Справа №201/9866/13ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді - Башмакова
Є.А.,

при секретарі -
Улановському М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення збитків, заподіяних
внаслідок пожежі, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року позивач звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків,
заподіяних внаслідок пожежі.

В обґрунтування свої позовних вимог
позивач посилався на те, що 08 травня 2013
року на балконі квартири АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_4,
виникла пожежа, внаслідок якої було
завдано шкоду квартирі позивача у
розмірі 195 351 грн., відповідно до
будівельно-технічного дослідження.
Відповідно до технічного висновку №
75/2013 від 16 травня 2013 року щодо ймовірної
причини виникнення пожежі - пожежа
виникла внаслідок необережного
поводження з відкритим вогнем дочкою
власниці квартири НОМЕР_1 ОСОБА_4 -
ОСОБА_2 З огляду на фінансовий сімейний
стан ОСОБА_2 та прийнявши до уваги факт
її страждання психічним розладами,
позивач залучив до справи в якості
співвідповідача її чоловіка - ОСОБА_3
Враховуючи вищевикладене, позивач
звернувся до суду з позовом до
відповідачів, в якому просив стягнути
солідарно з відповідачів збитки,
заподіяні внаслідок пожежі, у розмірі
195 351 грн., та моральну шкоду у розмірі 5
000 грн., а всього 200 351 грн.

14 лютого 2014 року позивачем до суду було
надано заяву про збільшення позовних
вимог, а саме просив стягнути солідарно
з відповідачів збитки, заподіяні
внаслідок пожежі, у розмірі 258 283,92 грн.,
та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а
всього 263 283,92 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
наполягав на задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
посилаючись на їх необґрунтованість та
безпідставність, просив суд відмовити
у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Правовідносини, які виникли між
сторонами по даній цивільній справі
врегульовані нормами ЦК України.

Судом встановлено, що 08 травня 2013 року
орієнтовно о 15 годині 40 хвилин сталася
пожежа у будинку АДРЕСА_1, яку було
ліквідовано о 16 годині 48 хвилин.
Внаслідок даної пожежі було завдано
шкоду майну мешканців даного будинку,
включаючи і самого позивача, якому на
праві приватної власності належить
квартира АДРЕСА_2 (а.с. 18), причина пожежі
на час складення акту про пожежу від 08
травня 2013 року - встановлювалася (а.с.
26-27). Згідно з висновком експертного
будівельно - технічного дослідження
від 20 червня 2013 року (а.с. 37-45) розмір
матеріальної шкоди, завданої квартирі
АДРЕСА_2 в результаті пожежі складає 195
351 грн. станом на 20 червня 2006 року.
Відповідно до технічного висновку №
75/2013 щодо ймовірної причини виникнення
пожежі, яка сталася 08 травня 2013 року на
балконі квартири АДРЕСА_1,
найімовірніше пожежа виникла
внаслідок необережного поводження з
відкритим вогнем дочкою власниці
квартири НОМЕР_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 28-32). Відповідно до копії свідоцтва
про право власності на житло (а.с.74),
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідно до положень ст. 41
Конституції України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Громадяни для
задоволення своїх потреб можуть
користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Згідно з ст. 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Зокрема збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки) (п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України).

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

У прохальній частині, враховуючи заяву
про збільшення позовних вимог, позивач
просить стягнути солідарно з
відповідачів збитки, заподіяні
внаслідок пожежі, у розмірі 258 283,92 грн.,
та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а
всього 263 283,92 грн.

Відповідно до висновку судово -
товарознавчої експертизи від 21 січня
2014 року (а.с. 126-134) матеріальні збитки,
спричинені внаслідок негативних
факторів майну квартири АДРЕСА_2 в
результаті пожежі 08 травня 2013 року
складає 62 932,92 грн.

Позивач у позовній заяві посилається
на те, що найімовірніше пожежа виникла
внаслідок необережного поводження з
відкритим вогнем дочкою власниці
квартири НОМЕР_1 - ОСОБА_2, але позивачем
не надано суду жодних достовірних та
належних доказів вини відповідача
ОСОБА_2 у спричиненні шкоди майну,
позивачем не надано доказів наявності
спільних дій чи бездіяльності
відповідачів, які могли спричинити
шкоду майну позивача, що є наслідком
для настання їх солідарної
відповідальності.

Також позивач залучив в якості
співвідповідача ОСОБА_3, оскільки він є
чоловіком ОСОБА_2, яка ніби то страждає
психічними розладами, що ґрунтується
на припущеннях, є необґрунтованим та
нічим не підтвердженим.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до 2 абзацу ч.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем не наведено та не надано
доказів солідарної відповідальності
відповідачів, наявності неправомірних
дій відповідачів, внаслідок чого була
заподіяна шкода майну позивача.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів
дають об'єктивні підстави вважати, що
позов не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Твердження вiдповiдача про
наявнiсть психічного розладу у
відповідача ОСОБА_2 - є припущенням.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами е будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наївність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними с
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Не може суд прийняти до уваги вимоги
позивача щодо солідарної
відповідальності відповідачів,
оскільки воно спростовується
вищенаведеним і нічим об'єктивно не
підтверджується.

З урахуванням положень зазначених норм
та встановлених фактичних обставин
справи, суд вважає за можливе відмовити
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків,
заподіяних внаслідок пожежі.

Керуючись ст. ст.. 11, 22,23,319, 386, 1166, 1167 ЦК
України, ст..ст.3, 4, 10, 11, 16, 33, 37, 38, 44, 80,88, 118,
119, 120 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків,
заподіяних внаслідок пожежі -
відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Є.А. Башмаков