Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

№ 664/4419/13-ц

06 травня 2014 року
м. Цюрупинськ

Цюрупинський районний суд Херсонської
області в складі:

судді
Сіденка С.І.,

при секретарі
Скорик Н. С.,

за участю сторін та їх представників,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Цюрупинську
цивільну справу за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ DNH4KP13690773 від 29.06.2006 року в сумі 32664,03
грн. В обгрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідно до
укладеного договору ОСОБА_1 29.06.2014 року
отримав кредит у розмірі 2762,50 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і Банком
Договір, про що свідчить підпис
Відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов. У
порушення умов договору відповідач
зобов'язаня за вказаним договором
належним чином не виконав, у звязку з
чим станом на 10.09.2013 року має
заборгованість за перед позивачем в
сумі 32664,03 грн., яка складається з:

- 2330,52 грн. - заборгованість за кредитом,

- 10497,47 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом,

- 17804,42 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобовязань за договором,

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина),

- 1531,62. - штраф (процентна складова), які
позивач просить стягнути на його
користь з відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлений позов підтримав
повністю, просив позов задовольнити,
стягнувши з відповідача заявлену суму
заборгованості та понесені позивачем
судові витрати.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні заявлений позов не
визнали повністю. Заперечення протии
позову мотивували тим, що відповідач не
перебуває в договірних відносинах з
позивачем, оскільки підписана
відповідачем заява не являється по
суті кредитним договором, кредитні
кошти отримані відповідачем не були.
Просили суд в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Судом установлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

Відповідно до заяви про отримання
кредиту позивач взяв у відповідача
29.06.2006 року строковий кредит у сумі 2762,50
грн. Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним і
Банком договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві.

Позивач зобовязання за договором
виконав, що підтверджується
меморіальними ордерами №№ 60629В07SQ, 07SP,
60629В7S0 від 29.06.2006 року.

Відповідач зобов'язання за вказаним
договором не виконав, у звязку з чим
станом на 10.09.2013 року має
заборгованість перед позивачем в сумі
32664,03 грн., що підтверджується
розрахунком заборгованості за
договором, з яких з яких 2330,52 грн. -
заборгованість за кредитом, 10497,47 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 17804,42 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина), 1531,62 грн. -
штраф (процентна складова).

Відповідно ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
кредитору надані грошові кошти (кредит)
та сплатити проценти у строки та на
умовах, встановлених договором.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживчий кредит - кошти, що надаються
кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
продукція - будь-які виріб (товар),
робота чи послуга, що виготовляються,
виконуються чи надаються для
задоволення суспільних потреб.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
послуга - діяльність виконавця з
надання (передачі) споживачеві певного
визначеного договором матеріального
чи нематеріального блага, що
здійснюється за індивідуальним
замовленням споживача для задоволення
його особистих потреб.

Відповідно до чч. 1, 2 п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
продавець (виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Несправедливими є, зокрема,
умови договору про встановлення вимоги
щодо сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації (понад
п'ятдесят відсотків вартості
продукції) у разі невиконання ним
зобов'язань за договором.

Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р.
«Про практику розгляду цивільних справ
за позовами про захист прав
споживачів» розяснено, що до відносин,
які регулюються Законом України «Про
захист прав споживачів» відносяться і
ті, що виникають із договорів про
надання фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних потреб громадян, у
тому числі про надання кредитів,
відкриття й ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій.

Крім того, при вирішенні вказаного
спору необхідно застосовувати
висновки, викладені в рішенні
Конституційного суду України № 15рп/2011
від 10.11.2011 р. у справі № 1-26/2011 за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення
положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11,
частини восьмої сттаття 18, частини
третьої статті 22 Закону України «Про
захист прав споживачів» у взаємозвязку
з положеннями частини четвертої статті
42 Конституції України про поширення на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і під час виконання
такого договору положень п.п. 22, 23 ст. 1,
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів».

За вказаних обставин, суд вважає за
можливе застосувати положення п. 5 ч. 3
ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів» при визначенні розміру
заборгованості за процентами за
користування кредитом, пені та штрафів,
оскільки визначений позивачем розмір
останніх є непропорційно великим в
порівнянні з розміром заборгованості
по кредиту в сумі 2330,52 грн. Таким чином
до стягнення з відповідача підлягає
1165,26 грн. заборгованості за процентами
за користування кредитом, пені та
штрафів (фіксованої частини та
процентної складової) як 50 відсотків
від розміру заборгованості по кредиту
на суму 2330,52 грн.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги в силу ст. ст. 1049, 1054 ЦК
України, пп. 17, 19, 23 ч. 1 ст. 1, чч. 1, 2 п. 5 ч. 3
ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII,
Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р.
«Про практику розгляду цивільних справ
за позовами про захист прав
споживачів» підлягають задоволенню
частково із стягненням заборгованості
з відповідача на користь позивача в
сумі 3495,78 грн., з яких: 2330,52 -
заборгованість за кредитом, 1165,26 -
заборгованість за процентами, пенею,
штрафами (фіксованої частини та
процентної складової).

Керуючись ст.ст.15, 30, 212, 214-215, 224 - 226 ЦПК
України, ст. ст. 526, 530, 1046, 1048, 1049 ЦК
України, пп. 17, 19, 23 ч. 1 ст. 1, чч. 1, 2 п. 5 ч. 3
ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII,
Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р.
«Про практику розгляду цивільних справ
за позовами про захист прав
споживачів», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк», (р/р
3111 МФО 305299, ідентифікаційний код
за ) заборгованість по
кркдитному договору на загальну суму
3495,78 грн. (три тисячі чотириста
дев'яносто п'ять) гривень 78 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк», (р/р 0001 МФО 305299,
ідентифікаційний код за )
судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті
сорок три грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Цюрупинський районний суд Херсонської
області, шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
С. І. Сіденко