Номер провадження № 22-ц/785/2650/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Доценко Л.І., Процик М.В.

При секретарі - Граненко А.А.

За участю позивача-ОСОБА_5

Представника позивача-ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
представника Приморської
райадміністрації м. Одеси на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 15.07.2013 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до Приморської
райадміністрації Одеської міської
ради

-про визнання права користування
житловим приміщенням,зобовязання
укласти договір житлового найму,

В С Т А Н О В И Л А:

09.04.2013 року позивач звернувся до суду з
вищезазначеними вимогами в порядку їх
уточнення в яких зазначав, що з 2003 року
постійно проживав в АДРЕСА_1, куди
вселився з дозволу ОСОБА_6 як член її
сім"ї. З цього часу вони вели спільне
господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6
померла. Рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 22
листопада 2012 року було встановлено
факт проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу у період з 05.10.2003 року
до 07.06.2011 року за адресою АДРЕСА_1 а
також встановлено, що до теперішнього
часу він проживає за спірною адресою.
21.01.2013 року він звернувся до
відповідача щодо переоформлення
особового рахунку, укладення договору
найму на спірну квартиру на його ім'я,
однак йому було відмовлено.
Посилаючись на вимоги ст.47
Конституції України, ст. 824 ЦК України,
ст.64, 65 ЖК України просив суд
задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 15 липня 2013 року позовні
вимоги задоволено. Суд визнав за
ОСОБА_5 право користування квартирою
АДРЕСА_1. Зобов'язав Приморську
районну адміністрацію Одеської
міської ради укласти з ОСОБА_5
договір найму квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 20,4 кв. м. житловою
площею 13 кв. м.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду з
ухваленням нового, яким відмовити в
позовних вимогах, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на відсутність письмової
згоди на вселення позивача в спірне
приміщення попереднього наймача та
власника квартири та на те, що він не є
громадяном України а тому позбавлений
права на отримання квартири в
державному та громадському фонді.

В судове засідання відповідач не
з'явився, про час та місце розгляду
справи сповіщений належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова
колегія вважає можливим оголосити
вступну та резолютивну частини.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді доповідача, вислухавши пояснення
сторін, що з'явились, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені вимоги
районний суд виходив з наявності
визначених ст.64 ЖК України підстав
для визнання позивача членом сім»ї
колишнього наймача цієї квартири
ОСОБА_6, й відповідно до наявності
підстав для визнання за позивачем
права користування спірною квартирою.

Проте з такими висновками погодитись
не можна.

Статтею 3 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку
встановленому цим
Кодексом,звернутися до суду за
захистом своїх прав,свобод чи
інтересів.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до вимог ст. 65 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним,користуються на рівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з
наймачем майнову відповідальність за
зобов'язаннями,що випливають із
зазначеного договору. До членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано і

інших осіб,якщо вони постійно
поживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Якщо особи
зазначені в частині другій цієї
статті, перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати в
займаному жилому приміщені ,вони мають
такі ж права і обов'язки, як наймач та
члени його сім'ї.

Згідно з ст. 65 ЖК України особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача,набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням,якщо
при вселенні між цими особами ,наймачем
та членами його сім'ї,які приживають з
ним,не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться в
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 02 квітня 1985 року №2 «Про
деякі питання,що виникли в практиці
застосування житлового кодексу
України(зі змінами), при розгляді
спорів про право користування жилим
приміщенням особи, які вселилися до
наймача,суд повинен з'ясувати порядок,
встановлений при їх вселенні, зокрема:
чи була письмова згода на це всіх
членів сім'ї наймача,чи прописані вини
в цьому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість їх
проживання, чи не обумовлювалося
угодою між цими особами,наймачем і
членами сім'ї, що проживають з
ним,певний порядок користування жилим
приміщенням.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_6 була наймачем квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 являється громадянином Росії
. Відповідно до частин першої та
третьої статті 3 Закону "Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства", іноземці та особи без
громадянства можуть у встановленому
порядку іммігрувати в Україну на
постійне проживання або прибути для
працевлаштування на визначений термін,
а також тимчасово перебувати на її
території. Іноземці та особи без
громадянства, які іммігрували на
постійне проживання або прибули для
тимчасового працевлаштування,
отримують посвідки відповідно на
постійне або тимчасове проживання.

Порядок в'їзду іммігрантів в Україну і
видачі посвідки на постійне проживання
зазначений в ст. 11 Закону.

За правилами ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивач не надав суду
письмової згоди ОСОБА_6, на вселення
в спірну квартиру позивача, відсутня і
посвідка на постійне чи тимчасове
проживання на території України, котра
б засвідчила згоду колишнього наймача
на вселення та реєстрацію в квартирі.

Посилання позивача на відмітку в
паспорті Росії щодо його перебування
АДРЕСА_1 не дають підстав вважати, що
ОСОБА_5 набув право користування на
квартиру, оскільки тимчасовий
мешканець не набуває права
користування приміщенням незалежно
від строку проживання в ньому.

Посилання позивача на те, що
він вселився в спірне помешкання як
член сім'ї ОСОБА_6, та проживав в
спірному помешканню з 2003 року не дає
підстав для визнання за ним права
користування цим приміщенням в зв'язку
з порушенням порядку вселення ,
відсутності письмової згоди
колишнього наймача та реєстрації в
цьому помешканні.

Судова колегія критично оцінює
посилання позивача на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 22 листопада 2012року щодо
встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу у
період з 05.10.2003 року до 07.06.2011 року за
адресою АДРЕСА_1 а також щодо
встановлення, що до теперішнього часу
він проживає за спірною адресою, так як
спір про право на спірне помешкання
розглядається в позовному провадженні,
та за правилами ст. 56 ч.1 СК України
дружина та чоловік мають право на
вибір місця свого проживання.

Посилання на відсутність іншого
помешкання не дає підстави суду для
задоволення позовних вимог, так як
згідно до п.5 ст.12, статтями 31,43
Житлового Кодексу жилі приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду надаються громадянам у
встановленому законом порядку.

Не приймається до уваги і посилання
позивача на проведення ремонтних робіт
та оплати ним комунальних послуг, так
як самі по собі ці обставини не є
правовою підставою для визнання за
позивачем права на користування
спірним помешканням та укладання з ним
договору найму житлового помешкання.

Виходячи з того, що районний суд
порушив нормb матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова
колегія приходить до висновку, що з
підстав ст.ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в заявлених вимогах.

Керуючись ст.ст. 309 ч.1 п.3,4,316,317,319 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Приморської райадміністрації м. Одеси
задовольнити.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 15.07.2013 року скасувати.

В позовних вимогах ОСОБА_5 до
Приморської райадміністрації про
визнання права користування житловим
приміщенням, зобов'язання укласти
договір житлового найму відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може
бути оскаржено на протязі 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Суддя -
Л.А.Гірняк

Судді
Л.І.Доценко

М.В.Процик