У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Кафідової О.В., Нагорняка
В.А.,Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, за касаційною скаргою
ОСОБА_8 на рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 21 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 13 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2009 року публічне акціонерне
товариство «Кредитпромбанк»
звернулося до суду із вказаним вище
позовом, у якому, з врахуванням
збільшених позовних вимог, просило,
стягнути в солідарному порядку з
боржника ОСОБА_6, поручителя ОСОБА_8 та в
рамках Ѕ вартості заставленого майна з
майнового поручителя ОСОБА_7 на свою
користь заборгованість за кредитним
договором від 10 квітня 2007 року в
розмірі 428 211 грн 22 коп. що становить 53
573,28 доларів США (22 187,28 доларів США
простроченої заборгованості за
кредитом; 11 539,71 доларів США
простроченої заборгованості за
процентами; 18 946,29 доларів США пені;
900 доларів США штрафу), що за курсом
Національного Банку України станом на
19 липня 2012 року, з розрахунку 1 долар США
= 7,993 грн, становить 428 211 грн 22 коп.

З метою задоволення вимог позивача,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме квартиру АДРЕСА_1 (початкова
вартість предмету іпотеки - 202 тис. грн),
яка належить на праві спільної
часткової власності, по Ѕ частині,
позичальнику - ОСОБА_6 та майновому
поручителю - ОСОБА_7, відповідно до умов
іпотечного договору від 10 квітня 2007
року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
кредитні зобов'язання ОСОБА_6
забезпечено іпотекою - вказаною вище
квартирою за іпотечним договором,
укладеним 10 квітня 2007 року між
позивачем, як іпотекодержателем, та
ОСОБА_6, ОСОБА_7, як іпотекодавцями, крім
того, забезпечено порукою за договором
поруки, укладеним 10 квітня 2007 року
між позивачем та ОСОБА_8, як фінансовим
поручителем. Боржник ОСОБА_6 належним
чином кредитних зобов'язань не виконує,
що призвело до виникнення кредитної
заборгованості, яку позивач просив
стягнути у визначений ним спосіб та
розмірі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 21 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 13 лютого 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 на користь публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» заборгованість за
кредитним договором від 10 квітня
2007 року в розмірі 428 211 грн 22 коп. шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
квартиру АДРЕСА_1, в межах суми боргу, з
реалізацією предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів.

Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
і ухвалити у справі нове рішення про
відмову в позові, посилаючись на
порушення судами обох інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
10 квітня 2007 року між публічним
акціонерним товариством
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого позичальнику було надано
банком кредитні кошти в розмірі 30 тис.
доларів США зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 14 % на
рік з кінцевим терміном повернення
коштів 09 квітня 2012 року.

10 квітня 2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_8 було укладено
договір поруки, згідно якого
поручитель зобов'язався солідарно
відповідати перед банком у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним
договором від 10 квітня 2007 року.

Крім того, 10 квітня 2007 року між
позивачем та ОСОБА_6, ОСОБА_7 було
укладено іпотечний договір з метою
забезпечення вказаного вище кредиту. В
іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1
(початкова вартість предмету іпотеки -
202 тис. грн), яка належить на праві
спільної часткової власності
іпотекодавцям, по Ѕ частині.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не виконують умови
кредитного договору стосовно
своєчасного повернення суми
отриманого кредиту та своєчасної
сплати нарахованих за користування
кредитними коштами процентів у
встановленні договором терміни,
суттєво порушено графік повернення
кредитних коштів та на даний час
кредитна заборгованість не погашена,
розмір якої визначено позивачем та не
спростовано відповідачами.

На підставі таких встановлених судом
першої інстанції обставин, з
врахуванням вимог ст. ст. 1054, 525, 530, 526, 553,
554, 610, ЦК України, ст. ст. 33, 38, 39
Закону України «Про іпотеку», районний
суд дійшов до висновків про
обґрунтованість позову та наявність
підстав для стягнення з відповідачів у
солідарному порядку на користь
позивача кредитної заборгованості
шляхом звернення стягнення на вказаний
вище предмет іпотеки.

Апеляційний суд, залишаючи без змін
рішення районного суду, виходив з його
законності та обґрунтованості.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Касаційний суд перевіряє законність
судових рішень лише в межах позовних
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Суд не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Перевіривши в межах касаційної скарги
та наявних в матеріалах справи
документів правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, з врахуванням того, що позов в
тому числі до фінансового поручителя
ОСОБА_8 доведено і обґрунтовано, того,
що інші відповідачі законності рішень
судів попередніх інстанцій в
касаційному порядку не оскаржують, та
того, що обов'язкові підстави для
скасування судових рішень відсутні,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 21 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 13 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:О.В.
Кафідова В.М. Колодійчук В.А.
Нагорняк І.М. Фаловська