У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Нагорняка В.А.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
заочне рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 26 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 06 травня 2006
року між сторонами був укладений
кредитний договір № DNH4KP86420085,
відповідно до умов якого позивач надав
відповідачу кредит на споживчі цілі у
розмірі 2 236 грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення - 16 листопада 2007 року.
За отримані кошти відповідачем
придбано мобільний телефон Samsung D 600
вартістю 1 920 грн.

Оскільки відповідач не виконує
зобов'язання за кредитним договором,
станом на 10 жовтня 2013 року утворилась
заборгованість у сумі 24 833 грн 29 коп.,
яка складається з заборгованості за
кредитом - 1 691 грн 29 коп., заборгованості
за процентами за користування кредитом
- 7 846 грн 40 коп., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором - 13
636 грн 87 коп., штрафу відповідно до
пункту 5.3 Умов та правил надання
банківських послуг: фіксована частина
штрафу - 500 грн, процентна складова
штрафу - 1 158 грн 73 коп.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
в сумі 24 833 грн 29 коп.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 26 лютого 2014 року, в задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу направити на новий судовий
розгляд.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 06 травня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір № DNH4KP86420085,
відповідно до умов якого позивач надав
відповідачу кредит на споживчі цілі у
розмірі 2 236 грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення - 16 листопада 2007 року. За
отримані кошти відповідачем придбано
мобільний телефон Samsung D 600 вартістю 1 920
грн.

У зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за кредитним договором
утворилася заборгованість за кредитом,
яка станом на 10 жовтня 2013 року
становить 24 833 грн 29 коп. та складається
з заборгованості за кредитом - 1
691 грн 29 коп., заборгованості за
процентами за користування кредитом -
7 846 грн 40 коп., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором -
13 636 грн 87 коп., а також штрафу
відповідно до пункту 5.3 Умов та правил
надання банківських послуг: фіксована
частина штрафу - 500 грн, процентна
складова штрафу - 1158 грн 73 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» заявлені після спливу
строку позовної давності,
встановленого у договорі.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

Отже, законодавством чітко та
однозначно врегульовано, що підставою
застосування позовної давності є
виключно заява сторони у спорі під час
розгляду справи у суді першої
інстанції.

З огляду на те, що судом першої
інстанції ухвалено заочне рішення, яке
відповідно до процесуального закону
ухвалюється в разі неявки в судове
засідання відповідача, належним чином
повідомленого і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
ОСОБА_3 не мав можливості заявити
клопотання про застосування позовної
давності.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону,
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту (правова
позиція Верховного Суду України згідно
з постановою у справі №
6-126цс13).

Разом із тим при вирішенні спору в
судовому порядку застосуванню
підлягає ст. 267 ЦК України, згідно з якою
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Заборони пред'явлення окремих вимог у
зв'язку з пропуском позовної давності
при вирішенні таких спорів чинний ЦК
України не містить.

Таким чином, висновок судів про відмову
в задоволенні позову у зв'язку з
застосуванням позовної давності
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі щодо вимог про повернення
споживчого кредиту та без з'ясування
причин пропущення строку позовної
давності є передчасним.

Оскільки суди на вищевикладені
обставини уваги не звернули, у
порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК
України не врахували норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановили обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, відповідно до ст. 338 ЦПК
України ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 26 лютого 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді: О.В.
Кафідова

В.М. Колодійчук

В.А. Нагорняк

І.М. Фаловська