АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
КИЄВА№22ц-796/2013/14
Головуючий у1-й інстанції
Доповідач Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого
Панченка М.М.,

суддів
Вербової І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі
Желепи О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Марушевського
Дмитра Леонідовича, який на підставі
довіреності діє в інтересах Кредитної
спілки «Українська кредитно-фінансова
група», на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013
року у справі за позовом Кредитної
спілки «Українська кредитно-фінансова
група» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач Кредитна спілка
«Українська кредитно-фінансова група»
(далі по тексту - КС «Українська
кредитно-фінансова група») звернулася
до Деснянського районного суду м. Києва
з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості, в якому
просила стягнути з відповідачів як зі
спадкоємців поручителя ОСОБА_6 на
користь позивача заборгованість по
кредиту пропорційно до отриманого ними
в спадок майна в наступному порядку: з
ОСОБА_4 - 32 556 грн. 70 коп., ОСОБА_5 - 16 278 грн.
35 коп./а.с. 3-4/.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 29 жовтня 2013 року у
задоволенні зазначеного позову
відмовлено/а.с. 63-65/.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, представник КС «Українська
кредитно-фінансова група» подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 29 жовтня 2013 року скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі/а.с.
68-69/.

Позивач вважає оскаржуване рішення
незаконним та таким, що прийняте з
порушенням норм процесуального права.
Зокрема, зазначає, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення
послався на інше рішення Печерського
районного суду, яке не стосується
предмету спору, тим самим вийшовши за
межі позовних вимог. Крім того,
скаржник вказує на недоцільність
застосування Деснянським районним
судом положень ст. 378 ЦПК України, так як
позивачем було обрано один із можливих
способів пред'явлення вимог до
спадкоємців, а саме через нотаріуса,
оскільки у відкритті виконавчого
провадження відносно спадкоємців
ОСОБА_6 позивачу було відмовлено.

Учасники судового розгляду, будучи
належним чином повідомленими про день
та час розгляду справи, у судове
засідання не з'явилися, клопотання про
перенесення судового розгляду не
подали, тому відповідно до положень ст.
305 ЦПК України колегія суддів провела
судовий розгляд у їх відсутність.

Заслухавши доповідь пор справі,
пояснення учасників процесу,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Свій позов КС «Українська
кредитно-фінансова група»
обґрунтовувала тим, що згідно
постанови ВДВС було відкрито виконавче
провадження щодо ОСОБА_6, в якому
позивач є стягувачем, після чого у
звзяку зі смертю боржника було
відкрито спадкову справу. ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 прийняли спадщину та отримали у
власність нерухоме майно, а саме 2/3 та 1/3
АДРЕСА_1 відповідно, яка за життя
належала боржнику за вищевказаним
виконавчим провадженням/а.с. 6, 10-11/.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та ОСОБА_5 укладено кредитний
договір № КВ-0000153/2105 від 26.03.2007 року,
відповідно до якого останній надано
грошові кошти у розмірі 10 000 грн. 00 коп. В
забезпечення виконання зобов'язання за
вищевказаним кредитним договором
26.03.2007 року між КС «Українська
кредитно-фінансова група» та
ОСОБА_6(який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер)
укладено договір поруки/а.с. 51-55/.

Відмовляючи КС «Українська
кредитно-фінансова група» у позові, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пред'явлені вимоги до
спадкоємців ОСОБА_6, який виступав
поручителем за кредитним договором,
тобто мав особисте зобов'язання перед
КС «Українська кредитно-фінансова
група».

Колегія судів з таким висновком
погоджується.

За положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку. У разі
порушення такого зобов'язання боржник
і поручитель відповідають як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК
Україниспадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщина) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з п. 33 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, у
разі смерті поручителя (крім випадків
майнової поруки), враховуючи положення
ст. 607, ч. 1 ст. 608 ЦК України, а також
сутності поруки як особистого
зобов'язання відповідати за належне
виконання основного зобов'язання,
спадкоємці поручителя не є солідарними
боржниками за кредитним договором.

Згідно ст. 607 ЦК України зобов'язання
припиняється неможливістю його
виконання у зв'язку з обставиною, за яку
жодна із сторін не відповідає.

В силу ст.1219 ЦК України не входять до
складу спадщини права та обов'язки, що
нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема права та обов'язки
особи як кредитора або боржника
передбачені ст. 608 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою.

Позивачем пред'явлено позовні
вимоги до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 саме як до
спадкоємців поручителя за кредитним
договором, а тому відповідачі не несуть
відповідальності за зобов'язанням
ОСОБА_6 перед КС «Українська
кредитно-фінансова група». Разом з тим,
позивач має право вимагати стягнення
заборгованості з ОСОБА_5 як з основного
боржника, проте, не як зі спадкоємця
поручителя.

Доводи скаржника стосовно посилання
суду першої інстанції на рішення
Печерського районного суду м. Києва та
неправильного застосування ст. 378 ЦПК
України не приймаються колегією суддів
до уваги, оскільки вищезазначене не
вплинуло на законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення.

Таким чином, оскаржуване судове
рішення ухвалено на повно з'ясованих
обставинах з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване з підстав,
наведених в апеляційній скарзі.

З огляду на вищевикладене та керуючись
ст. ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
ст. ст. 607, 608 ЦК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Марушевського
ДмитраЛеонідовича, який на підставі
довіреності діє в інтересах Кредитної
спілки «Українська кредитно-фінансова
група», відхилити, а рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 29 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: