Справа № 161/67/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Черняк В.В. Провадження №
22-ц/773/739/14 Категорія: 45 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М. М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача -
Корчука Б.Л., Філончук Г.М.,

представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відділу освіти Луцької районної
державної адміністрації Волинської
області про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
шляхом ліквідації дерев, за
апеляційною скаргою позивача на
рішення Луцького міськрайонного суду
від 26 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л
А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 26 березня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції свої висновки
обґрунтовував тим, що позивачем не
доведено та не надано доказів, які
підтверджували ту обставину, що
посаджені на території Романівської
ЗОШ дерева є аварійними та здійснюють
перешкоди їй у користуванні земельною
ділянкою, яка перебуває у власності
позивача та створюють реальну
небезпеку для господарських споруд та
будівель розташованих на цій земельній
ділянці.

Висновки суду відповідають
встановленим в справі обставинам та
нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить земельна ділянка
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд площею 0,1488 га, яка розташована
в с. Романів Луцького району Волинської
області, що підтверджується державним
актом на право власності на земельну
ділянку серії ВЛ № 012769 (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1 неодноразово
зверталася до відповідача, який є
землекористувачем суміжної земельної
ділянки, розташованої на території
Романівської ЗОШ, щодо ліквідації
дерев, які знаходяться на цій земельній
ділянці, оскільки вони ростуть на
відстані меншій за мінімально
встановлену від межі її земельної
ділянки та створюють безпосередню
небезпеку для господарських будівель
належних позивачу. Крім того, ці дерева
створюють непомірне затінення та
забруднення території земельної
ділянки ОСОБА_1, що є наслідком
перешкоджання використання земельної
ділянки за цільовим призначенням.

Судом першої інстанції також
встановлено, що спірні дерева
розташовані на території Романівської
ЗОШ, а не на межі та земельній ділянці
ОСОБА_1 та були посаджені до того часу, з
якого позивач користується, належною
їй на праві власності земельною
ділянкою. Межі земельної ділянки
навчального закладу та земельної
ділянки ОСОБА_1 відповідають нормам
законодавства та крім того, відповідно
до акту обстеження зелених насаджень
від 27.03.2013 року аварійних дерев, які
підлягають зрізуванню на території
Романівської ЗОШ, зокрема які межують
із земельною ділянкою позивача, не
виявлено (а.с.14). Крім того, позивачка в
судовому засіданні під час
апеляційного розгляду справи сама
визнала, що дерева породи береза, які
ростуть поблизу її межі, знаходяться з
північної сторони її ділянки, а відтак
не можуть затіняти останню.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому кодексом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 105 ЗК України у
випадку проникнення коренів і гілок
дерев з однієї земельної ділянки на
іншу власники та землекористувачі
земельних ділянок мають право
відрізати корені дерев і кущів, які
проникають із сусідньої земельної
ділянки, якщо таке проникнення є
перепоною у використанні земельної
ділянки за цільовим призначенням.
Право вимагати ліквідації дерев
передбаченест.109 ЗК України лише щодо
дерев, які стоять на спільній межі.

Ч. 1 ст. 60 ЦПК передбачено кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Будь-якими доказами позивачка не
довела, що дерева, які ростуть на
суміжній земельній ділянці, де
розміщена школа, перешкоджають їй
користуватися своєю земельною
ділянкою. Саме по собі розміщення
окремих дерев ближче до межі її
земельної ділянки, ніж це вимагається
відповідними будівельними нормами і
правилами, не свідчить про створення
цим перешкод у користуванні власною
земельною ділянкою.

Отже, з врахуванням наведених правових
норм та встановлених судом обставин
справи, відсутності доказів, які б
підтверджували ту обставину, що дерева,
які знаходяться на території
Романівської ЗОШ здійснюють перешкоди
позивачу у користуванні належною їй
земельною ділянкою та створюють
небезпеку для господарських споруд і
будівель, розташованих на цій
земельній ділянці, місцевий суд
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в позові ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги позивача не
знайшли свого підтвердження під час
перегляду в апеляційному порядку
оскаржуваного рішення суду, були
предметом розгляду в суді першої
інстанції і висновків суду, викладених
в рішенні, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 26 березня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: