Справа № 463/1348/13
Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/700/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді - Копняк
С.М.

суддів -
Монастирецького Д.І., Мацея М.М.

секретар
- Дідусь О.Р.

з участю представника
відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Лізинг
інформаційних технологій» на рішення
Личаківського районного суду м.Львова
від 12 вересня 2013 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Лізинг інформаційних
технологій» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне
товариство «Лізинг інформаційних
технологій» звернулося в суд з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача
заборгованості за договором № 08041112 від
11 квітня 2008 року, з урахуванням
уточнених позовних вимог, в розмірі 9779
грн. 15 коп.

Рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від 12 вересня
2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь
приватного акціонерного товариства
«Лізинг інформаційних технологій» 257
(двісті п'ятдесят сім) гривень 95 копійок
боргу і 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 копійок судового збору. В
задоволені решти вимог відмовлено за
безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник
Приватного акціонерного товариства
«Лізинг інформаційних технологій» -
Зубачевський В.С.

В обґрунтування апеляційною скарги,
посилається на те, що рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 12 вересня 2013 року прийняте з
порушенням норм процесуального права,
а саме ст.ст.212,213 ЦПК України, внаслідок
чого не застосовано норми
матеріального права, а саме
ст.ст.11,509,526,629,806 ЦК України.

Зазначає, що відповідач був
ознайомлений і з договором і з
правилами отримання ІТ - обладнання,
інших товарів та послуг, про що
останній розписався, тобто тим самим
підтвердив своє волевиявлення щодо
виконання умов договору, відповідно і
зобов»язався своєчасно сплачувати
платежі незалежно від того чи
отримував відповідні рахунки від
позивача.

Вважає, що ч.1,2, п.2 ч.3 ч.8 ст.18 ЗУ «Про
захист прав споживачів» не може
застосовуватись у вирішенні даної
справи, оскільки положення договору є
чітким та не двозначним. В умовах
договору чітко прописано процес
здійснення оплати. Позивачем щомісячно
надсилались простим листом
відповідачу рахунки із зазначенням
суми обов»язкової до сплати та
реквізити для перерахування коштів.
Відповідач був ознайомлений з умовами
договору відносно строку оплати ним
платежів. Останній не був позбавлений
можливості звернутися до позивача з
питань здійснення ним платежів, однак
таких звернень зі сторони відповідача
не було.

При постановленні рішення судом першої
інстанції не враховані вимого п.6.5
Правил отримання ІТ - обладнання, інших
товарів та послуг, що регламентує
порядок оплати платежів.

Згідно п.6.4 цих правил, відповідач в
разі неотримання рахунків для
здійснення платежу зобов»язаний
самостійно розрахувати суму належних
до сплати платежів. Пунктом 6.6 правил
встановлено строки проведення оплати.

Платежі простроченої заборгованості
та платежі розрахункового періоду були
відкориговані по співвідношенню курсу
НБУ долара США, станом на дату
виставлення рахунку та відповідного
курсу на дату укладання угоди. Згідно
структури грошових нарахувань та
надходжень, нараховувалась індексація
на фінансову компанію, яка
нараховується до повної виплати
вартості обладнання, тобто, фінансова
комісія на підставі п.6.12 Правил була
збільшена на суму індексації, тому
індексація є частиною фінансової
комісії. Тому суд першої інстанції
невірно прийшов до висновку про те, що
індексація не передбачена договорм.

Просить рішення Личаківського
районного суду м.Львова від 12 вересня
2013 року скасувати в частині
незадоволення решти позовних вимог,
ухвалити нове рішення, яким задоволити
позовні вимоги повністю.

Апелянт в судове засідання не з"явився,
однак направив на адресу Апеляційного
суду Львівської області клопотання про
розглядати справу без участі їх
представника.

Згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи. Тому судова колегія вважає за
необхідне у відповідності з вимогами
ст.305 ЦПК України проводити розгляд
справи у відсутності представника
апелянта, так як він належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача - ОСОБА_2 в
заперечення мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення такої,
виходячи із наступного.

За приписами ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення в повній мірі відповідає даним
вимогам.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Права та обов»язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право на
судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Обставини визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Встановлено, що 11 квітня 2008
року між сторонами було укладено
договір № 08041112 про отримання
ІТ-обладнання, інших товарів та послуг
в системі LeaselIT, відповідно до умов
якого відповідач отримав ІТ-обладнання
у відповідності до накладної-вимоги №
20083862 від 11 квітня 2008 року (а.с. 5-16).

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків є у тому числі договори та
інші правочини. Отже, вказаний вище
договір породив певні права та
зобов'язання сторін.

Згідно п.1, 2 ст. 806 ЦК України за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

До договору лізингу
застосовуються загальні положення про
найм (оренду) з урахуванням
особливостей, встановлених цим
параграфом та законом.

Пунктом 3.1 укладеного між
сторнами договору передбачено, що
клієнт сплачує на користь оператора
платежі згідно з пакетом LeaselIT та цим
договором, на підставі рахунку
оператора LeaselIT в строк до 20 числа
поточного місяця.

У відповідності до п.6.5 Правил
отримання ІТ-обладнання, інших товарів
та послуг у системі LeaselIT, введених в дію
наказом Генерального директора ЗАТ
«Лізинг ІТ» від 01.02.2006 року, долучених
до матеріалів справи представником
позивача, оператор LeaselIT щомісячно
формує та надсилає рахунки клієнту для
інформування клієнта про розмір сум
належних до сплати у відповідному
місяці. Неотримання рахунку не
звільняє клієнта від зобов'язань щодо
своєчасної оплати платежів.

В той же час, згідно п.6.5 Правил
отримання ІТ-обладнання, інших товарів
та послуг у системі LeaselIT, введених в дію
наказом Генерального директора ЗАТ
«Лізинг ІТ» від 01.02.2006 року, долучених
до матеріалів справи представником
відповідача (а.с.152), оператор LeaselIT
щомісячно формує та надсилає рахунки
клієнту для інформування клієнта про
розмір сум належних до оплати у
відповідному місяці.

Між даними пунктами є суттєва
різниця щодо прав та обов»язків сторін
договору.

Відповідно до ч.1,2, п.2 ч.3, ч.8 ст.18
Закону України «Про захист прав
споживачів» продавець (виконавець,
виробник) не повинен включати у
договори із споживачем умови, які є
несправедливими.

Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Несправедливими є, зокрема,
умови договору про виключення або
обмеження прав споживача стосовно
продавця (виконавця, виробника) або
третьої особи у разі повного або
часткового невиконання чи неналежного
виконання продавцем (виконавцем,
виробником) договірних зобов'язань,
включаючи умови про взаємозалік,
зобов'язання споживача з оплати та його
вимог у разі порушення договору з боку
продавця (виконавця, виробника).

Нечіткі або двозначні
положення договорів із споживачами
тлумачаться на користь споживача.

Таким чином, суд першої інстанції
вірно прийшов до висновку, що п.6.5
Правил є нечітким, і вірно витлумачив
двозначні положення цього пункту
договору із відповідачем, як
споживачем послуг, на користь
останнього.

Відповідно до вимог ст.629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
чинного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін)
виконання якого визначений вказівкою
на подію, яка неминуче має настати,
підлягає виконанню з настанням цієї
події.

Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Представником позивача в суді
першої інстанції надано рахунки із
сплати платежів за отримане обладнання
за програмою LeaselIT (а.с.57-116) та визнано в
судовому засіданні про відсутність
доказів надіслання таких відповідачу.

Оскільки обов»язок відповідача
по сплаті частини боргу виникає з
моменту отримання рахунку, доказів в
порушення вимог ст.60 ЦПК України
надіслання таких позивачем
відповідачу, представником позивача не
представлено та такі судом не здобуто,
враховуючи, що відповідач заперечує
отримання таких з початку 2009 року, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що з
останнього підлягає стягненню в
користь позивача 257 грн. 95 коп., оскільки
з структури нарахувань та надходжень
№ від 29 травня 2013 року вбачається,
що станом на грудень 2008 року
заборгованість відповідача становить
вказану суму та відповідачем не
заперечується отримання рахунку за
грудень 2008 року (а.с.38-39). При цьому судом
першої інстанції вірно не бралась до
уваги індексація суми щомісячних
платежів по курсу гривні відповідно до
долара США, згідно даних НБУ, так як
така індексація не передбачена
договірними зобов»язаннями, що виникли
між сторонами.

На підставі аналізу наявних у справі
доказів, оцінених судом належним чином
кожного окремо на їх достовірність,
допустимість та достатність, взаємний
зв»язок у їх сукупності, встановлених
судом обставин справи, суд прийшов до
правильного висновку про часткове
задоволення позовних вимог Приватного
акціонерного товариства "Лізинг
інформаційних технологій" до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

При встановленні зазначених фактів
судом першої інстанції не було
порушено норм матеріального і
процесуального права. Рішення суду
відповідає вимогам закону та
обставинам справи. Висновки суду
ґрунтуються на аналізі зібраних у
справі доказів.

З такими висновками суду слід
погодитись, оскільки ним правильно
визначено характер спірних
правовідносин та встановлено дійсні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, а тому
підстави для її задоволення та
скасування рішення Личаківського
районного суду м.Львова відсутні.

Керуючись вст.209 ч.3, 303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4
ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Лізинг
інформаційних технологій» - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 12 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20-ти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Монастирецький Д.І.

Мацей М.М.