ» вартістю 1147
гривень 20 коп., стола комп'ютерного
вартістю 426 гривень 80 коп., телевізора
«Шнайдер» вартістю 422 гривні 80 коп.,
зварювального пристрою «Нова 195»
вартістю 914 гривень 50 коп. З оцінкою
іншого майна, яку вказує позивачка, він
не погоджується і зазначає, що це майно
придбавалось ним і за іншу ціну.
Зокрема, котел для твердого палива був
придбаний в серпні 2011 року за 3000
гривень, диван-ліжко в квітні 2010 року за
100 гривень, холодильна камера в червні
2010 року за 200 гривень, стінка меблева з
чотирьох секцій в листопаді 2009 року за
500 гривень, два комоди в грудні 2009 року
за 300 гривень, два крісла в грудні 2009
року за 100 гривень, холодильник в жовтні
2009 року за 200 гривень, газова плита в
квітні 2010 року за 200 гривень, 6 килимових
доріжок в червні 2010 року за 200 гривень,
диван в липні 2010 року за 800 гривень,
диван малютка в липні 2010 року за 100
гривень, стіл кухонний з 6-ма стільцями
в жовтні 2010 року за 200 гривень.

Рухоме майно відповідач просить
поділити в рівних частках.

Щодо вимог позивачки про визнання за
нею права власності на житловий
будинок з господарськими спорудами,
який розташований в АДРЕСА_3,
відповідач зазначив, що даний будинок
був придбаний фактично за кошти його
матері ОСОБА_7, яка 09.01.2009 року позичила
йому 10000 доларів США для придбання
будинку. Факт позички вказаної суми
грошових коштів підтверджується
розпискою, яку він дав своїй матері, та
поясненнями свідка ОСОБА_5, який був
присутній при передачі коштів та якому
належав спірний будинок. Ним
(відповідачем) і позивачкою було
витрачено на придбання будинку коштів
сім'ї в сумі 10000 гривень.

Однак, незважаючи на те, що його
особистих коштів на придбання будинку
було витрачено в розмірі 80000 гривень і
частка спільних коштів сім'ї була
незначною, він просить визнати за ним
право власності на 1/2 частину будинку.

Суд, заслухавши сторони, їх
представників, свідків та дослідивши
письмові докази по справі, вважає за
необхідне позов задовольнити частково,
виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували в шлюбі,
зареєстрованому 16 січня 2009 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Богуславського районного
управління юстиції Київської області,
який між ними розірвано рішенням
Богуславського районного суду
Київської області від 28 жовтня 2011 року.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою.

Між сторонами по справі виник спір щодо
поділу майна, яке є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя.

Вирішуючи даний спір, суд враховує
наступні положення чинного
законодавства України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Тобто, підставою набуття подружжям
права спільної сумісної власності на
майно є лише одна обставина: набуття
(придбання, виготовлення, спорудження)
майна за час шлюбу, крім випадків,
встановлених законом або договором.

Особистою приватною власністю дружини,
чоловіка за змістом ч.1 ст. 57 СК України
є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але на
підставі договору дарування або в
порядку спадкування; майно, набуте нею,
ним за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто.

Тому у разі спору заінтересована
сторона повинна довести в суді факт
правового режиму грошових коштів, за
рахунок яких таке майно було придбане,
оскільки, виходячи з того, що в України
діє загальний режим спільності майна
подружжя, згідно з яким майно, набуте в
шлюбі, вважається таким, що належить
подружжю, то у зв'язку з цим речі, набуті
за час шлюбу, автоматично підпадають
під режим спільного майна подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Оскільки відповідач погоджується з
тим, що рухоме майно щодо якого виник
спір, дійсно являється спільною
сумісною власністю подружжя, про що він
заявив в судовому засіданні, то ці
обставини не підлягають доказуванню.

Тобто, до спільного сумісного майна
подружжя щодо якого відсутній спір між
сторонами відносяться наступні речі:
стіл комп'ютерний, котел газовий
«Велгас 13 ПХ», котел для твердого
палива, диван-ліжко, стінка меблева з
чотирьох секцій, холодильник, 4 м. куб.
дров, телевізор «Шнайдер», диван
звичайний, холодильна камера, два
комоди, два крісла, газова плита
«Карпати», 6 доріжок килимових, диван, 10
штук дерев'яних балок 20 см х 20 см,
довжиною 3 м, 150 штук обрізних дощок, 140
штук обрізних дощок довжиною 2 м та
шириною 14 см, зварювальний пристрій
«Нова 195», диван малютка, стіл кухонний
з 6-ма стільцями.

Згідно висновку комплексної судової
будівельно-технічної
(оціночно-будівельної) та
товарознавчої експертизи №1-1/6-97/12 від
18.03.2013 року вартість котла газового
«Велгас 13 ПХ» становить 1147 гривень 20
коп., стола комп'ютерного - 426 гривень 80
коп., телевізора «Шнайдер» 422 гривні 80
коп., зварювального пристрою «Нова 195»
914 гривень 50 коп.

Оцінка іншого рухомого майна експертом
не була визначена, оскільки відсутні
товарні чеки, квитанції, технічні
паспорта тощо з інформацією про
найменування, марку, модель, артикул,
ціну та інші технічні характеристики
об'єктів дослідження.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене із спільного
сумісного майна необхідно виділити
позивачці наступне рухоме майно: котел
газовий «Велгас 13 ПХ» вартістю 1147
гривень 20 коп., стіл комп'ютерний
вартістю 426 гривень 80 коп. та інше
рухоме майно щодо якого відсутня
оцінка, а саме: диван-ліжко, диван
звичайний, стінку меблеву із чотирьох
секцій, один комод, одне крісло,
холодильник, три килимові доріжки,
диван малютка, стіл кухонний з 6-ма
стільцями, 2 м. куб. дров.

Відповідачу необхідно виділити інше
рухоме майно, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, а саме:
телевізор «Шнайдер» вартістю 422 гривні
80 коп., зварювальний пристрій «Нова 195»
вартістю 914 гривень 50 коп. та інше
рухоме майно щодо якого відсутня
оцінка, а саме: котел для твердого
палива, холодильну камеру, один комод,
одне крісло, газову плиту «Карпати»,
три килимові доріжки, диван, 2 м. куб.
дров.

Сторонами не доведено факт
приховування будь-ким з них частини
майна, а саме це це10 штук дерев'яних
балок 20 см х 20 см довжиною 3 м, 150 штук
обрізних дощок, 140 штук обрізних дощок
довжиною 2 м і шириною 14 см.

Оскільки суд вирішує питання про поділ
спільного сумісного майна подружжя
наявного на час розгляду справи, то
майно яке є відсутнім, не може бути
враховане при поділі.

Вирішуючи вимоги позивачки в частині
визнання за нею права власності на
житловий будинок з господарськими
спорудами, який розташований АДРЕСА_3
суд приходить до висновку, що спірний
будинок є спільною сумісною власністю
подружжя, оскільки сторонами в
судовому засіданні не доведено
достатніми допустимими та об'єктивними
доказами факт набуття даного
нерухомого майна за кошти, що належали
їм особисто.

Зокрема позивачкою не доведено той
факт, що на придбання будинку були
звернені кошти від продажу квартири її
матері ОСОБА_6

Із договору купівлі-продажу житлового
будинку укладеного 09.04.2009 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що цей
продаж будинку вчинено за 90000 гривень.
Гроші в вищезазначеній сумі продавець
одержав від покупця до підписання
цього договору.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 в
категоричній формі заявив, що він
отримав за продаж свого будинку 1000
доларів США 09.01.2009 року від покупця
ОСОБА_4 в якості завдатку, а решту суми
9000 доларів США безпосередньо перед
підписанням договору. Також свідок
стверджував, що на прохання ОСОБА_6 він
допоміг їй 24.06.2009 року продати квартиру
АДРЕСА_1 і гроші від продажу квартири
віддав останній.

Сторона позивачки не спростувала
належними доказами показання свідка
ОСОБА_5

Також сторона відповідача не довела в
судовому засіданні той факт, що всі
кошти, які відповідач ОСОБА_4 позичив у
своєї матері, були звернуті на
придбання спірного будинку. Зокрема, у
показаннях відповідача ОСОБА_4 і його
матері ОСОБА_7 маються суттєві
розбіжності з приводу зберігання
позичених коштів до моменту укладення
договору купівлі-продажу будинку,
оскільки відповідач стверджував, що
зберігав кошти в квартирі по АДРЕСА_4, а
його мати стверджувала, що ці гроші
залишались по місцю її проживання.

Натомість, суд знаходить підстави для
збільшення долі позивачки у спірному
будинку і враховує при цьому положення
ч. 2 ст. 70 СК України, якою визначено, що
при вирішенні спору суд може
відступити від засади рівності часток
подружжя за обставин, що мають істотне
значення, зокрема якщо один із них не
дбав про матеріальне забезпечення
сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї.

Оскільки відповідач відчужив
автомобіль марки «Фіат-Дукато», д.н.з.
НОМЕР_1 за 56000 гривень і гроші до
сімейного бюджету не звернув, суд
вважає, що долю позивачки в спірному
будинку необхідно збільшити на 28000
гривень, а тому її частка становитиме
64/100 частини житлового будинку, а
відповідача 36/100 частини.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати сторін, які підлягають
стягненню, визначаються урахуванням
часткового задоволення позовних вимог.

Позивачка має право на відшкодування
1708 гривень 47 коп. понесених по оплаті
судового збору. Нею були також
понесені витрати на оплату правової
допомоги адвоката ОСОБА_1, але доказів,
що ці витрати були сплачені адвокату
ОСОБА_1, який приймав участь у справі,
нею не надані, а тому відшкодуванню не
підлягають.

Відповідач має право на відшкодування
5008 гривень 32 коп. понесених на оплату
експертизи та правової допомоги
адвоката.

Зараховуючи кошти, які має
відшкодувати відповідач позивачці, до
стягнення із позивачки на користь
відповідача належить сума 3299 гривень 85
коп.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 61, 62, 88, 209, 212, 214, 215, 218,
ЦПК України, ст.ст. 60, 70, 71 Сімейного
Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
64/100 частини житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
вартість якого становить 193740 гривень,
що розташований АДРЕСА_3

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
36/100 частини житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
вартість якого становить 193740 гривень,
що розташований АДРЕСА_3

Визнати за ОСОБА_3 право власності та
виділити їй в натурі котел газовий
«Велгас 13 ПХ» вартістю 1147 гривень 20
коп., стіл комп'ютерний вартістю 426
гривень 80 коп. та інше рухоме майно щодо
якого відсутня оцінка, а саме:
диван-ліжко, диван звичайний, стінку
меблеву із чотирьох секцій, один комод,
одне крісло, холодильник, три килимові
доріжки, диван малютка, стіл кухонний з
6-ма стільцями, 2 м. куб. дров.

Визнати за ОСОБА_4 право власності та
виділити йому в натурі телевізор
«Шнайдер» вартістю 422 гривні 80 коп.,
зварювальний пристрій «Нова 195»
вартістю 914 гривень 50 коп. та інше
рухоме майно щодо якого відсутня
оцінка, а саме: котел для твердого
палива, холодильну камеру, один комод,
одне крісло, газову плиту «Карпати»,
три килимові доріжки, диван, 2 м. куб.
дров.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3299
гривень 85 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів з моменту його
проголошення, о особами, які не були
присутні в судовому засіданні при
проголошенні рішення, через 10 днів з
моменту отримання копії рішення,
шляхом подачі апеляційної скарги через
Богуславський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повне рішення суду виготовлене 21 січня
2014 року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов