Справа № 534/1387/14-ц
№ 2/534/692/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року

Комсомольський міський суд
Полтавської області в складі:
головуючого судді при
секретарі Крикливого В.В.
Клімовій С.І. з участю: позивачаОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Комсомольську справу за цивільним
позовом ОСОБА_3 до Комсомольської
міської ради Полтавської області,
треті особи: Комсомольська державна
нотаріальна контора та Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Полтавській області, про
визнання права власності в порядку
спадкування,

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із згаданим позовом до
Комсомольської міської ради, в якому
прохає визнати за ним право власності в
порядку спадкування на житловий
будинок «Г-2», підвал «Гп», погріб під
частиною будівлі «Жп», прибудову «г»,
гараж-літню кухню «Ж», сарай-баню «З»,
убиральню «Л», балкон «ґ1бал», балкон
«ґбал», ганок «Гг», вхід до підвалу
«жвхід», вимощення « 1», яму вигрібну «
11», ворота «№2», огорожу «№3», огорожу
«№4», що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що після
смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на
вказане нерухоме майно, проте у зв'язку
з відсутністю правовстановлюючого
документу, у видачі свідоцтва про право
на спадщину було відмовлено, через що
виникла необхідність у зверненні до
суду.

Ухвалою суду від 01 вересня 2014 року до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмет спору, на стороні відповідача
залучено Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області (а.с.33).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
наполягав на задоволенні своїх вимог з
підстав, викладених в позовній заяві.

Будучи належним чином повідомленими
про час і місце розгляду справи
представники відповідача та третіх
осіб до суду не з'явились.

Розглянувши справу в межах заявлених
вимог, дослідивши надані сторонами
докази, суд вважає, що позов є
обґрунтованим і підлягаючим до
задоволення частково за наступних
обставин.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 14 лютого 2012
року частково задоволено позов ОСОБА_3
до Комсомольської міської ради.
Встановлено факт належності на праві
приватної власності індивідуального
житлового будинку з господарськими
будівлями, розташованих по АДРЕСА_1,
ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Згаданим рішенням встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 /актовий
запис № 565 від 29.12.2009 р. у відділі РАЦС
Комсомольського МУЮ/, яка є матір'ю
позивача у справі, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про народження
ОСОБА_3 (а.с.3). Згідно з довідкою КЖЕП № 4
м.Комсомольська, ОСОБА_4 на момент
смерті проживала і була зареєстрована
разом із сином ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1. За повідомленням
Комсомольської нотаріальної контори,
згідно даних спадкового реєстру,
заповіти від імені ОСОБА_4 не
посвідчувались, спадкова справа після
смерті останньої не заводилась. Дані
про інших спадкоємців, крім ОСОБА_3,
відсутні.

11 серпня 1988 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
було укладено договір купівлі-продажу,
за яким остання придбала житловий
будинок з господарськими будівлями,
розташований по АДРЕСА_1, який за даними
КП «Кременчуцьке МБТІ» було знесено.
Згідно з висновком УАіМ
м.Комсомольська, рішенням
Комсомольської міської ради ОСОБА_4
було надано дозвіл на будівництво
нового житлового будинку взамін
старого, що прийшов в непридатність.
Відповідно до державних актів на право
власності на земельну ділянку від
25.01.2005 р., на підставі рішення
Комсомольської міської ради від 20.03.1990
р. за №98 ОСОБА_4 є власником земельних
ділянок площею 0,1000 га. та 0,0533 га.
відповідно, що знаходяться по АДРЕСА_1.
Цільовим призначенням даних земельних
ділянок є будівництво і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд. Власником житлового будинку з
господарськими будівлями,
розташованого по АДРЕСА_1, у наданому
технічному паспорті на вказаний
будинок, зазначена померла ОСОБА_4.

Згідно листа Комсомольської державної
нотаріальної контори від 04.11.2013 року
адресованого на ім'я позивача,
останньому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
згаданий будинок у зв'язку із
відсутністю первинної реєстрації
права власності та відсутністю
правовстановлювального документа
(а.с.46).

Відповідно до технічного паспорта на
садибу, складеного Кременчуцьким
міжміським бюро технічних експертиз,
на земельній ділянці АДРЕСА_1
знаходяться об'єкти самочинного
будівництва, а саме: житловий будинок
«Г-2», підвал «Гп», погріб під частиною
будівлі «Жп», прибудова «г»,
гараж-літня кухня «Ж», сарай-баня «З»,
убиральня «Л», балкон «ґ1бал», балкон
«ґбал», ганок «Гг», вхід до підвалу
«жвхід», вимощення « 1», яма вигрібна «
11», ворота «№2», огорожа «№3», огорожа
«№4» (а.с.36).

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов
про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а
також у разі втрати ним документа,
який засвідчує його право власності.

Згідно ст.376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Відповідно до ч.3 цієї статті право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Статтями 29, 30, 301 Закону України «Про
планування та забудову територій»
питання правомірності забудови
територій, діяльності по будівництва,
переплануванню, реконструкції,
реставрації та капітального ремонту
житлових приміщень покладено на
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю та
їх територіальні органи.

У пунктах 9,10 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» роз'яснено, що при
розгляді справ зазначеної категорії
судам слід мати на увазі, що відповідно
до статті 26 Закону України «Про основи
містобудування» спори з питань
містобудування вирішуються радами,
інспекціями державного будівельного
архітектурного контролю у межах їх
повноважень, а також судом відповідно
до законодавства. За загальним
правилом кожна особа має право на
захист свого цивільного права лише в
разі його порушення, невизнання або
оспорювання (частина перша статті 15 ЦК
України, частина перша статті 3 ЦПК
України. У зв'язку із цим звернення до
суду з позовом про визнання права
власності на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
визнав ту обставину, що з приводу
прийняття в експлуатацію житлового
будинку із господарськими спорудами до
відповідної інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
він не звертався, тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК
України згадана обставина не підлягає
доказуванню.

Враховуючи, що позивач не звертався до
державних установ з питанням прийняття
в експлуатацію самочинної нерухомості
та набуття права власності на неї,
тобто порушене питання не було
предметом розгляду компетентного
державного органу, рішення якого чи
його відсутність дають підстави
вважати про наявність спору про право,
суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 в частині
визнання за ним права власності на
самочинно збудовані житловий будинок
із господарськими будівлями
задоволенню не підлягають.

Разом із цим суд звертає увагу на те, що
згідно ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися, внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.

Таким чином, оскільки спадкодавець
ОСОБА_4 не набула за життя права
власності на житловий будинок із
господарськими будівлями, а лише на
будівельні матеріали, з яких вони
складаються, суд вважає, що позов
ОСОБА_3 підлягає до задоволення в
частині визнання за ним права
власності в порядку спадкування на
будівельні матеріали, з яких
складаються житловий будинок із
господарськими будівлями, що у свою
чергу надасть ОСОБА_3 право звернутися
до відповідних державних установ з
питанням прийняття в експлуатацію
самочинної нерухомості та набуття
права власності на неї.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.376,1218 ЦК України, ст.301 Закону
України "Про планування і забудову
територій", ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування на будівельні
матеріал, з яких складаються житловий
будинок «Г-2», підвал «Гп», погріб під
частиною будівлі «Жп», прибудова «г»,
гараж-літня кухня «Ж», сарай-баня «З»,
убиральня «Л», балкон «ґ1бал», балкон
«ґбал», ганок «Гг», вхід до підвалу
«жвхід», вимощення « 1», яма вигрібна «
11», ворота «№2», огорожа «№3», огорожа
«№4», що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
через Комсомольський міський суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя підпис
В.В.Крикливий

Копія вірна.

Суддя
В.В.Крикливий