Справа № 507/1704/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2014 р. Любашівський районний
суд Одеської області

в складі:

головуючого судді - Дармакуки Т.П.,

при секретарі - Копищик М.С.,

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Любашівка справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування завданої шкоди,

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до
Любашівського районного суду із
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
завданої шкоди. В обґрунтування вимог
позивач вказував, що він є власником
земельної ділянки площею 0,1 га, на якій
протягом 1998-2000 років висадив 20
саджанців грецького горіха, з метою
заготівлі горіхів та отримання
прибутку. За 13 років після посадки його
дерева виросли та почали давати
стабільний врожай та прибутки. Навесні
2013 року він із жахом виявив, що всі його
дерева викорчувані, а земельна ділянка
розорана. Він зробив фотографії стану
викорчуваних дерев, для масштабу
використав рушницю ТОЗ 34,ширина
прикладу якої складає 12,5 см. Після
цього він звернувся до правоохоронних
органів та було встановлено, що ОСОБА_3
самовільно виорав його земельну
ділянку із метою самозахвату, яку він
вважав безхозною. Зазначеними діями
ОСОБА_3 завдав позивачу значної
матеріальної шкоди в розмірі 147400 грн.,
із них 600 грн. на придбання саджанців, 3800
грн. за зрубані дерева, діаметр яких був
не менше 15 см та вартість кожного
дерева 190 грн., 143000 грн. неотриманої
вигоди, так як із кожного дерева він
отримував 10 кг ядер горіха, ринкова
вартість якого складає 55 грн. за 1 кг.,
тобто щороку 11000 грн. прибутку, а
оскільки якщо посадити саджанці
потрібно чекати знову 13 років, щоб
досягти стану знищених дерев, тому
загальна сума не отриманого,
втраченого прибутку складає 143000 грн.
Також позивач вказував, що йому
заподіяно неправомірними діями
позивача 20000 грн. моральної шкоди,
оскільки в нього був величезний стрес
та шок, він зазнав душевних хвилювань.

Позивач вказуючи на те, що не може
сплатити судовий збір, просив стягнути
із відповідача матеріальну шкоду в
розмірі 50000 грн., а не 143000 грн. та
моральну шкоду в розмірі 20000 грн., а
також судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні просив в задоволенні позову
просив відмовити, вказуючи на те, що
дійсно виорав земельну ділянку, яка
належить позивачу, оскільки вона ним не
оброблялася, але горіхи на земельній
ділянці не росли і він ніякі дерева не
викорчовував. Також пояснив, що він
орендує землю поряд із землею, яка
раніше належала райспоживспілці, 33
людини отримали земельні ділянки,
спочатку люди свою землю обробляли, а
потім покинули, 5 років ніхто землю не
обробляв, там випасався скот. Він
намагався зібрати людей в управлінні
сільського-господарства, але ніхто не
прийшов, після чого він обробив землю.
Стверджував, що горіхів там не було,
росла лише шипшина і бур'яни. Виорав
землю весною 2012 року, а соняшник садив
на слідуючий рік, бо земля не була
готова до посіву.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до слідуючого.

Позивач ОСОБА_1 являється
власником земельної ділянки 0,10
гектарів, в межах згідно із планом, яка
розташована на території Любашівської
селищної ради. Землю надано для дачного
будівництва. Зазначений факт
підтверджується державним актом від 17
лютого 1995 року /а.с.9-10/.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності,
виходячи із положень ст. 1166, 1167 ЦПК
України обов»язковому з»ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв»язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Як вбачається із висновку по
матеріалам розгляду звернення від
16.06.2013 року, 06 червня 2013 року до
Любашівського РВ ГУМВС України в
Одеській області надійшла заява
ОСОБА_1, про те, що навесні 2013 року
невідомі особи переорали його земельну
ділянку, яка знаходиться за межами
смт.Любашівка біля дороги, яка
проходить в сторону с.Іванівка
Любашівського району. Проведеними
заходами та опитуванням мешканців
смт.Любашівки, було встановлено, що
вказану земельну ділянку переорав та
засіяв соняшником ОСОБА_3. Вказуючи на
те, що в даній події відсутній склад
будь-якого злочину, ОСОБА_1
рекомендовано звернутися до суду.
/а.с.11/.

Проведеною перевіркою заяви
ОСОБА_1, не було встановлено, що ОСОБА_3
викорчував 20 дерев грецького горіха,
також в судовому засіданні не знайшли
свого підтвердження, пояснення ОСОБА_1
про те, що на його земельній ділянці
ОСОБА_3 викорчував 20 дерев горіха, а
лише безспірно встановлено, що ОСОБА_3
виорав земельну ділянку, яка належить
ОСОБА_1

Згідно пояснень ОСОБА_3, які він
давав ДІМ Любашівського РВ ГУМВС
України ст.лейтенанту міліції Борщ С.Г.
16.06.2013 р., він дійсно зорав і засіяв
земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1
та іншим людям, але ніякі горіхи він не
переорював, які насадження були, вони
так і залишилися.

В судовому засіданні ОСОБА_3 теж
підтвердив, що дійсно зорав земельну
ділянку ОСОБА_1 та інших людей, але
горіхів на ній не було. Він не орав іншу
частину поля, бо на там є садок, а також
ще на чиєїсь ділянці ростуть кілька
дерев слив, ці дерева так і ростуть.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_6 пояснив, що він працював
у ОСОБА_3 трактористом і в травні 2012
року орав землю, на якій росла трава,
кущі шипшини, дерев не було. Дерева він
не корчував і ОСОБА_3 із таким проханням
до нього не звертався. По краю поля
ростуть дерева висотою приблизно 80 см
до 1 метра, він нарахував біля 15 штук. На
тому полі і тепер є плодові дерева,
видно як хтось насадив.

Допитаний в судовому засіданні
Албул пояснив, що закупівельна середня
ціна горіха на базарі 45 грн. Чи займався
ОСОБА_1 горіхами йому невідомо, він був
в армії, в яку призваний 10 жовтня 2012 р.
Свідчення свідка в тій частині, що
влітку 2012 року він пас корів та бачив,
що на земельній ділянці ОСОБА_1 одним
рядком росли молоді горіхи нижче його
росту, суд ставить під сумнів, оскільки
свідок пояснив, що ОСОБА_1 копав чи
садив картоплю, хоча позивач сам
стверджував, що декілька років не
обробляв свою ділянку, а лише косив
траву.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що город
його дочки знаходиться біля городу
ОСОБА_1, і йому відомо, що ОСОБА_1 садив
горіхи, десь дерев 10 було, він не
рахував, але років три він не садив
город і там не був.

Свідок ОСОБА_8 пояснював, що він
пас корів та бачив, що на земельній
ділянці ОСОБА_1 росло більше 10-20 дерев
горіха, були великі і малі дерева, було
кілька рядів. В 2012 році гусеничним
трактором ОСОБА_3 були викорчувані
дерева, тракториста він не знає. Дерева
були за межами поля біля лісосмуги,
вони там і лежали, їх палили. Він
назбирував десь відро горіхів, можна
було назбирати один мішок. Він пасе
корови два роки, 2012-2013 р. Був випадок,
коли ОСОБА_3 його сварив за те, що він
пас корови на його полі. ОСОБА_1 був його
вчителем в школі і дозволяв пасти корів
на його земельній ділянці.

Свідок ОСОБА_9 теж вказував, що пас
корів і ОСОБА_1 приїжджав на город, в
нього росло 2 ряди горіхів і по межі
поля ряд. Дерев було в кількості 20, а
може і більше, були плодоносні дерева
та були і саджанці. Дерева викорчували
не відразу, коли корчували не бачив,
бачив лише поломані дерева і бачив, як
гусеничний трактор орав землю в 2013 році
і засіяли соняшник, чи орали землю в 2012
р. не бачив. Трактор належить ОСОБА_3, бо
його поле рядом, де був теж цей трактор.
Дерева були не дуже великі, самі більші
2,5 метра.

Вказані свідки не змогли чітко
вказати, які саме дерева росли на
ділянці ОСОБА_1: якого віку, якого стану
були дерева, скільки саме дерев і
скільки саджанців, скільки дерева
давали плодів. Пояснення свідків про
вказані питання мають суттєві
розбіжності і є їхніми лише
припущеннями, а не фактами.

Крім того, пояснення свідків
ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які є колишніми учнями
ОСОБА_1, суд не може прийняти до уваги,
оскільки їхні показання об»єктивно не
підтверджуються і суперечать іншим
зібраним у справі доказам, тому у суду є
підстави ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених вказаними свідками,
зокрема про те, що на земельній ділянці
ОСОБА_1 росли плодоносні дерева горіхів
та свідчення ОСОБА_8 про те, що восени 2012
р., після того як він збирав горіхи,
трактором, який належить ОСОБА_3 були
викорчуванні дерева.

Як стверджував ОСОБА_3 він виорав
частину поля, де розміщена земельна
ділянка ОСОБА_1 ще весною 2012 року, землю
до посіву соняшника треба було
готувати один рік та в підтвердження
своїх слів надав лист управління
агропромислового комплексу від 03.12.2013
року, з якого вбачається, що згідно
технології вирощування соняшнику, для
весняної сівби соняшника на запущеній
земельній ділянці садово-дачного
кооперативу необхідно мінімум один
рік /а.с.27/. Вказані обставини про те, що
саме весною 2012 року була виорана
земельна ділянка підтвердив свідок
ОСОБА_6.

При вчиненні окремої
процесуальної дії поза судовим
засіданням, а саме при огляді земельної
ділянки судом із участю сторін було
виявлено, що на земельній ділянці, яка
належить ОСОБА_1 росте озима, жодних
ознак, що там росли дерева не виявлено,
в яру із яким межує вказана земельна
ділянка теж відсутні будь-які ознаки
викорчуваних дерев, не має ні гілок, ні
коріння, ні пнів, ні слідів знищення
дерев шляхом спалювання. Натомість, на
інших ділянках ростуть плодові дерева,
частина поля не виорана. По краю яру
здовж земельної ділянки ОСОБА_1 /майже
по межі/ виявлено один рядок 16
насаджень горіхів висотою приблизно 0,5
метра, які ростуть у виді кущів, із
кількістю 11-12 гілок. Вказані горіхи,
які як стверджував позивач посаджені 10
років назад, а то і більше. Зазначені
обставини дають суду підстави ставити
під сумнів, що на земельні ділянці
ОСОБА_1 було 20 плодоносних дерев.

Суд не приймає до уваги
фототаблицю, яку позивач надав як доказ
по справі, оскільки із неї, при
детальному огляді вбачається, що на
фото № 1, 3-5 сфотографоване одне і теж
дерево горіха, на фото № 2 зафіксовано
два дерева, які явно видно горіхами не
являються. Крім того, із фото не видно,
де саме проводилося фотографування і
не видно було більше одного дерева. Як
встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_1 не запрошував комісію, яка б
могла заактувати наявність 20
викорчуваних дерев.

Таким чином, позивачем не надано
до суду ніяких переконливих доказів,
які б свідчили про те, що дійсно на
земельній ділянці росло 20 плодоносних
дерев горіха, із яких ОСОБА_1 отримував
щороку 11000 грн. прибутку та не надано
доказу, що ОСОБА_3 викорчував 20 дерев
горіха.

Виказані в судовому засіданні
лише особисті судження позивача з
приводу врожайності цих дерев та
знищення ОСОБА_3 цих дерев об»єктивними
доказами не підтверджені.

Суд розглядає цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Але, в судовому засіданні позивач
не довів наявність протиправних дій
відповідача відносно нього, а також не
надав суду переконливих доказів, які б
свідчили про те, що відповідач
будь-яким чином порушив його право
власності на дерева, заподіявши
позивачу матеріальну та моральну
шкоду.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позивачу
необхідно відмовити у задоволені
позову.

Керуючись ст.ст.10-11, 60-64, 212-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. В задоволені позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування завданої
шкоди - відмовити.

2. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення в апеляційний
суд Одеської області через
Любашівський районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Т.П. Дармакука