АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6199/2014
Головуючий у 1 інстанції- Кириченко Н.О.
Доповідач - Шиманський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів -Махлай Л.Д., Болотова Є.В.

при секретарі - Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду міста Києва від 20
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укоінвестбуд» про
визнання права власності на об'єкти
фінансування, -

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у січні 2014 року.

Зазначав, що 05 жовтня 2005 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Укоінвестбуд» та
ОСОБА_3 було укладено договір №1455
пайової участі у фінансуванні
будівництва нежитлових приміщень №
1,2,3,4,5 на 4 поверсі за адресою:
АДРЕСА_1.

24 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та
відповідачем було укладено угоду про
переведення прав та обов'язків за
договором №1455 від 05 жовтня 2005 року
дольової участі у фінансуванні
будівництва нежитлових приміщень №
1,2,3,4,5 на 4 поверсі за адресою: АДРЕСА_1.,
на нього - ОСОБА_2

Відповідно до умов основного договору
ОСОБА_3 проінвестовано 100% вартості
площі об'єкта фінансування, а саме 245 775,
00 грн. Однак відповідач своїх
зобов'язань за основним договором не
виконав та не надав правовстановлюючих
документів на об'єкт фінансування.

У зв'язку з наведеним позивач просив
суд визнати за ним право власності на
об'єкти фінансування.

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 20 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
та ухвалення нового про задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК Українирішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 05
жовтня 2005 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Укоінвестбуд» та ОСОБА_3 було укладено
договір №1455 пайової участі у
фінансуванні будівництва нежитлових
приміщень № 1,2, 3,4,5 на 4 поверсі за
адресою: АДРЕСА_1.

24 грудня 2013 року між сторонами було
укладено угоду про переведення прав та
обов'язків за договором №1455 від 05
жовтня 2005 року дольової участі у
фінансуванні будівництва нежитлових
приміщень № 1,2,3,4,5 на 4 поверсі за
адресою: АДРЕСА_1.

З довідки від 13 липня 2007 року, виданої
відповідачем вбачається, що
ОСОБА_3 на виконання умов договору
сплатив відповідачу грошові кошти у
розмірі 245 775, 00 грн. у тому числі ПДВ -
40962, 50 грн., що складає 100 відсотків
вартості загальної площі об'єкта
фінансування в будівлі, за адресою :
АДРЕСА_1, а підприємство прийняло їх та
після завершення будівництва гарантує
передачу профінансованої площі(а.с.13-14).

На виконання п. 2.6 договору від 05.10.2005
року між сторонами підписано акт
прийому-передачі нежитлових приміщень
№ 1,2,3,4,5 на 4 поверсі за адресою: АДРЕСА_1.
(а. с. 16).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції керуючись
вимогами ст.ст. 182, 328, 331 ЦК України,
Законів України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», «Про основи
містобудування», Тимчасовим
положенням про порядок реєстрації
права власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 07.02.2002, «Положення про
порядок оформлення права власності на
об'єкти нерухомого майна»,
затвердженого Розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації від 31.08.2001р., дійшов до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
зроблений на підставі повного та
об'єктивного дослідження наданих
сторонами доказів та в повній мірі
відповідає вимогам закону.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ч.2, 3 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва.

Необхідною передумовою набуття права
власності на новостворений об`єкт
нерухомого майна є закінчення його
будівництва, а також у більшості
випадків, прийняття об`єкту нерухомого
майна в експлуатацію.

Як зазначено вище, договором визначено
порядок переходу права власності,
зокрема згідно пунктів 6.1, 6.2 договору,
право власності на переданий об'єкт
фінансування Сторона 1, тобто позивач
оформлює самостійно, а також сплачує
витрати, пов'язані з таким оформленням.
Відповідач (підприємство) сприяє
позивачу при оформленні права
власності на переданий об'єкт
фінансування шляхом надання йому
необхідних для цього документів:
«Довідка про фінансування 100% загальної
площі Об'єкта фінансування», «Акт
прийняття-передачі Об'єкта
фінансування» (а.с.8).

Враховуючи вказане, відповідач
належним чином виконав взяті на себе
зобов'язання по договору, надавши
позивачу довідку про фінансування 100%
загальної площі об'єкта фінансування
по договору №1455 від 05.10.2005 року
дольової участі у фінансуванні
будівництва (а.с. 14) та склавши 12.11.2012
Акт прийому-передачі нежитлових
приміщень по договору (а.с.16).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем суду не було надано
достовірних даних щодо введення
інвестованого будинкув експлуатацію.

Посилання апелянта на порушення судом
вимог ст. 331 ЦК Україниколегія суддів не
приймає до уваги, оскільки апелянтом
всупереч вимог ст. 60 ЦПК не надано
жодних доказів того, що будівництво
вказаного об'єкта завершене та введене
в експлуатацію.

Також колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта на те, що
відповідачем порушено умови договору,
а саме не надано необхідних документів
для оформлення права власності,
зокрема копію документа, що відповідно
до вимог законодавства засвідчує
відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам, яким є
свідоцтво про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил,
оскільки вказане договором не
визначено, так як суд не вправі
заміняти уповноважені на це органи.

Отже обставини на які посилався
позивач, не дають правових підстав для
визнання за ним права власності на
спірне приміщення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК Україницивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Таким чином, окрім доказів про 100%
фінансування дольової участі у
фінансування об'єкту будівництва та
складеного Акту прийому-передачі,
особа, яка має намір набути право
власності на нерухоме майно, також має
надати докази того, що нерухоме майно
введене в експлуатацію та
зареєстроване в установленому законом
порядку.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, оскільки вони не містять
доказів наявності заборгованості
відповідача.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав, що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного
суду міста Києва від 20 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: