САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/407/14-ц
Провадження № 2/206/276/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р.

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Мірошниченко Н.В.

при секретарі - Ременяк М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,-

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_2 (позивач) звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3 (відповідач) про
розірвання шлюбу. У позовній заяві та у
судовому засіданні позивач
посилається на те, що шлюб з
відповідачем було зареєстровано 10
червня 2006 року Самарським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис № 152;
від шлюбу мають малолітню дитину
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
позивачем. Сімейне життя з
відповідачем не склалось, між
подружжям відсутні взаєморозуміння,
розходження поглядів на сімейні
відносини та сімейні обов'язки. Позивач
вважає, що родина розпалася остаточно і
не може бути відновлена, просила шлюб
розірвати (а.с.2-4).

В судовому засіданні позивач
наполягала на розірванні шлюбу,
оскільки вважає збереження сім'ї
неможливим та таким, що суперечить її
інтересам.

Відповідач в судовому засіданні 06.02.2014
року позов визнав в повному обсязі ( а.с.
17)

Вислухавши пояснення позивача та
відповідача, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
знаходяться у шлюбі з 10 червня 2006 року,
який було зареєстровано Самарським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис № 152
(а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню дитину
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), який
проживає з позивачем, та перебуває на
її утримані.

Сторони разом не проживають, сумісне
господарство не ведуть, не підтримують
шлюбні відносини. Їх сім'я розпалася з
причини різних поглядів на життя та
відсутності взаєморозуміння, які
виникали між подружжям, що в результаті
послужило підставою до того, що між
сторонами були втрачені почуття любові
та поваги та призвело у підсумку до
остаточного розпаду сім'ї. Після
розірвання шлюбу дитина буде проживати
з позивачем, про що сторони дійшли
згоди. Спір про розподіл майна між
сторонами відсутній.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями позивача та відповідача у
судовому засіданні (а.с.18) та у позовній
заяві.

Статтями 21, 24 Сімейного кодексу України
встановлено, що шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
органі державної реєстрації актів
цивільного стану. Шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушувати жінку та чоловіка до шлюбу
не допускається.

Відповідно ст. 110 Сімейного Кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним з
подружжя.

Дотримуючись ст. 112 Сімейного Кодексу
України, при розгляді справи про
розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини й
інших обставин життя чоловіка і жінки.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

При постановлені рішення, суд враховує
те, що між сторонами втрачене
взаєморозуміння та почуття любові,
примирення та збереження
шлюбно-сімейних стосунків між
сторонами не можливе і суперечить
інтересам подружжя, враховуючи, що
сторони наполягали на розірванні
шлюбу, суд дійшов висновку про те, що
сім'я сторін розпалася остаточно,
примирення бути не може і шлюб підлягає
розірванню.

Норма ст.113 СК України передбачає, що
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із положеннями ст.235 ч.8 ЦПК
України, які на підставі ст.8 ч.8 ЦПК
України застосовуються і до позовного
цивільного судочинства, у рішенні суду
про розірвання шлюбу зазначається про
вибір прізвища тим з подружжя, який
змінив прізвище під час державної
реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що
позивачем не заявлено суду про намір
зміни свого прізвище на попереднє, яке
вона змінила під час укладення та
реєстрації шлюбу з відповідачем, суд
приходить до висновку про необхідність
залишення прізвища позивача без змін -
«ОСОБА_2».

Крім того, відповідно до ст.88
Цивільного процесуального кодексу
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, тому сума понесених витрат, у
вигляді судового збору в розмірі 243 грн.
60 коп., також підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 8,10, 11, 31, 57, 60, 88,
212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 10 червня 2006 року
Самарським відділом реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції, актовий
запис № 152, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, від
шлюбу є малолітня дитина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3
(ІПН НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 243,60
грн.

Після розірвання шлюбу прізвище
ОСОБА_2, яке було обрано нею у зв'язку із
реєстрацією шлюбу з ОСОБА_3, залишити
без змін - «ОСОБА_2»

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
районний суд шляхом подання в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя:
Н.В.Мірошниченко