Справа № 136/403/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"25" квітня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Пороховий Г. І.

за участю секретаря
Квашук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Липовець
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Липовецької міської ради Липовецького
району Вінницької області, третіх осіб:
ОСОБА_3, Липовецького районного відділу
Управління Державного земельного
агентства у Вінницькій області про
визнання частково недійсним рішення
сільської ради та скасування
державного акта на право власності на
земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до
Липовецького районного суду
Вінницької області із позовною заявою
до Липовецької міської ради
Липовецького району Вінницької
області про визнання частково
недійсним рішення сільської ради та
скасування державного акта на право
власності на земельну ділянку. Свої
позовні вимоги позивачка мотивувала
тим, що їй на праві власності належить
1/2 частки житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого
державним нотаріусом Липовецької
державної нотаріальної контори Кицюк
О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2164
від 26 серпня 2009 року. Вказана частка
будинку раніше належала на праві
власності ОСОБА_5, на підставі
свідоцтва про право особистої
власності на домоволодіння від 20
вересня 1976 року. Інша 1/2 частка
вказаного будинковолодіння належить
на праві власності третій особі -
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право
на спадщину після смерті ОСОБА_6. За
вказаним домоволодінням закріплена
земельна ділянка для його
обслуговування у розмірі 0,15 га. Влітку
2013 року позивачка звернулась до
Липовецької сільської ради через свого
представника - Цвігун Віту Борисівну, з
заявою про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд маючи на меті її
подальшу приватизацію. Листом
Липовецької міської ради від 28 серпня
2013 року їй було повідомлено, що
рішенням 4 сесії 5 скликання від 12
жовтня 2006 року за № 78 земельну ділянку
площею 0,15 га по АДРЕСА_1, безкоштовно
передано у власність ОСОБА_3, на
підставі чого виготовлений державний
акт на землю. Вказане Рішення
Липовецької міської ради вважає
незаконним та таким, що підлягає
частковому скасуванню з наступних
підстав. Відповідно до ст. 20 Земельного
Кодексу УРСР, що діяв на момент
отримання ОСОБА_5 спірної ділянки у
користування, право землекористування
громадян, які проживають в містах і
селищах міського типу засвідчується
записами в реєстрових книгах
виконавчих комітетів міських, селищних
Рад народних депутатів. Як вбачається з
листа Липовецької міської ради, згідно
із земельно-кадастровою документацією,
земельна ділянка площею 0,1557 га по
АДРЕСА_1 була передана ОСОБА_5 для
ведення особистого селянського
господарства. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5
померла. У 2009 році позивачка вступила в
спадщину та набула право власності на ?
частки житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого
державним нотаріусом Липовецької
державної нотаріальної контори Кицюк
О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2164
від 26 серпня 2009 року. Таким чином, до
неї, як спадкоємиці попереднього
землекористувача - ОСОБА_5, перейшло
право користування земельною ділянкою
за адресою: АДРЕСА_1. Як вбачається з
Листа Липовецької міської ради,
земельна ділянка для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд (на якій
розташований житловий будинок, що
належав 1/2 частини ОСОБА_5 та 1/2 частини
ОСОБА_6), площею 0,15 га, по АДРЕСА_1, була
виділена ОСОБА_6. Проте, відповідач у
своєму Листі не вказує на якій саме
підставі та яким шляхом спірна
земельна ділянка була вилучена із
користування ОСОБА_5 та передана в
користування ОСОБА_6. Крім того, в листі
Липовецької міської ради зазначено, що
рішенням виконавчого комітету
селищної ради від 25 лютого 1998 року за №
24 земельну ділянку площею 0,25 га по
АДРЕСА_1, надано (в рішенні зазначено
переоформити) на ОСОБА_3 згідно із
свідоцтвом про право на спадщину.
Вказане рішення Липовецької сільської
ради є незаконним, оскільки земельна
ділянка, яку було передано ОСОБА_3, була
виділена для користування ОСОБА_5,
право користування якої не припинено
за її життя та перейшло до неї, як до
спадкоємиці, після її смерті на
підставах, зазначених вище. Також,
формулювання Рішеня є юридично
невірним оскільки визначення
«переоформити» не є тотожним поняттю
«передати в користування», право на яке
є головною умовою для подальшого
оформлення права власності на земельну
ділянку. Крім того, як вбачається зі
змісту Листа Липовецької сільської
ради, ОСОБА_3 надано 0,25 га замість 0,15 га
спірної земельної ділянки , що також є
підставою вважати вказане Рішення
сільради незаконним та таким, що
підлягає скасуванню. Рішенням
Липовецької сільської ради 4 сесії 5
скликання від 12 жовтня 2006 року за № 78
про безкоштовну передачу у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,15 га
по АДРЕСА_1, на підставі чого
виготовлений державний акт на землю,
також підлягає скасуванню як наслідок
незаконності та неправомірності
прийняття Рішення виконавчого
комітету селищної ради від 25 лютого 1998
року за №24, згідно якого земельну
ділянку надано ОСОБА_3 згідно із
свідоцтвом про право на спадщину.
Просить суд визнати частково недійсним
рішення сільської ради та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку.

Представник позивача - ОСОБА_8 в
судовому засіданні позов підтримав,
просив суд його задовольнити. Суду
пояснив, що позовна давність не
пропущена, тому що ОСОБА_1 дізналась про
порушення свого права лише в 2013 році.

Представник відповідача -
Липовецької міської ради Липовецького
району Вінницької області - Бойко О.О. в
судовому засідання позов не визнав та
подав заперечення проти позову,
посилаючись на те, що сплив строк
позовної давності, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу, а тому просив суд відмовити в
задоволенні позову.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала, надала суду
заяву про застосування строків
позовної давності, в якій зазначила, що
позивачка ОСОБА_1 з моменту оформлення
спадкового майна 16 серпня 2009 року, на
протязі строку позовної давності мала
всі можливості звернутися до суду з
позовом, однак цим правом вона не
скористалась та звернулась до суду 11
лютого 2014 року. Тобто строк перебігу
позовної давності тривалістю у 3 роки
сплив. Тому просить відмовити в
задоволенні позові.

Представник третьої особи ОСОБА_3
- ОСОБА_10, діючий на підставі
довіреності, в судовому засіданні
позов не визнав, суду пояснив, що докази
суперечать тексту позовної заяви. Як
відомо з позовної заяви ОСОБА_1 є
власником ? частки житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами.
В БТІ зареєстрована 7/16 частки
житлового будинку. Рішення, які вона
зазначає у позові не слугували
підставою для видачі державного акту.
Позовні вимоги не зрозумілі і не
уточнені. Просить суд у задоволенні
позову відмовити.

Представник третьої особи -
відділу Дерземагентства у
Липовецькому районі Вінницькій
області Шендерук Г.Є. в судове
засідання не з'явилась, хоча про час і
місце судового розгляду буда оповіщена
належним чином у встановленому законом
порядку, заяви про розгляд справи за її
відсутності до суду не направила.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників позивача,
відповідача, третіх осіб, дослідивши
всі зібрані докази та давши їм оцінку в
сукупності, суд прийшов до висновку що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати
позивачки ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що в Книзі
реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за № 67 (а.с.19).
За життя було складено заповіт, за яким
позивачці ОСОБА_1 на праві власності
належить 1/2 частки житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом, виданого
державним нотаріусом Липовецької
державної нотаріальної контори Кицюк
О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2164
від 26 серпня 2009 року (а.с.12). Однак
позивачці належить не 1/2 частки
житлового будинку, а 7/16 частки, так як 1/8
частки померлої ОСОБА_5 нею не
оформлена. Дане свідоцтво
зареєстровано у БТІ, де вказано, що 7/16
часток житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1
зареєстровано на праві приватної
власності ОСОБА_1 і записано в
реєстрову книгу № 6 за реєстровим № 1388
від 10 жовтня 2009 року. Те, що 7/16 частки
належить позивачці також
підтверджується технічним паспортом,
виданим БТІ від 08 грудня 2008 року
(а.с.13-18). Інша 1/2 частка вказаного
будинковолодіння належить на праві
власності третій особі - ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину після смерті ОСОБА_6. За
вказаним домоволодінням закріплена
земельна ділянка для його
обслуговування у розмірі 0,15 га. При
житті ОСОБА_5 розділила будинок, але
залишила не роздільним земельну
ділянку, так як її земельна ділянка
була за межами цього будинку.

Третьою особою по даній справі -
ОСОБА_3 суду було подано заяву про
застосування строків позовної
давності, в якій вона посилалась на те,
що позивачка в 2009 році вступила в
спадщину та набула право власності на
1/2 частки житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
селищної ради від 25 лютого 1998 року за №
24 ОСОБА_3 надано земельну ділянку
площею 0,25 га по АДРЕСА_1.

Рішенням за № 78 4 сесії 5
скликання від 12 жовтня 2006 року
Липовецької міської ради їй було
передано у власність земельну ділянку
площею 0,15 га для ведення особистого
селянського господарства в АДРЕСА_1.

Вказані рішення були прийняті за
життя спадкодавця, ОСОБА_5, ще до того як
позивач успадкував вказану частину
будинку, і вона таке рішення не
оскаржувала.

На підставі рішення Липовецької
міської ради 30 сесії 5 скликання від 16
жовтня 2009 року їй було виготовлено
державний акт серії ЯИ № 592223 від 02
лютого 2010 року на земельну ділянку
площею 0,0473 га для ведення особистого
селянського господарства та державний
акт серії ЯИ № 592222 від 02 лютого 2010 року
на земельну ділянку площею 0,1000 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку ведення особистого
селянського господарства в АДРЕСА_1.

Таким чином, з моменту оформлення
позивачем спадкового майна, 16 серпня 2009
року, на протязі строку позовної
давності будь-якого із вказаних
оскаржуваних рішень у позивача були
всі можливості звернутися із
відповідними позовами до суду, у раз,
якщо вона вважала, що даними рішеннями
її права чи майнові інтереси були
порушені. Однак, цим правом вона не
скористалась, а звернулась до суду із
наведеним позовом лише 11 лютого 2014
року.

Крім того, представником
Липовецької міської ради подано
заперечення на позовну заяву, в якому
зазначається, що у 2009 році позивачка
набула право власності на ? частки
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами. Вказана частка
будинку раніше належала на праві
власності ОСОБА_5. Дана обставина не
відповідає дійсності, оскільки
відповідно до вище зазначеного
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, позивачці фактично належить
лише 7/8 частки майна ОСОБА_5, яке
складається із ? частки житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, крім того 1/8 зазначеної частки
майна ОСОБА_5, залишається
неоформленою.

Позивач вказує на те, що «за
вказаним домоволодінням закріплена
земельна ділянка для його
обслуговування у розмірі 0,15 га», однак
згідно земельно-кадастрової книги за
адресою АДРЕСА_1, рахується земельна
ділянка загальною площею 0,1473 га, в тому
числі: земельна ділянка площею - 0,0473 га
для ведення особистого селянського
господарства та земельна ділянка
площею - 0,10 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, які
передані в приватну власність ОСОБА_3,
та посвідчені державними актами на
землю (серія ЯИ № 592223 від 02.02.2010 року та
серія ЯИ № 592222 від 02.02.2010 року).
Позивачка вказує, що їй як спадкоємиці
попереднього землекористувача ОСОБА_5
перейшло право користування на
земельну ділянку площею 0,1557 га.

Відповідно до п. 1 ст. 377 Цивільного
Кодексу України, до особи, яка набула
право власності на житловий будинок
(крім багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільової призначення в обсязі
та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

До позовної заяви не доданий
жодний документ який би підтверджував
на яких умовах та згідно яких рішень
Липовецької міської ради за ОСОБА_5
рахувалась земельна ділянка. Крім того,
позивачці відповідно до ст.377 ЦК
України, ст.89, ст. 120 Земельного кодексу
України, може належати земельна
ділянка для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, на
праві спільної сумісної власності, в
даному випадку на земельну ділянку
площею 0,10 га по АДРЕСА_1, а не 0,1557 га, як
вона про те зазначає.

При прийнятті вищевказаних
рішень міської ради інтереси позивачки
не були враховані і не могли бути
враховані, оскільки на момент
прийняття зазначених рішень вона не
була власницею нерухомого майна і
жодного права (власності чи
користування) земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 - не мала. Зазначені рішення
були прийнятті за життя спадкодавця -
ОСОБА_5, яка знала про прийнятті рішення
і могла в разі незгоди оскаржити їх у
судовому порядку.

До позову не додано доказу, який
би підтверджував факт належного права
користування позивачкою спірною
земельною ділянкою. Також, вимога
позивача щодо скасування державного
акту на право власності на земельну
ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1,
ОСОБА_3, не може бути задоволена,
оскільки не зазначена серія, номер та
дата видачі державного акту, який
вимагається скасувати.

Крім того, з позовної заяви
випливає, що позивачка ОСОБА_1, у 2009 році
набула право власності на частку
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, тому з моменту
оформлення спадкового майна, а саме з 16
серпня 2009 року, на протязі строку
позовної давності, у неї були всі
можливості звернутися із відповідним
позовом до суду, але цим вона не
скористалась, а звернулась до суду із
наведеним позовом лише 11 лютого 2014
року, тобто через п'ять років.

Стаття 256 ЦК України вказує, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутись до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
з дня, коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Статтею 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування, якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з наведеного, суд вважає,
що позивач звернувся до суду із позовом
про визнання частково недійсним
рішення сільської ради та скасування
державного акту на право приватної
власності на землю після спливу
терміну позовної давності.

Враховуючи вище викладене та
керуючись ст.ст.256, 257, 261, ч. 3,4 ст. 267 ЦК
України, ст.ст. 27, 31 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Липовецької міської ради Липовецького
району Вінницької області, третіх осіб:
ОСОБА_3, Липовецького районного відділу
Управління Державного земельного
агентства у Вінницькій області про
визнання частково недійсним рішення
сільської ради та скасування
державного акта на право власності на
земельну ділянку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Г. І. Пороховий