АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2923/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кобеляцька-Шаховал І. О. Доповідач -
Болтунова Л.М.Категорія 48
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів: - Тамакулової В.О.,
Макарова М.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 03 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
звільнення від сплати аліментів на
утримання батька, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 03 лютого 2014 року позовні
вимоги задоволені. ОСОБА_5 була
звільнена від сплати аліментів на
утримання батька ОСОБА_4 в розмірі 1/8
частини з усіх видів її заробітку та
доходів, але не менше, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку кожного місяця.
Ухвалою цього ж суду від 20 березня 2014
року виправлена описка в частині « 30
відсотків прожиткового мінімуму, який
встановлено для особи, що втратила
працездатність». ( а.с.66, 90)

З таким рішенням не погодився
відповідач, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з*ясування
обставин, що мають значення для справи
та порушення норм процесуального
права, просить його скасувати.( а.с.82)

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка є рідною донькою
відповідача.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 23 квітня 2012 року було
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на
утримання ОСОБА_4 Апеляційним судом
Дніпропетровської області від 03.09.2012
року дане рішення було скасовано та
ухвалено нове рішення про стягнення з
ОСОБА_5 аліментів на утримання батька в
розмірі 1/8 частини з усіх видів її
заробітку кожного місяця, але не менше
30 відсотків прожиткового мінімуму,
який встановлено для осіб, що втратили
працездатність. Зазначене рішення
набрало законної сили. ( а.с.9)

Згідно свідоцтва від 16 березня
2013 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_7 і прийняла його прізвище. ( а.с.)

Звертаючись з позовом про звільнення
від сплати аліментів ОСОБА_5,
посилалась на положення ст.ст.150,204 СК
України, зазначаючи, що відповідач, як
за час спільного проживання в сім*ї, так
і після припинення спільного
проживання з її матір*ю, не лише
повністю самовільно усунувся від її
виховання та утримання, а навпаки
створював перешкоди у навчанні, житті,
ставленні до неї як особистості, тому
вона вважає, що покладання на неї
обов*язку надавати допомогу на
утримання батька є не справедливим і
просила її позов задовольнити.

Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
положень ст.ст.150, 204 СК України,
визнавши доведеним факт ухилення
відповідача від виконання своїх
батьківських обов*язків по відношенню
до своєї доньки - позивачки по справі.

Проте, з таким висновком
погодитися не можна, оскільки суд
першої інстанції у достатньому обсязі
не визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню; не з'ясував всіх
обставин справи та не надав їм належної
оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве
значення для правильного вирішення
справи. Зазначені порушення норм
матеріального права є підставою до
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.204 СК України
дочка, син можуть бути звільнені судом
від обов*язку утримувати матір, батька
та обов*язку брати участь у додаткових
витратах, якщо буде встановлено, що
мати, батько ухилялися від виконання
своїх батьківських обов*язків.

Як вбачається з матеріалів
справи, за заявою ОСОБА_8, постановою
судді Нікопольського міського суду
Дніпропетровської області від 14
вересня 1995 року з ОСОБА_4 були стягнуті
аліменти в розмірі 1/3 частини на
утримання дочок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 з усіх видів
заробітку щомісячно, починаючи з 04.09.1995
року. ( а.с.15)

Згідно листа ВДВС Нікопольського
міськрайонного управління юстиції від
01.08.2013 року зазначена постанова не
перебувала на виконанні ДВС, що
підтвердили в судовому засіданні
позивачка та її представник.

Розглядаючи спір по суті, суд
першої інстанції в основу рішення про
задоволення позову поклав чисельні
пояснення свідків , які на думку
колегії суддів, не є належними та
допустимими доказами, в розумінні
ст.ст.58-60 ЦПК України, а інших доказів
позивачкою надано не було.

Посилання ОСОБА_5 на те, що
відповідач неодноразово застосовував
до неї та її матері заходи фізичного
насилля та завдавав тілесних
ушкоджень, неодноразово викрадав
майно, зловживав своїми батьківськими
правами, застосовуючи до неї фізичне
насилля, примус до праці та моральне
знущання, не знайшли свого
підтвердження і спростовуються
постановами про відмову у порушенні
кримінальної справи за період
вересень-жовтень 1995 року. ( а.с.50-53)

Аналізуючи зміст рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що воно не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України, а тому не
може залишатися в силі і підлягає
скасуванню, на підставі п.4 ст.309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову. А
отже апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 03 лютого 2014 року скасувати
і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: