РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9870/13-ц

пр. № 2/759/154/14

07 березня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарях Прохоренко К.М.,
Кузнець Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
неправомірними діями фізичної особи,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих
злочином, у розмірі 300000 грн.,
посилаючись на те, що вироком
Святошинського райсуду м. Києва від 8
травня 2013 р. за обвинуваченням відносно
ОСОБА_2 останнього засуджено до
позбавлення волі строком на 4 роки з
позбавленням обіймати посади,
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських функцій
та визнано винним у вчиненні
кримінального злочину, передбаченого
ч.2 ст. 271 КК України за порушення вимог
законодавства про охорону праці, тобто
порушення вимог законодавчих та інших
нормативно-правових актів про охорону
праці службовою особою підприємства,
установи, організації або
громадянином-суб'єктом
підприємницької діяльності, якщо це
порушення спричинило загибель людей
або інші тяжкі наслідки і звільнено від
відбуття покарання з випробуванням та
встановлено йому іспитовий строк на
один рік. Судом встановлено, що
неправомірними діями відповідача їй
спричинено тілесні ушкодження у
вигляді опіків 2-3 А-Б степені, які
віднесені до тяжких тілесних ушкоджень
за висновками судово-медичної
експертизи №882/Е від 6.08.2008 р. Оскільки
під час проведення досудового слідства
по кримінальній справі за кримінальним
провадженням №000118 вона
знаходилась на стаціонарному
лікуванні після травмування з причини
неправомірних дій відповідача і не
приймала участі у судовому засіданні
за обвинувальним актом відносно ОСОБА_2
та не мала можливості подати цивільній
позов у кримінальній справі, однак
визнана потерпілою від злочину,
заподіяного відповідачем, та
враховуючи регламент ст. 1166, ст. 1172, ст.
1206, ст. 1203, ст. 1208 ЦК України та
враховуючи втрату нею працездатності
після травми (опіки тіла) та погіршення
загального стану здоров'я з причини
перенесеної травми і на підставі
регламенту ст.ст. 55, 61 КПК України
матеріальна шкода підлягає стягненню в
судовому порядку.

В ході розгляду справи представник
ОСОБА_1-ОСОБА_3 подав заяву про
збільшення позовних вимог і зміну
предмету позову й просив стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 2437500 грн.
(упущений дохід за період з червня 2008 р.
до жовтня 2013 р. ) та 37500 грн. щомісячно
після набрання рішенням суду у цій
справі законної сили; стягнути
моральну шкоду у розмірі 400000 грн.

При цьому, посилається на те, що
внаслідок протиправної поведінки
відповідача позивачу було спричинено
каліцтво у вигляді опіків голови,
верхніх кінцівок і спини, внаслідок цих
опіків позивач в період з 9.05.2008 р. по
11.06.2008 р. знаходилась на стаціонарному
лікуванні в Київській міській
клінічній лікарні №2, перенесла вісім
оперативних втручань. Внаслідок
отриманого каліцтва та перенесених
страждань у позивача загострились і
значно ускладнились ішемічна хвороба
серця, атеросклеротичний
кардіосклероз та гіпертонічна хвороба.
Після виписки зі стаціонару позивач ще
кілька років була змушена
консультуватись у лікарів проходити
курси лікування та реабілітацію в
санаторно-курортних закладах з приводу
отриманих опіків, внаслідок отриманих
ран у позивача назавжди залишились
рубці на тілі, до цього часу не повністю
відновились функції правої верхньої
кінцівки, у неї значно підвищився
артеріальний тиск, що значно ускладнює
її життя. Внаслідок лікування та
подальшої реабілітації позивач
тривалий час не могла здійснювати
підприємницьку діяльність, і хоча
спробувала її відновити майже через
рік після вибуху газового балону, але
поганий стан здоров'я змусив позивача
незабаром взагалі відмовитись від
подальшого ведення підприємницької
діяльності, чим зазнала втрат від
здійснення підприємницької
діяльності, що складає 37000 грн.
щомісячно, і за період з червня 2008 р. до
жовтня 2013 р. розмір втраченого
позивачем доходу складає 2437500 грн.
Позивачу було завдану моральну шкоду,
що полягає у значному, інтенсивному та
триваючому фізичному болю і
стражданнях, яких позивач зазнала у
зв'язку з каліцтвом, спричиненого
протиправною поведінкою відповідача.
Заподіяні позивачу тілесні ушкодження
(каліцтво) внаслідок вибуху газового
балону були небезпечними для життя
позивача. Внаслідок каліцтва та його
наслідків позивач так і не змогла
повернутись до нормального життя.
Позивач зазнала душевних страждань у
зв'язку із знищенням внаслідок пожежі
її торгового місця, майна і документів,
які на ньому знаходились і вона змушена
була відновлювати свій паспорт,
документи про реєстрацію приватним
підприємцем та інші документи, що
вимагало значних затрат як часу, так і
сил, яких і так не вистачало позивачу
внаслідок ушкодження здоров'я. Розмір
відшкодування моральної шкоди позивач
оцінює в 400000 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в
подальшому в судовому засіданні заявив
про залишення без розгляду згідно п.5 ч.1
ст. 207 ЦПК України позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 2437500 грн.
(упущений дохід за період з червня 2008 р.
до жовтня 2013 р. ) та 37500 грн. щомісячно
після набрання рішенням суду у цій
справі законної сили і ухвалою
Святошинського райсуду м. Києва від
6.03.2014 р. заява була задоволена та
залишені без розгляду згідно п.5 ч.1 ст.
207 ЦПК України позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 2437500 грн. (упущений дохід за
період з червня 2008 р. до жовтня 2013 р.) та
37500 грн. щомісячно після набрання
рішенням суду у цій справі законної
сили (а.с.119-121).

Представник відповідача позов не
визнав, вважаючи його безпідставним,
мотивуючи тим, що позивачем у порушення
вимог закону, що регулює спірні
правовідносини, до позовної заяви не
було надано доказів в обґрунтування
заявлених вимог про відшкодування
моральної шкоди та підтвердження її
розміру. Не було надано позивачем до
суду доказів на підтвердження
належності їй торгового місця, яке було
знищено внаслідок пожежі 9.05.2008 р., а
також знищення належного їй товару,
вартості майна. 4 вересня 2008 р. під час
допиту позивача слідчим СВ
Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві ОСОБА_1 заявила про відсутність
претензій до ОСОБА_2 ОСОБА_2 було
понесено витрати на лікування ОСОБА_1,
як й інших потерпілих по кримінальній
справі. Позивачем не було доведено
ускладнення у неї ішемічної хвороби
серця, атеросклеротичного
кардіосклерозу та гіпертонічної
хвороби внаслідок пожежі 9.05.2008 р., а
також причинно-наслідкового зв'язку
між протиправними діями відповідача та
вказаними захворюваннями.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини справи, дослідивши письмові
докази по справі, оглянувши
кримінальну справу, прийшов до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що вироком
Святошинського райсуду м. Києва від
8.05.2013 р. було визнано ОСОБА_2 винним у
скоєнні злочину, передбаченого ст. 271 ч.
2 КК України, і призначено покарання у
вигляді 4 років позбавлення волі, й
відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_2
був звільнений від відбуття покарання
з випробуванням, з іспитовим строком на
1 рік та на підставі ст. 76 КК України з
покладенням певних обов'язків. ОСОБА_2
був визнаний винним у тому, що
внаслідок допущених ним порушень вимог
законодавства про охорону праці 9.05.2008
р. приблизно о 13 годин 45 хвилин в
орендованому ним кіоску з виготовлення
шаурми та курей гриль, що належить ТОВ
«Аста», який прибудований до
приміщення гральних автоматів
«Пальміра», розташованого на території
ринку «Роздол», що по пр-ту Перемоги, 100
в м. Києві, внаслідок спалаху
газово-повітряної суміші, яка
утворилася в результаті витоку із
газового балона стався вибух та
виникла пожежа, якою було заподіяно
шкоду здоров'ю найманим ОСОБА_2
працівникам-ОСОБА_21 та ОСОБА_4, а також
спричинено загибель громадян ОСОБА_5,
та ОСОБА_6 і заподіяно шкоду здоров'ю
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20 (а.с.30-37).

Згідно ст.ст. 56 КПК України потерпілий
має право на відшкодування завданої
кримінальним правопорушенням шкоди в
порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 128 КПК України особа, яка не
пред'явила цивільного позову в
кримінальному процесі, а також особа,
цивільний позов якої залишено без
розгляду, має право пред'явити його в
порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, у приниженні
честі, гідності, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи. Моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування. Моральна
шкода відшкодовується одноразово, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода,
завдана каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Судом встановлено, що позивачу по
справі, як потерпілій по кримінальній
справі, було заподіяно моральну шкоду
діями відповідача по справі, який
вчинив злочин, внаслідок якого ОСОБА_1
згідно з висновком судово-медичної
експертизи №882/Е від 6 серпня 2008 року
було заподіяно тілесні ушкодження у
вигляді опіків 2-3А-Б степені 35 % голови,
верхніх кінцівок (в області кистей та
передпліч), спині й за ступенем
тяжкості вищевказані тілесні
ушкодження відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень (за критерієм
небезпеки для життя).

Позивач тривалий час лікувалася в
Київській міській клінічній лікарні №2
з 9.05.2008 р. по 11.06.2008 р., будучи в тяжкому
стані, перенесла оперативні втручання
та фізичний біль, внаслідок отримання
тілесних ушкоджень порушився її
звичний образ життя, пов'язаний з
відновленням здоров'я. Це вбачається як
з пояснень представника позивача, так і
з досліджених матеріалів даної
цивільної справи і оглянутого судом
кримінального провадження (ун.
№759/4084/13-к, пр. №1-кп/759/153/13) за
обвинувальним актом стосовно ОСОБА_2
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 271 ч.2
КК України).

Розмір моральної шкоди, заподіяній
позивачу по справі, суд визначає з
врахуванням всіх обставин та особи
ОСОБА_1 в 25000 грн.

До суду не надано доказів з боку
відповідача чи його представника про
те, що ОСОБА_2 надав безпосередньо
ОСОБА_1 компенсацію за матеріальну чи
моральну шкоду, починаючи з 9.05.2008 р.,
коли сталась подія, і до даного періоду
часу. Надані суду квитанції, видаткові
накладні, акти приймання-передачі
благодійної допомоги щодо надання
ОСОБА_2 благодійної допомоги
(безповоротної фінансової допомоги)
медичному закладу, купівлю ним
медичних препаратів не містять даних
про отримувача коштів саме ОСОБА_1 і
вони не підтверджують обставин того, що
ці кошти чи лікарські препарати ( і в
якій сумі та обсягу) передані на
потреби або лікування для ОСОБА_1
(а.с.61-83).

Той факт, що ОСОБА_1, будучи допитаною
4.09.2008 р. в якості потерпілої по
кримінальній справі, пояснила, що
претензій ні до кого не має, цивільний
позов заявляти не буде, не свідчить про
позбавлення її права на звернення з
позовом до суду у цивільному порядку
після розгляду кримінальної справи,
чим вона і скористалась звернувшись
1.07.2013 р. з позовом до суду (а.с.60).

Не погоджуючись з позовними вимогами
про стягнення моральної шкоди в
розмірі 400000 грн., суд виходить з
наступного.

Моральна шкода має визначатись
відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України.

Як випливає із ч.1 ст. 60 ЦПК України,
обов'язок доказування наявності
моральної шкоди покладається на особу,
що вимагає її відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як роз'яснено у п.п. 3, 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31 березня 1995 р. «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Так, однією з підстав для відшкодування
моральної шкоди ОСОБА_1 визначила
знищення внаслідок пожежі її торгового
місця, майна і документів, які на ньому
знаходились. Однак, позивачем не було
надано суду належних та допустимих
доказів на підтвердження належності їй
торгового місця, яке було знищено
внаслідок пожежі 9.05.2008 р., а також
знищення належного їй товару, вартості
вказаного майна.

Позивачем також не було доведено
ускладнення у неї ішемічної хвороби
серця, атеросклеротичного
кардіосклерозу та гіпертонічної
хвороби внаслідок пожежі 9.05.2008 р., а
також причинно-наслідкового зв'язку
між протиправними діями відповідача та
вказаними захворюваннями.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

З боку позивача не надані на
дослідження та огляду суду медичної
карти, щоб з'ясувати перебіг її
захворювань, лікування травм для
з'ясування в повному обсязі спірних
питань по предмету спору. Позивач і
представники сторін не настоювали на
проведенні та оплаті відповідної
судово-медичної експертизи щодо
визначення стану здоров'я позивача на
даний період часу, пов'язаного з
отриманням нею тілесних ушкоджень
внаслідок пожежі 9.05.2008 р. Тому, суд
виходить при вирішенні спору по суті з
доказів, що є в матеріалах цивільної і
кримінальної справ, та наданих
сторонами, їх представниками.

З відповідача по справі підлягають
стягненню на користь держави витрати,
понесені судом, відповідно до вимог ст.
88 ЦПК України та Закону України «Про
судовий збір», в розмірі 250 грн.,
виходячи з об*єму задоволених позовних
вимог, оскільки позивач по закону була
звільнена від сплати судового збору
при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.56, 128 КПК України, ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК
України, ст.ст.3, 10, 14, 58, 60, 61, 88, 212, 214, 215
ЦПК України, суд-

в и р і ш
и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
неправомірними діями фізичної особи,
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану
внаслідок вчинення злочину, в розмірі
25000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь держави судові витрати по
справі у вигляді судового збору в
розмірі 250 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя