Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/213/14-ц
Провадження № 2/670/101/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 травня 2014 року
Віньковецький районний суд
Хмельницької області

в складі: головуючого - судді
Волкової О.М.

з участю секретаря - Сікорської
В.О.

позивачки --- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Віньківці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним
позовом, у якому просила стягнути із
ОСОБА_2, уродженця с. Христофорівка
Баштанського району Миколаївської
області на її користь на утримання
дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
аліменти у тверді грошові сумі в
розмірі 550 гривень кожній до досягнення
ними повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачка 18.01.2003 року уклала шлюб із
відповідачем та проживала з ним до
травня 2011 року. Від шлюбу у подружжя
народилось троє дітей - дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2; дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4; син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Спільне життя з відповідачем не
склалось через постійні сварки,
ревнощі та несумісні характери, а тому
позивачка разом з дітьми переїхала
жити до своєї матері в АДРЕСА_1. Після
того, як 27.08.2012 року шлюб між сторонами
був розірваний судом, відповідач
самоусунувся від утримання та
виховання дітей, будь-якої
матеріальної допомоги не надає,
оскільки у нього нерегулярний мінливий
дохід. Позивачка самотужки за свої
кошти та з допомогою своїх батьків
утримує дітей, і щомісяця несе витрати
на їхнє забезпечення у розмірі 2500-300
гривень,що для неї непосильно. У зв'язку
з цим ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом про стягнення аліментів.

У судовому засіданні позивачка свої
позовні вимоги підтримала повністю та
просила задовольнити.

В підтримання позову ОСОБА_1 пояснила,
що у 2011 році після того, як шлюбні
стосунки між нею та відповідачем
розладились, вона забрала дітей і з
АДРЕСА_2 переїхала жити до своєї матері
у АДРЕСА_1. 27.08.2012 року Віньковецьким
районним судом їхній шлюб було
розірвано. У травні 2013 року ОСОБА_2
приїхав до неї, і вони знову стали
спільно проживати, а у вересні 2013 року
він повернувся додому у с.
Христофорівка, та з того часу
позивачка самостійно утримує дітей.
Відповідач лише один раз надіслав
посилкою колготки, флешки із записами
музики, та дрібні речі для дочок (обруч,
резинка для волосся). В даний час
позивачка не працює, оскільки здійснює
догляд за особою похилого віку --
ОСОБА_9, за що отримує 13 грн. соціальної
допомоги щомісячно. Державну
соціальну допомогу на дітей вона
оформити не може через відсутність
рішення суду про стягнення аліментів
із ОСОБА_2, а тому матеріально
утримувати дітей їй допомагають її
рідні - мати, дядько та хрещена мати.
Також позивачка утримує домашню птицю,
збирає продукцію із власного городу.
ОСОБА_1 вказувала, що крім придбання
для дітей продуктів харчування, одягу
та шкільного приладдя, щомісячно їй
необхідні кошти для сплати за дитячий
садок, який відвідує син ОСОБА_4, за
шкільні обіди для дочок ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, різноманітні шкільні гуртки.
Вважає, що відповідач має можливість
сплачувати по 550 гривень аліментів
щомісячно на кожну дитину, оскільки
проживаючи разом з нею у с. Карачіївці
він повідомляв, що неофіційно заробляє
по 3000 гривень в місяць, але підтвердити
це будь-якими доказами вона не може.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
на розгляд справи не з'явився, причини
своєї неявки чи неможливість прибуття
до суду не повідомив, хоча про час, дату
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином судовою
повісткою.

08 квітня 2014 року відповідач подав до
суду зустрічний позов про виключення
запису як про батька з актових записів
про народження дітей, який ухвалою суду
від 09 квітня 2014 року було залишено без
руху, а ухвалою суду від 06 травня 2014
року зустрічну позовну заяву повернуто
відповідачу у зв'язку з не усуненням
недоліків заяви та несплатою судового
збору у встановлений строк.

Враховуючи відсутність заперечень з
боку позивачки ОСОБА_1, суд ухвалив
провести заочний розгляд справи на
підставі поданих нею доказів.

Заслухавши позивачку дослідивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
18 січня 2003 року, який розірвано
рішенням Віньковецького районного
суду від 27 серпня 2012 року.

Від спільного подружнього проживання
у сторін народились діти: дочка
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, та син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

На теперішній час позивачка ОСОБА_1
разом із малолітніми дочками та сином
мешкає окремо від відповідача, діти
знаходяться на її утриманні, а
відповідач достатньої матеріальної
допомоги на утримання своїх дітей не
надає.

Вказані обставини підтверджуються
поясненням позивачки, та письмовими
матеріалами справи, зокрема рішенням
Віньковецького районного суду
Хмельницької області від 27 серпня 2012
року про розірвання шлюбу між
сторонами, свідоцтвами про народження
дітей, довідкою Карачіївецької
сільської ради Віньковецького району
№ 239 від 11.03.2014 року, згідно даних якої
ОСОБА_1 мешкає в АДРЕСА_3, і до складу її
сім`ї входять дочки ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
син ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про
захист прав дитини (далі Конвенції), суд
повинен докласти всіх можливих зусиль
для того, щоб забезпечити визнання
принципу загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну
відповідальність за виховання та
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або
інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного
Кодексу України регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально важливим урахуванням
інтересів дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180
СК України, батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, а обов'язок з утримання
дитини покладається рівною мірою на
обох батьків.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу
України передбачено, що за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 СК
України.

Згідно ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Якщо розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, менше
мінімального розміру, передбаченого
частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то
дитині призначається відповідно до
закону державна допомога в розмірі
різниці між визначеним розміром
аліментів і 30 відсотками прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Предметом розглядуваного судом спору є
стягнення аліментів на утримання
малолітніх дітей, а спосіб стягнення
має визначати суд з врахуванням
обставин справи щодо наявності у
позивача регулярного заробітку
(доходу) чи нерегулярного.

Визначаючи розмір аліментів, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки на утримання дочок
ОСОБА_3 й ОСОБА_5 та сина ОСОБА_4, суд
бере до уваги наступне.

Обґрунтовуючи розмір аліментів у 550
гривень щомісячно на кожну дитину,
позивачка у судовому засіданні
пояснювала, що даних про те, чи
відповідач офіційно працевлаштований
та чи має він стабільну заробітну
плату у неї немає, але стверджувала, що
ОСОБА_2 має нерегулярний дохід
приблизно 3000 гривень.

Проте ОСОБА_1 не надано суду належних та
допустимих доказів, в розумінні ст. ст.
58-59 ЦПК України щодо можливості
відповідача сплачувати аліменти в
розмірі 550 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

З врахуванням таких обставин, суд
вважає достатнім визначити розмір
аліментів у сумі 300 гривень щомісячно
на кожну дитину.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та
Закону України «Про судовий збір» № 3674-
VІ із відповідача підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України
аліменти присуджуються від дня
пред'явлення позову.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд
допускає негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів за
один місяць.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191
Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10,
60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів ухвалити
заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8,
уродженця с. Христофорівка
Баштанського району Миколаївської
області, на користь ОСОБА_1, жительки
АДРЕСА_3, аліменти на утримання дітей:
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 300 (триста)
гривень щомісячно на кожну дитину
окремо, починаючи з дня пред'явлення
позову, тобто з 12 березня 2014 року, і до
досягнення повноліття кожним із дітей.

Допустити негайне виконання рішення
суду про стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 243,60 гривень до Державного
бюджету України.

Апеляційна скарга позивачем на
рішення може бути подана протягом 10
днів з дня його проголошення через
Віньковецький районний суд до
апеляційного суду Хмельницької
області.

Відповідачем може бути подана
письмова заява про перегляд заочного
рішення до Віньковецького районного
суду протягом десяти днів з дня
отримання ним копії рішення суду.

Суддя О.М.Волкова