АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/374/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 642/1904/13-ц
Категорія: стягнення відшкодування
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного

суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі Маковецькій О.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Ленінського районного суду
м. Харкова від 06 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Приватного акціонерного товариства
(ПрАТ) «Міська страхова компанія»,
третя особа ОСОБА_6 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди від
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

28 вересня 2012 р. сталася
дорожньо-транспортна пригода (ДТП) -
зіткнення автомобілю МАН 19.343 р.н.
НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 з
автомобілем Тойота Камри р.н. НОМЕР_2
під керуванням водія ОСОБА_3,
внаслідок якої автомобілі отримали
механічні пошкодження.

05 березня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 i ПрАТ «Міська
страхова компанія» про стягнення в
солідарному порядку матеріальної
шкоди, завданої його автомобілю
внаслідок вищевказаної ДТП, у poзміpі 17
018 гр. 05 коп., моральної шкоди в cyмi 5000
грн. та судов1 витрати, посилаючись на
те, що винним у скоєнні цієї ДТП є
ОСОБА_6 автомобіль якого застрахований
в ПрАТ «Міська страхова компанія».

Вказував, що на придбання
автомобшя Тойота Камри р. н. НОМЕР_2
були витрачні вci його заощадження;
внаслідок ДТП він відчуває головні
болі, розлади здоров'я, порушено
нормальний розпорядок дня його родини,
оскільки після ДТП автомобшь не мiг
використовуватися для задоволення
потреб членів його родини всім
необхідним.

22 липня 2013 pоку ОСОБА_3 уточнив
позовні вимоги, та просив стягнути на
його користь зазначену вище
матеріальну та моральну шкоду та
судові витрати солідарно з ОСОБА_4 як
власника автомобшя МАН 19.343 р.н. НОМЕР_1
та ПрАТ «Міська страхова компанія» .

Розгляд справи відбувся за
відсутністю представника ПрАТ «Міська
страхова компанія» відповідно до
вимог ч. 9 ст. 76 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на те, що автомобшь МАН був
застрахований у ПРАТ «Міська страхова
компанія», яка повинна нести
матеріальну відповідальність за
ушкодження автомобіля позивача. При
цьому розмір моральної шкоди вважае
завищеним.

ОСОБА_6 та його представник проти
позову заперечували, зазначали, що
відшкодування завданих збитків
повинна нести страхова компанія ОСОБА_4
як власника автомобшя МАН 19.343 р.н.
НОМЕР_1 та ПрАТ «Міська страхова
компанія»

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 06 листопада 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково: на його
користь стягнуто з ПрАТ «Міська
страхова компанія» завдану внасідок
ДТП матерiальну шкоду в cyмi 17018 грн. 05
коп., вартість сплаченого судового
збору в cyмi 229 грн. 41 коп., витрати по
оцінці вартості поновленого ремонту
автомобия в сумі 500 грн., а всього
стягнуто 17 747 грн. 46 коп. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збіp за заявлені ним вимоги про
стягнення моральної шкоди в cyмi 229 грн.
40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність тих обставин, які суд
вважав встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати це рішення в частині
відмови йому у задоволенні позовних
вимог про стягнення моральної шкоди та
стягнення з нього судових витрат та
задовольнити його позовні вимоги,
стягнувши з ОСОБА_4 та ПрАТ «Міська
страхова компанія» в солідарному
порядку матеріальну шкоду в сумі 17018
грн.05 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн.
та судові витрати в сумі 229,41 грн. В
іншій частині рішення районного суду
просить залишити без змін.

Вказує, що районним судом не враховано,
що внаслідок неправомірних дій ПрАТ
«Міська страхова компанія» та ОСОБА_4
йому як потерпілому завдана як
матеріальна так і моральна шкода, яка
на підставі ст.ст. 1166,1167, 1187,1188 ЦК
України повинна бути ними
відшкодована.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, що з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
відповідно до ст.. 303 ЦПК України
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
28 вересня 2012 року сталася ДТП -
зіткнення автомобілю МАН 19.343 р.н.
НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 з
автомобілем Тойота Камри р.н. НОМЕР_2
під керуванням водія ОСОБА_3,
внаслідок якої автомобілі отримали
механічні пошкодження.

Постановою судді Ленінського
районного суду м. Харкова від 29 жовтня
2012 р. винним у вказаній ДТП визнаний
ОСОБА_6, який був підданий
адміністративному стягненню.

Вказана постанова суду не скасована та
не змінена в установленому законом
порядку та є підставою для звільнення
позивача від доказування відповідно до
ч. 4 ст. 61 ЦПК України.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 - власника автомобілю МАН 19.343
р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_6, - на
день скоєння ДТП була застрахована в
ПрАТ «Міська страхова компанія»
згідно полісу № АА/ 603260 з строком дії з
19.11.2011 р. до 18.11.2012 р. страхування, і
ліміт відповідальності на одного
потерпілого за заподіяну шкоду майну
складає 50 000 грн.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 на день скоєння ДТП була
застрахована в НАСК «Оранта», до якої
позивач не звертався з вимогою про
страхове відшкодування, що не
оспорювали в суді апеляційної
інстанції учасники процесу.

Для отримання страхового
відшкодування ОСОБА_3 звернувся до
ПрАТ «Міська страхова компанія» з
відповідною заявою, про що свідчать
копії листів, оригінали яких
досліджувалися в судовому засіданні
апеляційної інстанції, однак відповіді
від страхової компанії позивач не
отримав.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик при настанні
страхового випадку відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи відповідно до лімітів
відповідальності страховика.

Наявність підстав, передбачених
ст.. 991 ЦК України та ст.. 26 Закону
України «Про страхування» для відмови
у виплаті ОСОБА_3 страхового
відшкодування відповідачем ПрАТ
««Міська страхова компанія» як до суду
першої так і апеляційної інстанції не
надано.

Відповідно до звіту
автотоварознавця № 880 від 07 листопада
2012 року розмір матеріального збитку
від пошкодження автомобшя Тойота
Камри р. н. НОМЕР_2 визначений в сумі 17018
гр. 05 коп.

При цьому районним судом
відповідно до вимог ст.. 212 ЦПК України
надана правильна правова оцінка цьому
висновку, оскільки інші учасники
процесу не виявили бажання про
проведення у справі судової авто
товарознавчої експертизи, незважаючи й
на роз'яснення судом апеляційної
інстанції наслідків ненадання таких
доказів.

У зв'язку з тим, що розмір
страхового відшкодування матеріальної
шкоди, спричиненої ОСОБА_3 менше
розміру страхового відшкодування,
зазначеного в страховому полісі,
районним судом на підставі ст.. 1194 ЦК
України правильно зроблений висновок
про стягнення цього збитку в сумі 17018
грн. 05 коп. з ПрАТ «Міська страхова
компанія».

Посилання представника
апелянта на те, що і ОСОБА_4 як власник
транспортного засобу також повинен
нести з ПрАТ «Міська страхова
компанія» солідарну відповідальність
за спричинення його автомобілю
пошкоджень, не ґрунтуються на вимогах
зазначеної норми права та вимог Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів у
солідарному порядку моральної шкоди в
сумі 5000 грн., суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з вимог ст.. 1167 ЦК
України ( на яку посилався позивач в
обґрунтування своїх доводів)
зазначаючи, що вини відповідачів у
спричиненні такої шкоди не
встановлена.

Крім того, як свідчать матеріали
справи та не заперечувалося й
представником апелянта в суді
апеляційної інстанції, ОСОБА_3 не має
доказів про спричинення йому шкоди
здоров'ю внаслідок ДТП, тому відповідно
до Закону України «Про страхування»
ПрАТ «Міська страхова компанія» не
несе відповідальності за спричинену
йому моральну шкоду.

Тому висновки суду першої
інстанції щодо стягнення з ОСОБА_3
судового збору за вимоги немайнового
характеру, який ним не був сплачений
при пред'явленні позову, відповідає
вимогам ст.. 88 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги, які по суті є
доводами позову ОСОБА_3, не містять
доказів, які б відповідно до вимог
ст.ст. 58-60 ЦПК України спростували
висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 06 листопада 2013 року
в оскаржуваній частині залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: