Номер провадження2/754/2884/14
Справа №754/3706/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

07.05.2014 Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого суддіСаламон О.Б.при
секретаріСолодухіній Н.С.розглянувши у
судовому засіданні в залі суду у м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої
служби Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві про
зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ВДВС Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві про
звільнення майна з-під арешту.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після
розірвання шлюбу сплачує аліменти та
додаткові витрати на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_5. Виплати
здійснював, однак на його транспортний
засіб було накладено арешт у зв'язку з
неповною сплатою аліментів, після чого
він відмовився від виплати аліментів,
оскільки за відсутності автомобіля не
має можливості працювати, при цьому на
утриманні має і іншу сім»ю, двоє дітей,
знаходиться на межі бідності, не має
засобів для існування.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
посилаючись на викладене у позові, при
цьому зазначив, що заборгованість по
аліментах не виплачено, оскільки на
даний момент не має змоги працювати без
автомобіля.

Представник ВДВС Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
позов не визнала, зазначивши, що арешт
накладено правомірно, оскільки у
відповідності до ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження» арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.
60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно з постановою Таращанського
районного суду від 12.02.1999 р. з позивача
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягуються
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 14
частки всіх видів заробітку щомісячно
до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до рішення Таращанського
районного суду від 07.07.2006 р. ОСОБА_3
зобов'язано сплачувати на користь
ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткові
витрати до видужання у розмірі 180 грн.

Виконавчі листи, які були видані на
підставі судових рішень, перебували на
виконанні у ВДВС Таращанського
районного управління юстиції
Київської області, оскільки позивач
був зареєстрований у м. Тараща. В
подальшому виконавчі листи перебували
на виконанні у ВДВС Деснянського
районного управління юстиції у м.
Києві.

В ході проведених виконавчих дій
встановлено, що на території, на яку
поширюється компетенція державного
виконавця, відсутнє будь - яке майно,
належне боржникові на праві власності.

Згідно відповіді УДАІ ГУ МВС України в
м. Києві за боржником зареєстровані
транспортні засоби: автомобіль «ДЕУ
Ланос» 2004 р.в, та автомобіль «ДЕУ
Нексіа», 2007 р.в.

09 квітня 2012 року постановою державного
виконавця ВДВС Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві було
винесено постанову про розшук майна
боржника.

09 листопада 2012 року рішенням
Таращанського районного суду, зменшено
розмір аліментів, які стягуються з
ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 14 частки всіх
видів заробітку щомісячно, до 16 частини
всіх видів його заробітку, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Звільнено ОСОБА_3
від сплати заборгованості в розмірі
31021,11 грн. за виконавчим листом № АЕ-6. В
решті відмовлено в задоволенні
позовних вимог, зокрема в частинах
зменшена розміру додаткових витрат на
дитину та зняття арешту з автомобіля.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 10 січня 2013 року рішення
Таращанського районного суду від 09
листопада 2013 року в частині звільнення
від сплати заборгованості по аліментам
скасовано і в цій частині ухвалено
нове, яким відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_3 про звільнення від
сплати заборгованої по аліментам. В
решті рішення залишено без змін.

В судовому засіданні встановлено, про
що не заперечувалося позивачем, що
заборгованість, яка виникла при
невиконанні рішень щодо стягнення
аліментів та додаткових витрат на
утримання неповнолітньої дитини, не
сплачена та, зокрема, не виплачуються
як аліменти, так і додаткові витрати на
утримання дитини.

Постановою ВДВС Деснянського
районного управління юстиції м. Києва
від 23 січня 2014 року виконавче
провадження закінчено, виконавчий
документ направлено за належністю,
оскільки встановлено, що транспортний
засіб затриманий у м. Чернігові, що за
територіальністю відноситься до
Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ.
Заборгованість по аліментам складає 48
270,65 грн. та по додатковим витратам - 12
193,54 грн.

Заборгованість зростає і позивач
свідомо не виконує рішення суду про
стягнення з нього аліментів, хоча знає
про свою заборгованість перед
стягувачем.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення суду. Оскільки позивачем не в
повній мірі виконані зобов'язання,
покладеними на нього рішеннями суду,
(існування значної заборгованості зі
сплати аліментів), суд не знаходить
підстав для задоволення вимог позивача
про звільнення транспортного засобу з -
під арешту.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 62, 212 - 215, 224 - 233
ЦПК України, Закону України «Про
виконавче провадження», Закону України
«Про заставу» суд, -

В И
Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві про зняття арешту з
майна, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Деснянського районного суду м.
Києва О.Б. Саламон