Справа № 1326/3132/10
Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/101/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Копняк С.М.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ПАТ
«Фольксбанк» - Федорюк І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ПАТ
«Фольксбанк» на рішення Франківського
районного суду м. Львова від 12 травня 2010
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_4, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про визнання права
власності на будівельну реконструкцію
даху - мансардного поверху, квартири
АДРЕСА_1, про зобов»язання Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області надати
дозвіл для введення в експлуатацію та
використання за призначенням
реконструкції даху - мансардного
поверху квартири АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково, визнано право
власності на реконструйовану квартиру
АДРЕСА_1, згідно технічного паспорту,
яка складається з: мансардного поверху
площею 70,9 кв.м., згідно технічного
паспорту приміщення під літерами 3-13,
3-14, 3-15, 3-16, 3-17, веранди площею 9,1 кв.м., під
літерами 3-1. В решті позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржило ПАТ "Фольксбанк», вважає, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права при неповно з'ясованих
обставинах, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.
Покликається на те, що немає жодних
підстав вважати спірну квартиру
новоствореним майном, оскільки
розширення житлової площі зазначеної
квартири шляхом добудови мансардного
поверху та веранди спричинило лише
створення нової складової частини
даної речі. В даному випадку суд
повинен був врахувати, що отримувати
будь - які дозволи необхідні для
здійснення реконструкції, зокрема
подавати відповідні заяви на отримання
дозволів на розробку проектної
документації, проведення будівельно -
монтажних робіт, може тільки сам
власник нерухомого майна надаючи при
цьому відповідні правовстановлюючі
документи, які засвідчують його право
на вчинення таких дій з майном.Також
апелянт зазначає, що на його думку в
рішенні йдеться не про визнання права
власності на частку квартири АДРЕСА_1, а
саме будівельної реконструкції даху -
мансардного поверху №3, як про це
заявляла позивачка, а про визнання
права власності за нею на всю
реконструйовану квартиру, яка
складається з мансардного поверху.
Підсумовуючи наведене та враховуючи
той факт, що нерухоме майно, з приводу
якого ухвалене оскаржуване рішення
перебуває в іпотеці ПАТ "Фольксбанк" в
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань ОСОБА_5, які не виконуються
з 2010року, відтак позивачем створюються
перешкоди для звернення стягнення на
заставне майно. З наведених підстав
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника ПАТ
«Фольксбанк» Федорюк І.І. на
підтримання доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до вимог цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб які беруть участь у справі. При
цьому, кожна із сторін зобов'язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, а обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Так, задовольняючи позов про визнання
права власності на реконструйовану
квартиру АДРЕСА_1, яка згідно з
технічним паспортом складається з:
мансардного поверху площею 70.9 кв.м,
приміщення під літерами 3-13;3-14;3-15;3-16;3-17,
веранди площею 9,1 кв.м., під літерами 3-1,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачі визнали позовні вимоги, а
проведена позивачкою реконструкція
квартири в житловому будинку повністю
завершена, а сама конструкція
мансардного поверху відповідає
ескізному плану.

Колегія суддів з таким висновком суду
не погоджується зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України та
ч.1 ст.3 ЦПК України). У зв»язку із цим
звернення до суду з позовом про
визнання права власності на самовільно
збудовані (прибудовані, надбудовані)
балкони, мансарди у багатоповерхових
багатоквартирних будинках має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Як вбачається зі змісту позову,
позивачка просить визнати за нею право
власності на будівельну реконструкцію
даху - мансардного поверху квартири
АДРЕСА_1, яка, як встановлено судом і
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно №18792769 від
13.05.2008 р., в цілому на праві власності
належить її матері - відповідачці
ОСОБА_4, що визнавалось сторонами та
стверджується матеріалами справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
реконструкцію житлового будинку за
рахунок площі горища будинку, яке є
приміщенням загального користування, в
результаті чого загальна площа
квартири збільшилась з 125,8 кв.м до 214,4
кв.м, здійснено ОСОБА_3, яка не є
власником квартири. Факт
реконструкції житлового будинку за
рахунок площі мансардного приміщення
саме ОСОБА_3 ніким в суді першої
інстанції не заперечувався.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що
власник майна може пред»явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник
квартири може на свій власний розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно - технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Задовольняючи позовні вимоги та
визнаючи за ОСОБА_3 право власності на
реконструйовані приміщення
мансардного поверху площею 70,9 кв.м.,
згідно технічного паспорту приміщення
під літерами 3-13, 3-14, 3-15, 3-16, 3-17, веранди
площею 9,1 кв.м. під літерами 3-1, з
посиланням на ст. 392 ЦК України, суд
першої інстанції не врахував, що
позивачка не є власником квартири
АДРЕСА_1.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України, на яку
посилається позивачка в обгрунтування
позовних вимог, встановлено, що право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва, а якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Крім цього, якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 26 Закону України
№2780-ХІІ спори з питань містобудування
вирішуються радами, інспекціями
державного архітектурного контролю у
межах їх повноважень, а також судами
відповідно до законодавства. У зв»язку
з цим звернення до суду з позовом про
визнання права власності на самовільне
будівництво має здійснюватися за
наявності даних про те, що порушене
питання було предметом розгляду
компетентного державного органу,
рішення якого чи його відсутність
дають підстави вважати про наявність
спору про право.

Позивачкою в порушення вимог ст. ст. 10,
11, 60 ЦК України не надано доказів на
підтвердження її звернення до
компетентного державного органу із
заявою про прийняття об'єкта
самовільної добудови мансардного
приміщення до експлуатації та відмови
у цьому.

Як вбачається з матеріалів справи,
здійснена реконструкція даху
житлового будинку, проведена без
відповідних дозвільних документів, з
порушенням вимог ст. 29 Закону України
«Про планування і забудову територій»,
згідно з якою здійснення робіт без
відповідного дозволу на їх виконання
вважається самовільним і тягне за
собою відповідальність відповідно до
чинного законодавства та ст. 9 Закону
України «Про архітектурну діяльність»
зазначено, що будівництво (нове
будівництво, реконструкція,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів у порядку,
визначеному ст. 24 Закону України «Про
планування і забудову територій».

Зазначена реконструкція даху
проведена позивачкою з порушенням ст.
100 ЖК України, п.п. 1.4.1, 1.4.3, 1.4.5 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного Комітету України з
питань житлово-комунального
господарства №76 від 17.05.2005р., якими
передбачено, що переобладнання та
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради відповідно до законодавства.

Верховний Суд України у постанові по
справі № 6-130 цс13 від 4.12.2013 р. зазначив,
що у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України
самочинним будівництвом є не тільки
новостворений об'єкт, а і об'єкт
нерухомості, який виник в результаті
реконструкції, капітального ремонту,
перебудови, надбудови уже існуючого
об'єкта, здійснених без одержаного
дозволу місцевих органів виконавчої
влади чи органів місцевого
самоврядування, розробленої та
затвердженої в установленому порядку
проектної документації, дозволу на
виконання будівельних робіт, наданого
органами архітектурно-будівельного
контролю, оскільки в результаті таких
дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на
який власником (власниками) отримано
право власності.

Оскільки реконструкція даху для
використання під житло по АДРЕСА_1
здійснена позивачем без відповідних
дозволів, відтак, це свідчить про
самовільне переобладнання жилого
приміщення і проведення у зв»язку з
цим реконструкції даху.

Наявність непогодженого та
незатвердженого у встановленому
законом порядку відповідними
державними органами ескізного проекту
котеджу «Маріна» щодо реконструкції
даху квартири АДРЕСА_1, розробленого
ТзОВ «Інтех-Л», звіту про відповідність
державним стандартам, будівельним
нормам і правилам, нормативним актам з
пожежної безпеки, санітарному
законодавству, що діяли на момент
закінчення будівництва об'єкта
«Реконструкція з добудови мансардного
поверху по АДРЕСА_1», заяви мешканців
житлового будинку про те, що вони не
мають жодних претензій до позивачки
щодо розширення площі квартири за
рахунок реконструкції даху, не
змінюють правового статусу
проведеного переобладнання горища під
житло, як самовільно збудованого.
Судова будівельно - технічна
експертиза самовільного
переобладнання жилого приміщення на
відповідність такого архітектурним,
будівельним, санітарним, екологічним
та іншим нормам і правилам згідно із
законодавством, згідно проектною
документацією судом першої інстанції
не призначалась за відсутності такого
клопотання.

Суд першої інстанції, не врахувавши
того, що власником АДРЕСА_1 є матір
позивачки - ОСОБА_4, оскаржуваним
рішенням визнав право власності на
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1, в
той час як її перебудова
(переобладнання, перепланування,
надбудова) не можуть бути підставою для
повторного визнання права власності.

Як встановлено в суді апеляційної
інстанції та підтверджується поданими
апелянтом доказами, 22.05.2008 року з метою
повного та своєчасного виконання
ОСОБА_5 зобов'язання по поверненню
коштів за кредитним договором №KF49301
між ВАТ «Електрон Банк»
(правонасткпником якого є ПАТ
«Фольксбанк») та відповідачем - ОСОБА_4
було укладено іпотечний договір,
згідно яким ОСОБА_4, як поручитель за
договором кредиту, передала в іпотету
банку нерухоме майно, а самет вкартиру
АДРЕСА_1. Загальна площа квартири
становила 125.8 кв.м, у якому в п.11
зазначено, що переобладнання
(перепланування) предмета іпотеки
допускається тільки за умови
попереднього отримання згоди
іпотекодержателя на такі дії.

За вищенаведених обставин у суду
першої інстанції були відсутні правові
підстави для визнання права власності
на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1,
згідно технічного паспорту, яка
складається з: мансардного поверху
площею 70.9 кв.м, згідно технічного
паспорту приміщення під літерами
3-13;3-14;3-15;3-16;3-17, веранди площею 9,1 кв.м.
під літерами 3-1, яка на праві приватної
власності належить іншій особі.

За наявності підстав, передбачених
ч. 1 ст. 309 ЦПК, апеляційний суд
скасовує рішення суду першої
інстанції та ухвалює нове рішення.
Зазначеними підставами є: неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи; невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення в частині визнання права
власності на реконструйовану квартиру
АДРЕСА_1 , згідно технічного паспорту,
яка складається з мансардного поверху
площею 70,9 кв.м, згідно технічного
паспорту приміщення під літерами 3-13,
3-14, 3-15, 3-16, 3-17, веранди площею 9,1 кв.м, під
літерами 3-1 не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, висновки суду першої
інстанції, викладені у оскаржуваному
рішенні, не відповідають обставинам
справи, що полягає у неправильній
оцінці встановлених судом фактичних
обставин і помилковому визначенні
юридичних наслідків цих обставин, а
відтак рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову ОСОБА_3 в
задоволенні цих позовних вимог. В решті
рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ПАТ «Фольксбанк» -
задовольнити.

Рішення Франківського районного суду
м.Львова від 12 травня 2010 року в частині
визнання права власності на
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 ,
згідно технічного паспорту, яка
складається з мансардного поверху
площею 70,9 кв.м, згідно технічного
паспорту приміщення під літерами 3-13,
3-14, 3-15, 3-16, 3-17, веранди площею 9,1 кв.м, під
літерами 3-1 - скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення про відмову
ОСОБА_3 у задоволенні цієї позовної
вимоги.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Копняк С.М.