Головуючий суду 1 інстанції - Третяк
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 409/1409/13-ц
Провадження № 22ц/782/530/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів -Малієнко Н.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі- Борзило О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Білокуракинського районного суду
Луганської області від 16 січня 2014 року
у справі за позовом заступника
прокурора Луганської області в
інтересах держави до Білокуракинської
районної державної адміністрації та
ОСОБА_2 про визнання недійсним та
скасування розпорядження голови РДА
про надання земель в оренду та визнання
недійсним договорів оренди земельних
ділянок, повернення земельних ділянок,-

ВСТАНОВИЛА :

В листопаді 2013 року заступник
прокурора Луганської області
звернувся до суду в інтересах держави з
вказаним позовом до Білокуракинської
районної державної адміністрації та
ОСОБА_2, в якому просив визнати
недійсним та скасувати розпорядження
голови Білокуракинської районної
державної адміністрації №410 від 05.09.2011
року «Про затвердження технічної
документації та передачу в оренду
терміном на 5 років земельних ділянок
площею 101,6806га ріллі ОСОБА_2 для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва із земель державної
власності на території Тимошинської
сільської ради;

визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки, укладений
між Білокуракинською районною
державною адміністрацією та ОСОБА_2 ,
зареєстрований у книзі записів
договорів оренди від 21.11.2011 року за
№00929. Визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки, укладений
між Білокуракинською районною
державною адміністрацією та ОСОБА_2,
зареєстрований у книзі записів
договорів оренди від 21.11.2011 року за
№00920. Зобов'язати ОСОБА_2
повернути земельні ділянки, передані
йому на підставі договорів оренди від
21.11.2011 року, що зареєстровані за
№00929 та №00920
Білокуракинській районній державній
адміністрації.

В обґрунтовування позовних вимог
зазначив, що перевіркою, проведеною
органами прокуратури області спільно з
Державною інспекцією сільського
господарства в Луганській області
встановлено, що розпорядженням голови
Білокуракинської районної державної
адміністрації № 410 від 05.09.2011 року
затверджено технічну документацію та
передано в оренду терміном на 5 років
земельні ділянки загальною площею 101,6806
га. ріллі ОСОБА_2 для ведення товарного
сілськогосподарського виробництва із
земель державної власності на
території Тимошинської сільської ради.
На підставі зазначеного розпорядження
укладені договори оренди від 21.11.2011
року на земельну ділянку площею 54,9836 га
та договір оренди від 21.11.2011 року на
земельну ділянку площею 46,697 га. При
прийнятті вказаного рішення відсутні
вийняткові підстави визначені ч.2 ст.134
ЗК України, у зв"язку з чим право оренди
земельної ділянки підлягає продажу на
аукціоні. При прийнятті
Білокуракинською
райдержадміністрацією розпорядження
№ 410 від 05.09.2011 року порушено вимоги п.1
ст. 134 Земельного кодексу України.
Укладені договори оренди земельних
ділянок укладені з порушенням ст.ст.
123,124 ЗК України та ст. 20 ЗУ "Про
земелеустрій", розпорядження прийнято
без затвердження проекту відведення
земельної ділянки, оскільки такий
проект не виготовлявся, у зв'язку з чим
просив задовольнити позов.

Оскаржуваним рішенням позовні
вимоги заступника прокурора
Луганської області в інтересах держави
до Білокуракинської районної
державної адміністрації та ОСОБА_2 про
визнання недійсним та скасування
розпорядження голови РДА про надання
земель в оренду, визнання недійсними
договорів оренди земельних ділянок,
повернення земельних ділянок
задоволено повністю; визнано недійсним
та скасовано розпорядження голови
Білокуракинської районної державної
адміністрації №410 від 05.09.2011 року «Про
затвердження технічної документації
та передачу в оренду терміном на 5 років
земельних ділянок площею 101,6806га ріллі
ОСОБА_2 для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва із
земель державної власності на
території Тимошинської сільської
ради»; визнано недійсним договір
оренди земельної ділянки, укладений
між Білокуракинською районною
державною адміністрацією та ОСОБА_2,
зареєстрований у книзі записів
договорів оренди від 21.11.2011 року за
№00929; визнано недійсним договір
оренди земельної ділянки, укладений
між Білокуракинською районною
державною адміністрацією та ОСОБА_2,
зареєстрований у книзі записів
договорів оренди від 21.11.2011 року за
№00920; зобов'язано ОСОБА_2
повернути земельні ділянки, передані
йому на підставі договорів оренди від
21.11.2011 року, що зареєстровані за
№00929 та №00920
Білокуракинській районній державній
адміністрації.

Не погодившись з рішенням суду,
ОСОБА_2, посилаючись на порушенням
судом норм процесуального та
матеріального права, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти по справі нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
сторони, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду має бути законним
та обґрунтованим, тобто суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
повинен вирішити справу згідно з
законом, ухваливши рішення на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Такі вимоги закону судом першої
інстанції виконані в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
розпорядження голови Білокуракинської
районної державної адміністрації №410
від 05.09.2011 року було прийнято з
порушенням вимог ст.134 Земельного
Кодексу України, без виготовлення та
затвердження проекту відведення
земельної ділянки, та без проведення
аукціону, а тому і укладені на підставі
цього розпорядження договори оренди
земельних ділянок не відповідають
вимогам закону.

Судова колегія вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та узгоджуються з нормами
матеріального і процесуального права,
які судом першої інстанції застосовані
правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Згідно ч.1-3 ст. 124 ЗК України
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів, крім
випадків, встановлених (Частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, зазначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ст.134 Земельного Кодексу:

1. Земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
(оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому
числі з розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

2. Не підлягають продажу на
конкурентних засадах (земельних
торгах) земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
у разі:

розташування на земельних ділянках
об'єктів нерухомого майна (будівель,
споруд), що перебувають у власності
фізичних або юридичних осіб;

використання земельних ділянок для
потреб, пов'язаних з користуванням
надрами, та спеціального
водокористування відповідно до
отриманих спеціальних дозволів
(ліцензій);

використання релігійними
організаціями, які легалізовані в
Україні, земельних ділянок під
культовими будівлями;

будівництва об'єктів, що в повному
обсязі здійснюється за кошти
державного та місцевих бюджетів;

надання земельних ділянок державним та
комунальним підприємствам, бюджетним
установам, а також господарським
товариствам, у статутному капіталі
яких державна або комунальна частка
акцій (часток, паїв) перевищує 60
відсотків;

надання земельних ділянок
підприємствам, установам і громадським
організаціям у сфері культури і
мистецтв (у тому числі національним
творчим спілкам та їх членам) під
творчі майстерні;

надання земельних ділянок в оренду для
реконструкції кварталів застарілої
забудови, для будівництва соціального
та доступного житла, якщо конкурс на
його будівництво вже проведено;

розміщення іноземних дипломатичних
представництв та консульських установ,
представництв міжнародних організацій
згідно з міжнародними договорами
України;

надання земельної ділянки, викупленої
для суспільних потреб чи примусово
відчуженої з мотивів суспільної
необхідності для забезпечення таких
потреб;

надання земельних ділянок державної
або комунальної власності для потреб
приватного партнера в рамках
державно-приватного партнерства
відповідно до закону;

надання земельної ділянки замість
викупленої для суспільних потреб чи
примусово відчуженої з мотивів
суспільної необхідності та повернення
такої земельної ділянки колишньому
власнику чи його спадкоємцю
(правонаступнику), у разі якщо така
потреба відпала;

будівництва, обслуговування та ремонту
об'єктів інженерної, транспортної,
енергетичної інфраструктури, об'єктів
зв'язку та дорожнього господарства
(крім об'єктів дорожнього сервісу);

створення озеленених територій
загального користування;

будівництва об'єктів забезпечення
життєдіяльності населених пунктів
(сміттєпереробних об'єктів, очисних
споруд, котелень, кладовищ,
протиерозійних, протизсувних і
протиселевих споруд);

передачі громадянам земельних ділянок
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів,
для сінокосіння і випасання худоби, для
городництва;

надання земельних ділянок особам
взамін тих, що були викуплені
(примусово відчужені) для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності за рішенням органів
державної влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування;

розміщення інфраструктури оптових
ринків сільськогосподарської
продукції;

надання земельної ділянки, викупленої
для суспільних потреб чи примусово
відчуженої з мотивів суспільної
необхідності для забезпечення таких
потреб;

надання земельної ділянки взамін
викупленої для суспільних потреб чи
примусово відчуженої з мотивів
суспільної необхідності та повернення
такої земельної ділянки колишньому
власнику або його спадкоємцю
(правонаступнику) у разі, якщо така
потреба відпала;

поновлення договорів оренди землі;

використання земельних ділянок для
здійснення концесійної діяльності;

передачі в оренду, концесію майнових
комплексів або нерухомого майна,
розташованого на земельних ділянках
державної, комунальної власності;

надання в оренду земельних ділянок
індустріальних парків керуючим
компаніям цих індустріальних парків;

надання земельних ділянок в інших
випадках, визначених законом.

3. Земельні торги не проводяться при
наданні (передачі) земельних ділянок
громадянам у випадках, передбачених
статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а
також передачі земель загального
користування садівницькому товариству
та дачному кооперативу.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 05.09.2011 року було
прийнято розпорядження голови
Білокуракинської районної державної
адміністрації №410 від 05.09.2011 року „Про
затвердження технічної документації
та передачу в оренду терміном на 5 років
земельних ділянок площею 101.6806 га ріллі
ОСОБА_2 для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва із
земель державної власності на
території Тимошинської сільської
ради", яким затверджено технічну
документацію та передано в оренду
терміном на 5 років земельні ділянки
загальною площею 101,6806 га ріллі ОСОБА_2
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва із
земель державної власності на
території Тимошинської сільської ради.
На підставі зазначеного розпорядження
укладені договір оренди від 21.11.2011 року
на земельну ділянку площею 54,9836 га та
договір оренди від 21.11.2011 року на
земельну ділянку площею 46,697 га.
Укладені між позивачем та
Білокуракинською районною державною
адміністрацією договори оренди
зареєстровані у книзі записів
договорів оренди за № 00929 та
№00920.

Зазначені обставини сторонами не
заперечуються.

Судом також встановлено, що при
прийнятті вказаного розпорядження
голови Білокуракинської районної
державної адміністрації №410 від 05.09.2011
року відсутні виняткові обставини,
визначені ч.2 ст.134 ЗК України, у зв"язку
з чим право оренди вказаних земельних
ділянок підлягало продажу на аукціоні,
крім того, це розпорядження прийнято
без затвердження проекту відведення
земельної ділянки, оскільки такий
проект не виготовлявся.

Таким чином, враховуючи
наведені вище обставини, судова
колегія погоджується з висновком суду,
що при укладанні спірних договорів
оренди земельних ділянок з ОСОБА_2, були
відсутні виняткові підстави, визначені
ч.2 ст. 134 ЗК України, у зв'язку з чим
право оренди земельних ділянок
необхідно було вирішувати на аукціоні,
що не було зароблено відповідачем
Булокуракинською РДА, тому вказане
розпорядження є таким, що не
відповідає вимогам закону.

Також суд дійшов правильного висновку,
враховуючи положення ст.215, 203, 216 ЦК
України щодо визнання недійсності
укладених договорів оренди земельних
ділянок.

Відповідно до ст. 215ЦК України:

1. Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно зі ст.203 ЦК України:

1. Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Приписами ст. 216 ЦК України
передбачено, що недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Враховуючи, що зазначені договори
оренди укладено з порушенням
встановленого порядку передачі
земельних ділянок у оренду, є підстави
вважати, що вони не відповідають
вимогам закону, а тому відповідач
повинен повернути земельні ділянки,
отримані за незаконно укладеними
договорами оренди їх.

За таких обставин висновок суду про
задоволення позову є вірним, оскільки
ґрунтується на правильно встановлених
обставинах спору, рішення суду першої
інстанції відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про
неправильність висновків суду та про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права є безпідставними,
оскільки, вирішуючи даний спір, який
виник між сторонами, суд першої
інстанції в достатньо повному об'ємі
з'ясував права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи
сторін та дав їм належну правову
оцінку, постановив рішення, яке
відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а також
поясненнями сторін. Доводи
апеляційної скарги фактично містять у
собі суб'єктивне тлумачення апелянтом
норм матеріального права та його
суб'єктивне викладення обставин
справи, які не відповідають дійсним
обставинам, встановленим судом, а
також носять характер переоцінки
доказів, які були досліджені судом та
їм надано відповідну оцінку.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
є суттєви ми і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправи льного вирішення справи, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду за лишенню без змін.

У відповідності зі ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду;

5) постановити ухвалу про повне або
часткове скасування рішення суду
першої інстанції і направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки рішення
суду першої інстанції відповідає
вимогам закону, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду,
вони були предметом дослідження суду
першої інстанції, їм надано відповідну
оцінку, тому підстав для скасування
рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. 303,307,308,313,314,315,317 ЦПК
України, судова колегія судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Луганської області, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білокуракинського районного
суду Луганської області від 16 січня 2014
року у справі за позовом заступника
прокурора Луганської області в
інтересах держави до Білокуракинської
районної державної адміністрації та
ОСОБА_2 про визнання недійсним та
скасування розпорядження голови РДА
про надання земель в оренду та визнання
недійсним договорів оренди земельних
ділянок та повернення земельних
ділянок - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Луганської
області набирає чинності негайно, може
бути оскаржена до касаційної
інстанції - Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: