АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-3371
Головуючий у1-й інстанції - Іваніна Ю.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

ШаховоїО.В.

при секретарі
Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 16 грудня 2013 року у справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Статус" до ОСОБА_4
про відшкодування шкоди в порядку
регресу,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 16 грудня 2013 року задоволено
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Статус" до ОСОБА_4.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Статус" 5 371 грн. 85
коп. та сплачений судовий збір в сумі 229
грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права, що призвело до
постановлення незаконного та
необґрунтованого рішення, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
позивача ПрАТ "Страхова Компанія
"Статус" залишити без задоволення.
(а.с.74-75).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
ОСОБА_4, який підтримав подану
апеляційну скаргу та просив суд її
задовольнити, представника ПрАТ
"Страхова Компанія "Статус" Герелис
О.С., яка заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

22 січня 2012 року о 19-00 годині, в м. Києві
по вул. Западинській, 5-а сталось
зіткнення автомобіля "Форд", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керування ОСОБА_4, та автомобіля "Деу",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_7

Цивільно-правова
відповідальність при експлуатації
транспортного засобу "Форд", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент
ДТП була застрахована в страховій
компанії "Статус" згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/4343453 від 17 червня 2011 року.

Постановою Подільського
районного суду м. Києва від 16 лютого 2012
року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та піддано адміністративному
стягненню у вигляді штрафу в сумі 340
гривень.

Згідно звіту № АА0274ЕА-31.01/5 від 31
січня 2012 року, виконаного ТОВ
"Гарант-АСІСТАНС", матеріальний збиток,
завданий власникові автомобіля "Деу",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
в результаті його пошкодження при ДТП,
складає 6 074грн. 92 коп.

ПрАТ "СК "Статус" у зв'язку з
страховим випадком, на підставі
страхового акту № 7893-12-59-02 та заяви на
виплату страхового відшкодування в
порядку регресу № 09-06-06/24605 від 11 жовтня
2012 року виплатило на користь НАСК
"Оранта" страхове відшкодування в сумі
5371 грн. 85 коп., що підтверджується
платіжним дорученням № 119 від 15 січня
2013 року.

Позивач надіслав відповідачу
регресну вимогу, яка не була
задоволена.

22 січня 2012 року ОСОБА_4 було
оглянуто бригадою швидкої медичної
допомоги, призначено лікування. Від
госпіталізації відповідач відмовився
(а.с.66).

У період з 23 січня 2012 року по 30
січня 2012 року ОСОБА_4 знаходився на
амбулаторному лікуванні у поліклініці
Святошинського району м. Києва, що
підтверджується довідкою (а.с.41).

За встановлених обставин
районний суд прийшов до висновку про
те, що позов підлягає задоволенню,
оскільки відповідач мав змогу письмово
повідомити страховика про настання
страхового випадку, відповідачем не
вжито будь-яких заходів до належного
виконання свого обов'язку повідомлення
страховика про ДТП й після закінчення
перебування на амбулаторному
лікуванні аж до отримання регресивної
вимоги 2 серпня 2013 року.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для
задоволення позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що ОСОБА_4 з поважних причин не
виконав покладеного на нього законом
обов'язку письмово повідомити
страховика у триденний термін про
настання страхового випадку, а тому не
повинен відповідати перед страховиком
у порядку регресу не можуть бути
прийняті судом апеляційної інстанції у
якості підстав для скасування
оскаржуваного рішення виходячи з
наступного.

У цій частині судом першої інстанції на
підставі наявних у справі письмових
доказів правильно встановлено, що в
період з 23 січня по 30 січня 2012 року
ОСОБА_4 перебував на амбулаторному
лікуванні.

Після закінчення амбулаторного
лікування відповідач не виконав
покладеного на нього законом обов'язку
письмово надати страховику, з яким
укладено договір страхування
цивільно-правової відповідальності,
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка. В
ході апеляційного розгляду ОСОБА_4
підтвердив суду цю обставину.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновок суду про
наявність правових підстав для
задоволення позову відповідає
обставинам справи, тому підстав для
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Водночас, доводи апеляційної скарги
відповідача щодо неправильного
застосування районним судом норм
матеріального права можуть бути
часткового прийняті апеляційним судом
у якості підстав для зміни
оскаржуваного рішення в частині
посилання на норми матеріального права
виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо не застосовано
закон, який підлягав застосуванню (ч.2
ст. 309 ЦПК).

Враховуючи зміст ст. 38 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при розгляді справ за
позовами страховиків за полісами
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів чи Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до винних осіб про стягнення
сум виплаченого страхового
відшкодування слід виходити з того, що
такі суми стягуються в порядку регресу
відповідно до вимог спеціального
законодавства - Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", і положення ст. 993 ЦК та ст. 27
Закону України "Про страхування" до
даних правовідносин не застосовуються.

Крім того, у даному випадку
передбаченому ст. 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" №1961-IV, праву страховика чи
Моторного (транспортного) страхового
бюро України на отримання від винної
особи в порядку регресу суми
виплаченого страхового відшкодування
кореспондується обов'язок винної особи
(особи, діями якої завдана майнова
шкода) відшкодувати заподіяну нею
шкоду, передбачений ст. 1188 ЦК України.
Посилання на положення ст. 1187 ЦК
України є неправильним, оскільки при
заподіянні шкоди, завданої внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки (має місце у даному випадку),
ст. 1188 ЦК є спеціальною нормою.

Таким чином, оскаржуване рішення
підлягає зміні шляхом виключення з
його мотивувальної частини посилання
на положення ст.ст. 993, 1187 ЦК України та
на ст. 27 Закону України "Про
страхування".

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 16 грудня 2013 року змінити в
частині посилання на норми
матеріального права.

Виключити з мотивувальної частини
рішення посилання на положення ст.ст.
993, 1187 ЦК України та на ст. 27 Закону
України "Про страхування".

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О.
Невідома

О.В.
Шахова