Провадження №6/193/6/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

12 березня 2014 року Софіївський районний
суд Дніпропетровської області в
складі:

судді
Шумської О.В.

при
секретарі Палій Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Софіївка
цивільну справу за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Софіївського
районного управління юстиції Дарій
Т.Є., заінтересовані особи - боржник:
ОСОБА_2, стягувач: ОСОБА_3 про тимчасове
обмеження божника у праві виїзду за
межі України до виконання аліментних
зобов'язань, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2014 року до суду надійшло
подання державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Софіївського районного управління
юстиції Дарій Т.Є., заінтересовані
особи - боржник: ОСОБА_2, стягувач:
ОСОБА_3 про тимчасове обмеження божника
у праві виїзду за межі України до
виконання аліментних зобов'язань.

Як вбачається із подання, на виконанні
у ВДВС Софіївського РУЮ перебуває
виконавче провадження № 295/1 з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-523/2008 від 08.12.2008 року, виданого
09.12.2008 року Софіївським районним судом
Дніпропетровської області про
стягнення із ОСОБА_2 аліментів на
користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини
всіх видів доходу, починаючи з 24.11.2008
року до досягнення 23 років при умові
навчання.

На підставі ст. 25 ЗУ «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
11.12.2008 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Боржник є громадянином України,
добровільно рішення суду не виконує,
кошти на утримання дитини не сплачує.
Мешкає за адресою: АДРЕСА_1, відомості
щодо його працевлаштування відсутні,
допомоги у центрі зайнятості, а також
дохід у вигляді пенсії, іншого виду
доходів, з якого можливо провести
утримання, не отримує. Заборгованість
по сплаті аліментів становить 10905,74 грн.

Боржник неодноразово викликався до
відділу ДВС для сплати заборгованості,
попереджався про кримінальну
відповідальність за ст. 164 КК України,
але заходи щодо відшкодування
заборгованості не вживає.

В ході примусового виконання рішення,
державним виконавцем здійснювалися
заходи щодо виявлення майна боржника,
на яке може бути звернуто стягнення,
однак такого майна виявлено не було.
Боржник не бажає виконувати вимоги
виконавчого документа і свідомо
ухиляється від покладених на нього
зобов'язань. У зв'язку з цим, ВДВС
Софіївського РУЮ просить тимчасово
обмежити його у праві виїзду за межі
України до моменту фактичного
виконання зобов'язань.

Вивчивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що подання
задоволенню не підлягає по наступним
підставам.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи у праві виїзду
за межі України при виконання судових
рішень та рішень інших органів
вирішується судом за
місцезнаходженням органу ДВС за
поданням державного виконавця,
погодженим з начальником відділу ДВС.
Суд негайно розглядає подання,
зазначене в ч.1 цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

У відповідності до ст. 373 ЦПК України за
зверненням державного виконавця, суд
може встановити певні способи
виконання судового рішення, однак за
наявності обставин, що утруднюють його
виконання.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується при виконанні
судових рішень, ухвалених зокрема, за
позовами, що випливають із кредитних
правовідносин, у порядку,
передбаченому ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» та ст. 377-1 ЦПК України,
зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

У відповідності до ст. 33 Конституції
України і ст. 12 ЗУ «Про свободу
пересування і вільний вибір місця
проживання в Україні» кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування і вільний вибір
місця проживання, а також право вільно
залишити територію України за винятком
обмежень встановлених законом.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» право вільного
виїзду за кордон певним чином
тимчасово обмежується в разі, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
до виконання зобов'язань. Згідно ч. 2
цієї ж статті громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті. Згідно ч. 4
цієї ж статті паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті, або в разі
використання паспорта для вчинення
злочину, або виявлення у ньому
підробки, а також у випадках припинення
громадянства України.

Згідно з вимогами ст. 6 ЗУ від 21.01.1994 року
№ 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України
і в'їзду в Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
документ, що дає право на виїзд за
кордон, може бути тимчасово відмовлено
у виїзді за кордон, зокрема, у випадках,
коли він ухиляється від зобов'язань,
накладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов'язань.

З наданих суду матеріалів вбачається,
що суду не надано будь-яких достовірних
даних про місце проживання та
реєстрації боржника, його
громадянство, наявність звернень
боржника до відповідних органів з
питань видачі паспорту, що дає право
виїзду за кордон, фактичну видачу йому
такого паспорта, місцезнаходження
такого паспорта, вжиття будь-яких
заходів примусового виконання рішення
суду державним виконавцем, а також
даних про можливість виїзду боржника
за кордон. Також, з подання не
вбачається обґрунтованості
припущення, що вирішення питання про
заборону боржникові виїзду за кордон
сприятиме виконанню рішень суду.

Суд, оглянувши матеріали справи не
вбачає дійсних обставин, що утруднюють
виконання рішення суду, та давали б
достатні підстави для обмеження права
боржника на виїзд за кордон в якості
способу забезпечення виконання
зобов'язань.

В силу дії ст.ст. 21, 22, 64 Конституції
України конституційні права
гарантуються та не можуть бути
скасовані чи обмежені, крім випадків
передбачених Конституцією України та
законами України.

За таких обставин подання є
безпідставним, необґрунтованим та
таким що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись
ЗУ «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
Конституцією України, ст.ст. 3, 10, 373, 377-1
ЦПК України, суд, -

У Х В А Л
И В:

В задоволені подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Софіївського
районного управління юстиції Дарій
Т.Є., заінтересовані особи - боржник:
ОСОБА_2, стягувач: ОСОБА_3 про тимчасове
обмеження божника у праві виїзду за
межі України до виконання аліментних
зобов'язань - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя