Провадження по справі № 2/260/717/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року суддя
Ленінського районного суду м. Донецька
Шестопалова Я. В., розглянувши позовну
заяву ОСОБА_1 до Донецького окружного
адміністративного суду про визнання
дій незаконними та стягнення моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду в
інтересах ОСОБА_1 з позовом до
Донецького окружного
адміністративного суду про визнання
дій незаконними та стягнення моральної
шкоди.

Із позовної заяви вбачається, що
ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 17.02.2014 року
ОСОБА_1 відмовлено у розгляді позовної
заяви до Генеральної прокуратури
України. Вважає, що суд діяв із
порушенням процесуального
законодавства, тому ухвали суду є
незаконними, що потягло втрату довіри
до Донецького окружного
адміністративного суду та завдання
позивачу моральної шкоди. Просив суд
визнати дії Донецького окружного
адміністративного суду незаконними та
стягнути з відповідача моральну шкоду
у розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до статті 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке
існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної
(немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій
чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122
ЦПК України, суддя відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо
заява не підлягає розгляду в судах в
порядку цивільного судочинства.

Так, згідно з пунктом 14 частини першої
статті 92 Конституції України
судоустрій, судочинство, організація і
діяльність прокуратури, органів
дізнання і слідства визначаються
виключно законами.

Статтями 126, 129 Конституції України
закріплено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні та підкорюються
лише закону, вплив на них у будь-якій
спосіб забороняється. А також те, що
однією із засад судочинства є
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду.

Рішенням Конституційного Суду України
від 23.05.2001, № 6-рп/2001 визначено, що
відповідно до частини першої статті 124
Конституції України правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами.
При здійсненні правосуддя судді
незалежні і підкоряються лише закону
(частина перша статті 129 Конституції
України). Виключно законами України
визначаються судоустрій і судочинство.
Порядок здійснення правосуддя
регламентується відповідним
процесуальним законодавством України.
Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань
підвідомчості судам спорів, порушення
і відкриття справ, підготовки їх до
розгляду, судовий розгляд справ у
першій інстанції, в касаційному і
наглядовому порядку та прийняття по
них судових рішень належать до сфери
правосуддя і можуть бути оскаржені
лише в судовому порядку відповідно до
процесуального законодавства України.
Позапроцесуальний порядок оскарження
актів і дій суддів, які стосуються
здійснення правосуддя, неможливий.

У п.10 постанови Пленуму Верховного суду
України від 13.06.2007р. №8 «Про
незалежність судової влади»
роз`яснено, що виключно право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається і
суди повинні відмовляти у прийнятті
позовів та заяв за таким предметом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України
матеріальна та моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного.
Однак, і за таких обставин за зазначену
шкоду перед особою відповідає не
безпосередньо суд або суддя, а держава.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що судді, суд, як орган, що
здійснює правосуддя, не можуть бути
відповідачем або іншою стороною, котра
бере участь у цивільній справі, тому у
зв'язку з цим скарги, позови, спрямовані
на це, в тому числі і щодо визнання дій
суддів при відправленні правосуддя
незаконними, стягнення моральної
шкоди, спричиненої особі при
відправленні правосуддя, не підлягають
розглядові в суді першої інстанції,
оскільки діючим законодавством
передбачений інший механізм
оскарження їх рішень.

Виходячи з наведеного, у відкритті
провадження за позовом ОСОБА_1 до
Донецького окружного
адміністративного суду про визнання
дій незаконними та стягнення моральної
шкоди, треба відмовити через те, що така
позовна заява не підлягає розгляду в
судах в порядку цивільного
судочинства.

На підставі викладеного та керуючись
Рішенням Конституційного Суду України
від 23.05.2001, № 6-рп/2001, п. 10 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
13.06.2007р. №8 «Про незалежність судової
влади», ст.ст. 62, 92, 126, 129 Конституції
України, ст. ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі
за позовом ОСОБА_1 до Донецького
окружного адміністративного суду про
визнання дій незаконними та стягнення
моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня винесення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя: