Справа № 2-2178/11 Провадження №
22-ц/772/656/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бондаренко О. І.Категорія: 27
Доповідач: Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у
складі : головуючого -
судді Іванюка М.В, суддів Камзалова В.В.
та ПанасюкаО.С, при секретарі Руденко
О.М, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань апеляційного суду Вінницької
області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Вінницького районного суду від
14 березня 2012р. у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 (третя особа без
самостійних вимог - ОСОБА_3) про
звернення стягнення, --

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2011 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк (далі ПАТ
КБ) «ПриватБанк» звернулося в суд з цим
позовом, вказуючи, що 7 травня 2007 року
між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був
укладений кредитний договір № VIVPGA00000034,
відповідно до якого ОСОБА_3 отримав
кредит в сумі 342320,09 дол. США зі сплатою
11,04 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 7 травня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язання 7
травня 2007 року сторони уклали договір
іпотеки № VIVPGA00000034, за яким ОСОБА_2
передала у іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк»
належний їй житловий будинок з
прибудовами, розташований на земельній
ділянці розміром 0,2012га в АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_3 належним чином не
виконував зобов'язання за кредитним
договором, у зв'язку з чим допустив
заборгованість в розмірі 444746,15 дол. США,
з яких: 267967,45 дол. США борг по тілу
кредиту, 83479,44 дол. США заборгованість
по процентах за користування кредитом,
15807,98 дол. США заборгованість по комісії
за користування кредитом, 56282,94 дол. США
грн. пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язання за договором, 31,29 дол. США
штраф (фіксована частина), 21176,90 дол. США
штраф (процентна складова), просило в
рахунок погашення заборгованості
звернути стягнення на предмет іпотеки
шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк»
будинку та земельної ділянки,
загальною площею 0,2012га, розташованих в
АДРЕСА_1, з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, з отриманням повноважень,
необхідних для здійснення продажу з
початковою вартістю реалізації 2759335,15
грн., відповідно до п. 35.5 договору
іпотеки № VIVPGA00000034 від 7 травня 2007 року.

Заочним рішенням Вінницького
районного суду Вінницької області від
14 березня 2012 року позов задоволено
повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, просила скасувати
рішення суду і ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2.
підтримала апеляційну скаргу з
наведених у ній підстав.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
ЛіфановаЛ.М. просить відхилити
апеляційну скаргу як безпідставну.

Належним чином повідомлений ОСОБА_3,
який є третьою особою, в суд
апеляційної інстанції не з'явився.
Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України його неявка
за таких обставин не перешкоджає
розгляду справи в апеляційному суді.

Вислухавши зазначених вище осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстианції в межах заявлених вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Ч.ч.1,2 ст.303 ЦПК України передбачає, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції; апеляційний
суд досліджує лише ті докази, які судом
першої інстанції були досліджені з
порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, судова колегія розглядає
справу та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених ПАТ КБ
«ПриватБанк» в суді першої інстанції.

Встановлено, що згідно кредитного
договору від 7 травня 2007 року № VIVPGA00000034
третя особа - ОСОБА_3 отримав у позивача
342320,09доларів США зі сплатою 11,04 % річних
від залишку заборгованості за кредитом
з кінцевим терміном повернення 7 травня
2017 року. В забезпечення виконання
зобов'язання ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» уклали 7 травня 2007 року
договір іпотеки №VIVPGA00000034, за яким
відповідачка передала у іпотеку банку
належний їй житловий будинок з
прибудовами, розташований на земельній
ділянці розміром 0,2012га у АДРЕСА_1.
ОСОБА_3 належним чином не виконував
зобов'язання за кредитним договором, у
зв'язку з чим допустив заборгованість в
розмірі 444746,15 доларів США, що згідно з
офіційним кусом НБУ становило
3553521,74грн, з яких: 267967,45 доларів США
(2141059,93 грн.) - борг по тілу кредиту; 83479,44
доларів США (667064,57 грн) - заборгованість
по процентах за користування кредитом;
15807,98 доларів США (126305,76 грн) -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 56282,94 доларів
США (449700,69грн) - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язання за договором;
31,29 доларів США (250 грн) - штраф
(фіксована частина); 21176,90 доларів США
(169203,43 грн) - штраф (процентна складова).

Відповідно до п.29 договору іпотеки
звернення стягнення на предмет іпотеки
за вибором іпотекодержателя може бути
здійснено у позасудовому порядку
шляхом:

- переходу до іпотекодержателя права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання основного зобов'язання у
порядку, встановленому ст. 37 Закону
України «Про іпотеку»;

- продажу предмета іпотеки будь-якій
особі, будь-яким способом, в тому числі
на біржі на підставі договору
купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», для чого
іпотекодавець надає іпотекодержателю
право укласти такий договір за ціною та
на умовах, визначених на власний розсуд
іпотекодержателя і здійснити всі
необхідні дії від імені іпотекодавця, у
тому числі отримати витяг з Державного
реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки; звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

За змістом ч. 1 ст. 38 цього Закону у разі
задоволення судом рішення про
звернення стягнення предмет іпотеки
може бути реалізований
іпотекодержателем будь-якій особі -
покупцеві шляхом застосування
процедури продажу, встановленої цією
статтею.

Оскільки боржник ОСОБА_3 неналежним
чином виконував забезпечене іпотекою
зобов'язання за кредитним договором,
внаслідок чого допустив
заборгованість перед ПАТ КБ
«ПриватБанк», то суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
необхідність звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом застосування
процедури його продажу
іпотекодержателем, встановленої ст. 38
Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів не бере до уваги доводи
апеляційної скарги про відсутність
належних доказів наявності
заборгованості за кредитом, оскільки
вказані доводи спростовуються наданим
позивачем письмовим розрахунком (а.с.
6-8). Цей же розрахунок наведено у
позовній заяві, поданій на виконання
вимог ухвали суду про залишення
позовної заяви без руху для усунення її
недоліків. При цьому відповідачка
всупереч вимогам ч.1ст.60 ЦПК України не
надала жодних доказів, які вказували б
на неправильність зазначених
нарахувань. Також колегія суддів
погоджується з запереченнями
представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і
звертає увагу на те, що з наведених
позивачем таблиць з відображенням
здійснених проплат за кредитом,
зокрема проплат по нарахованій пені
(а.с. 6-8) вбачається, що встановлений
річний строк давності звернення з
вимогою про сплату пені боржником
періодично переривався здійсненням
часткових проплат. У зв'язку з цим не
заслуговують на увагу доводи апелянта
щодо неправильності нарахування пені
поза межами річного строку позовної
давності.

Не заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги про те, що суд
першої інстанції не дав оцінку
співмірності суми заборгованості за
кредитом, якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює його прав (п. 41 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»).
Адже несплата тіла кредиту та
відсотків і є збитками в розумінні ч. 1
ст. 22 ЦК України, за якою збитками є,
зокрема, витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права та доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене. А посилання скарги на те, що
позивач у даному випадку нібито не несе
збитків в контексті ч.1 ст.22 ЦК України
грунтуються на невірному тлумаченні
апелянтом даної норми.

Посилання апелляційної скарги на
відсутність у справі передбаченої
ч.1ст.35 Закону України «Про іпотеку»
письмової вимоги іпотекодержателя
боржнику та іпотекодавцю про усунення
порушення колегія суддів також до
уваги не приймає. Адже вказана норма
стосується позасудового вирішення
даного питання. При цьому за змістом ч.2
ст.35 Закону України «Про іпотеку»
відсутність такої письмової вимоги
ніяким чином не перешкоджає
іпотекодержателю реалізувати своє
право щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки в судовому порядку. При
цьому колегія суддів звертає увагу, що
про порушення позичальником умов
кредитного договору відповідачці (як і
боржнику ОСОБА_3) стало відомо не
пізніше ніж з часу отримання копії
позовної заяви 12 січня 2012 року (про що
на а.с. 48, 49 містяться розписки про
вручення їм рекомендованого поштового
відправлення), однак зобов'язання за
кредитним договором до цього часу так і
не виконане, будь-яких дій щодо її
погашення позичальник не вчиняв та не
вчиняє. Тобто зазначені доводи також не
дають підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 309 ЦПК
України неправильне застосування норм
матеріального права, які не призвели до
неправильного вирішення спору по суті,
є підставою для зміни рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до ч.1ст.39 Закону України
«Про іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначається, зокрема, загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя.

Проте, суд першої інстанції у своєму
рішенні зазначив лише загальний розмір
вимог, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки, не вказавши його складових, та
не зазначив опису нерухомого майна,
за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя. У
зв'язку з цим рішення необхідно змінити
і зазначити в його резолютивній
частині складові боргу ОСОБА_3 перед
ПАТ КБ «ПриавтБанк», що підлягають
сплаті з вартості предмета іпотеки, а
також опис нерухомого майна, за
рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя,
відповідно до п. 35.3 договору іпотеки.

В іншій частині рішення має бути
залишено без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.
ст. 303; 304; 305ч.2; 307ч.1 п.1; 309ч.ч.1,2; 313; 314; 315; 317;
319; 209; 218 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 14 березня 2012р. у
даній справі змінити.

Другий абзац резолютивної частини
рішення Вінницького районного суду від
14 березня 2012р. викласти у такій
редакції :

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № VIVPGA00000034 від
07.05.2007р. у загальній сумі 444746,15 доларів
США, що за курсом 7,99 відповідно до
службового розпорядження НБУ № 205/474
від 01.12.2011р. еквівалентно 3553521грн.74коп (з
яких : 267976,45 доларів США, що
еквівалентно 2141059грн.93 коп -
заборгованість по тілу кредиту; 83479,44
доларів США, що еквівалентно
667067грн.57коп - заборгованість по сплаті
процентів; 15807,98доларів США, що
еквівалентно 126305грн.76коп -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 56282,94 долари США,
що еквівалентно 449700грн.69 коп - пеня за
несвоєчасне погашення кредиту; 31.29
доларів США, що еквівалентно 250грн -
штраф (фіксована частина); 21176,90 доларів
США, що еквівалентно 169203грн.43коп - штраф
(процентна складова)) звернути
стягнення на будинок та земельну
ділянку загальною площею 0,2012га, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки (на
підставі договору іпотеки № VIVPGA00000034
від 07.05.2007року) Публічним акціонерним
товариством Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені
ОСОБА_2 договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також з наданням ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу, з
початковою вартістю реалізації
2759335грн.15коп, що визначено сторонами в
п.35.5 договору іпотеки № VIVPGA00000034 від
07.05.2007року.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :