Номер провадження № 22-ц/785/2244/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
заступника Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора Одеської
області в інтересах держави, в особі
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України», до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 жовтня 2013 року,

встановила:

У травні 2012 р. заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора Одеської області (далі -
Прокурор) звернувся до суду з
вищевказаним позовом в інтересах
держави, в особі публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» (далі - Банк), в
якому, керуючись ст. 121 Конституції
України, ст. ст. 525, 526, 549, 553, 554, 629, 1050, 1054
ЦК України, просив стягнути на користь
Банку: 1) солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заборгованість у сумі - 189 717,99 грн.; 2)
судові витрати.

Прокурор в позові посилався на те, що
між Банком та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № 1927-н, за умовами
якого останній отримав в Банку кредит в
сумі - 204 850,00 грн., зі строком повернення
- до 07.09.12 р., зі сплатою 17% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором було укладено: 1)
договір застави транспортного засобу
від 07.09.07 р. - між Банком та
позичальником; 2) договір поруки від
07.09.07 р. № 1 - між Банком та ОСОБА_5.

ОСОБА_4 порушив договірні обов'язки з
повернення кредиту, сплаті процентів
за його користування, у зв'язку з чим
виникла заборгованість у загальному
розмірі - 189 717,99 грн., яка складається з: -
заборгованості за кредитом у сумі - 91
773,76 грн.; - заборгованості по
несплаченим відсоткам у сумі - 45 213,81
грн.; - пеня по несплаченим у строк
відсоткам у сумі - 5 505,81 грн.; -
заборгованість за пенею по основному
боргу у сумі - 11 563,82 грн..

У липні 2013 р. від Банку надійшла заява
про збільшення позовних вимог, в якій
Банк просив стягнути солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Банку: 1)
заборгованість у загальному розмірі -
235 661,49 грн., яка складається з: -
заборгованості за кредитом у сумі - 127
434,55 грн.; - заборгованості по
несплаченим відсоткам за період з 01.10.07
р. по 19.07.13 р. у сумі - 54 991,20 грн.; - пеня по
несплаченим у строк відсоткам за
період з 01.10.07 р. по 19.07.13 р. у сумі - 17 231,07
грн.; - заборгованість за пенею по
основному боргу за період з 01.12.09 р. по
19.07.13 р. у сумі - 36 004,67 грн.; 2) держмито у
розмірі - 1 510,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі - 120,00 грн., а
всього судові витрати на суму - 1 630,00
грн..

Прокурор в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі, просив задовольнити їх.

Представник Банку в судовому
засіданні уточненні позовні вимоги
підтримала, просила задовольнити їх в
повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_4 та його
представник в судовому засіданні позов
не визнали, просили відмовити в його
задоволенні. Посилалися на те, що
ОСОБА_4 ніякого кредитного договору не
підписував. ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, без нього неможливо
розглянути справу по суті.

Відповідач - ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явився. Про час і місце
розгляду справи сповіщений належним
чином. Причини неявки суду не
повідомив, заяв клопотань суду не
надав.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 09.10.13 р. (а. с. 179 - 183) вищевказаний
позов прокурора задоволено в повному
обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь Банку: 1)
заборгованість у загальному розмірі -
235 661,49 грн., яка складається з: -
заборгованості за кредитом у сумі - 127
434,55 грн.; - заборгованості по
несплаченим відсоткам за період з 01.10.07
р. по 19.07.13 р. у сумі - 54 991,20 грн.; - пеня по
несплаченим у строк відсоткам за
період з 01.10.07 р. по 19.07.13 р. у сумі - 17 231,07
грн.; - заборгованість за пенею по
основному боргу за період з 01.12.09 р. по
19.07.13 р. у сумі - 36 004,67 грн.; 2) судовий збір
у розмірі - 1 510,00 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на те, що рішення ухвалено
з порушенням норм матеріального (ст. 5
Закону України «Про судовий збір») та
процесуального (ст. ст. 31, 74 - 77, 213 ЦПК
України) права: - під час розгляду
справи відбулася зміна позивача,
оскільки з позовом звернувся прокурор,
а заяву про збільшення позовних вимог
подав Банк; - заява Банку про збільшення
розміру позовних вимог не була
оплачена судовим збором. Стягнувши
судовий збір, суд вийшов за межі
позовних вимог; - судові витрати не
стягуються солідарно; - справу
розглянуто без участі ОСОБА_5; -
безпідставно відмовлено в задоволенні
клопотання про витребування оригіналу
договору про купівлю транспортного
засобу, який він не підписував; - коштів
за кредитним договором № 1927-н в сумі - 204
850 грн. він особисто не отримував.

Представник апелянта в судовому
засіданні підтримав доводи та вимоги,
які викладені в апеляційній скарзі.

Прокурор письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав. В судовому
засіданні прокурор вважав необхідними
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін. Посилався на те,
апеляційна скарга є необґрунтованою.

Банк письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав.
Представник Банку в судове засідання
не з'явився. Про час і місце розгляду
справи Банк сповіщений належним чином.
Заяв та клопотань суду не надав.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
сповіщений про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково за
таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову прокурора, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_4 не виконав
договірні зобов'язання з повернення
кредиту, у зв'язку з чим, станом на 19.07.13
р. вникла заборгованість у розмірі - 235
661,49 грн.. ОСОБА_5 за договором поруки
взяв на себе обов'язок солідарно, в
повному обсязі відповідати перед
Банком за виконання позичальником
обов'язків за кредитним договором. У
зв'язку з обґрунтованістю позовних
вимог підлягає також стягненню з
відповідачів солідарно на користь
держави судовий збір (а. с. 181 - 182).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
задоволення позову в частині
солідарного стягнення з відповідачів
на користь Банку заборгованості за
кредитним договором. Висновки суду в
цій частині відповідають обставинам
справи, вимогам діючого законодавства
України (ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ст.
ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК України). Доводи
апеляційної скарги не спростовують
вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Висновки суду першої інстанції
зроблені, відповідні правовідносини
між сторонами встановлені на підставі
наявних у справі і наданих сторонами
доказів.

Судом правильно встановлено
наявність між сторонами кредитних
правовідносин.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509,
525, 526 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що у жовтні 2005 р. між
Банком та ОСОБА_4 07.09.07 р. було укладено
кредитний договір. Відповідно до умов
вказаного договору ОСОБА_4 отримав
кредит в сумі - 204 850 грн., зі сплатою 17%
річних за користування грошима, термін
остаточного повернення кредиту - не
пізніше 07.09.12 р. (а. с. 9 - 12). Кредит
надається шляхом перерахування коштів
в національній валюті з поточного
рахунку Позичальника на поточний
рахунок продавця товару, на підставі
платіжного доручення Позичальника, для
здійснення оплати за Автомобіль «ХАЗ
3250.23», 2007 року випуску, за договором
купівлі-продажу № 9 від 04.09.07 р. (п. 1.3
Кредитного договору).

07.09.07 р. між Банком та ОСОБА_5 було
укладено договір поруки № 1 (а. с. 16 - 17),
за умовами якого поручитель
зобов'язується відповідати солідарно
перед Кредитором в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання Боржником
зобов'язання за кредитним договором (п.
с. 1.1).

Відповідно до наданого Банком
платіжного доручення № 4425 від 07.09.07 р.
(а. с. 22) Банк перерахував гроші в сумі -
204 850,00 грн. (Платник - Кредит ОСОБА_4)
отримувачу - ПП «ОСОБА_5» за автомобіль
«ХАЗ 3250.23», 2007 року випуску, за
договором купівлі-продажу № 9 від 04.09.07
р..

ОСОБА_4 порушив взяті на себе
договірні зобов'язання з повернення
кредиту, сплаті відсотків за
користування кредитом. У зв'язку з чим,
станом на 19.07.13 р. вникла заборгованість
у розмірі - 235 661,49 грн..

Апелянт не надав суду доказів, які б
спростовували вищевказані висновки
суду першої інстанції. Доводи апелянта
щодо заміни позивача є неспроможними,
оскільки вони не засновані на вимогах,
передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 26, ст. ст. 27, 31, ч.
2 ст. 45, ч. ч. 1, 2 ст. 46 ЦПК України. Особа, в
інтересах якої подано позов
прокурором, користується правами,
передбаченими цивільно-процесуальним
законодавством, в тому числі, правом
збільшити розмір позовних вимог.

Довід апелянта про те, що заява Банку
про збільшення розміру позовних вимог
не була оплачена судовим збором, а
стягнувши судовий збір, суд вийшов за
межі позовних вимог не заслуговує на
повагу, оскільки позовна заява було
прийнята судом першої інстанції до
провадження і розглянута по суті.
Відповідно до ст. ст. 88, 89 ЦПК України
суд під час ухвалення судового рішення
суд повинен вирішити питання щодо
судових витрат.

Довід щодо розгляду справи без
участі ОСОБА_5 колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки ОСОБА_4 не
представляє інтереси останнього.

Щодо безпідставного відмовлення в
задоволенні клопотання про
витребування оригіналу договору про
купівлю транспортного засобу, колегія
звертає увагу на те, що матеріали
справи (а. с. 137 - 138) містять копію
вказаного договору.

Довід щодо неотримання особисто
ОСОБА_4 коштів за кредитним договором №
1927-н в сумі - 204 850 грн. відповідає
дійсності. Оскільки встановлено, що
гроші особисто ОСОБА_4 не видавалися, а
були перераховані Банком з поточного
рахунку останнього на рахунок продавця
транспортного засобу - ОСОБА_5. Вказане
підтверджує виконання Банком своїх
обов'язків щодо надання кредиту.
Надання ОСОБА_4 кредиту
підтверджується також листом Банку від
15.06.10 р. (а. с. 18) про те, що ОСОБА_4
звертався до Банку з приводу надання
довіреності терміном на один рік та
тимчасового технічного талону на
транспортний засіб та
реструктуризації боргу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
погодитися з висновками суду першої
інстанції про солідарне стягнення з
відповідачів судового збору не можна,
цих висновків суд першої інстанції
дійшов з порушенням норм матеріального
(ст. ст. 2, 6 Закону України «Про судовий
збір») та процесуального (ст. 88 ЦПК
України) права. Відповідно до вимог
вищевказаних норм судові витрати
розподіляються між сторонами,
відповідачами пропорційно, а не
стягуються солідарно з відповідачів.
Доводи апелянта в цій частині є
обґрунтованими. Рішення в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5
на користь держави судового збору
необхідно змінити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право змінити рішення суду першої
інстанції. Підставою для зміни рішення
суду є порушення норм матеріального
або процесуального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного висновку в частині
солідарного стягнення з відповідачів
на користь держави судового збору,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції в цій частині
підлягає зміні. Необхідно стягнути в
рівних частках з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
дохід держави судовий збір у сумі - 2 356,62
грн. = 235 661,49 грн. х 1%, тобто з кожного по -
1 178,31 грн.. В решті рішення необхідно
залишити без змін.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України,
п. 1. ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий
збір» з ОСОБА_4 необхідно стягнути в
дохід держави судовий збір, сплату
якого під час подання апеляційної
скарги було відстрочено до ухвалення
судового рішення, в сумі - 1 178,31 грн. = 235
661,49 грн. х 1% : 2.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 жовтня 2013 року в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5
на користь держави судового збору у
розмірі - 1 510 грн. 00 коп. - змінити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у
сумі - 2 356 (дві тисячі триста п'ятдесят
шість) 62 коп., тобто з кожного по - 1 178
(одна тисяча сто сімдесят вісім) грн. 31
коп..

В решті рішення - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір у сумі - 1 178 (одна тисяча
сто сімдесят вісім) грн. 31 коп..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко