Провадження №2/761/1528/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Харитоновій
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дослідний
інститут енергетичних проектів та
реконструкцій" про стягнення коштів за
невиконання умов договору та
зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дослідний
інститут енергетичних проектів та
реконструкцій" до ОСОБА_1 про визнання
договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2013 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій" (далі - відповідач) та
просив суд стягнути з відповідача на
свою користь кошти в сумі 22200,00 грн. і
судові витрати. Свої позовні вимоги
позивач обґрунтовував тим, що 07.03.2013 р.
між ним та відповідачем було укладено
договір № 01/070313 про надання послуг з
виконання проектних робіт (далі -
договір), згідно умов якого позивач
повинен був виконати проектні роботи, а
відповідач прийняти та оплатити
роботу. 11.06.2013 р. між сторонами було
складено Акт здачі - прийняття
проектної документації у якому
визначено, що роботи згідно договору
виконанні в повному обсязі на суму 37000,00
грн., претензії до належності виконання
відсутні, а відповідач зобов'язався
виплатити 60 % вартості робіт в сумі 22200,00
грн., проте, відповідач свої
зобов'язання за умовами договору не
виконав.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 07.10.2013р.
позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 03.12.2013 року заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій", заінтересована особа :
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
від 07.10.2013р. задоволено, заочне рішення
скасовано, а справу призначено до
розгляду в судовому засіданні.

В січні 2014 року представником
відповідача подано зустрічну позовну
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій" до ОСОБА_1 про визнання
договору недійсним, яка була прийнята
судом до розгляду з первісним позовом.
Вимоги зустрічного позову
обґрунтовані тим, що відповідно до
приписів статуту відповідача директор
діє на підставі довіреності, виданої
Загальними зборами учасників терміном
на три календарних місяці з можливістю
продовження даного терміну. Відповідно
до Витягу з єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців директором відповідача є
Труфанов О.М. з 23.11.2011р. Після отримання
позовної заяви позивача, було
проведено службове розслідування в
ході якого з'ясовано, що в.о. директора
ОСОБА_3 не була уповноважена
довіреністю для укладання договору з
позивачем, як передбачено статутом
відповідача. 01.10.2013р. ОСОБА_3 звільнена
за рішенням Загальних зборів
відповідача з підстав перевищення
службових повноважень. У зв'язку з цим
договір №01/070313 від 07.03.2013р., додатки до
нього та акт приймання - передачі від
11.06.2013р. не відповідають ч.2 ст.203 ЦК
України так як особа, яка їх підписала
не мала необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Тому представник
відповідача просив визнати недійсним
договір №01/070313 від 07.03.2013 року,
укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій" та ОСОБА_1 з моменту його
вчинення - 07.03.2013 року.

В судовому засіданні позивач підтримав
вимоги основного позову та просив суд
їх задовольнити, в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги основного позову не
визнала та просила відмовити в їх
задоволенні, вимоги зустрічної
позовної заяви підтримала та просила
їх задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню, а зустрічний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій" слід задовольнити з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
07.03.2013 р. між позивачем та відповідачем,
в особі в.о. директора ОСОБА_3, що діяла
на підставі наказу №10 від 20.07.2012р., було
укладено договір про надання послуг з
виконання проектних робіт.

Пунктом 1.5. договору передбачено, що
замовник зобов'язаний своєчасно
прийняти й оплатити виконану
виконавцем роботу. Виплати
здійснюються двома платежами із
розрахунку 60 % на 40 % від загальної суми,
що зазначена у наряді - завданні, за
повністю виконаний об'єм робіт. 60 % - за
виконані роботи, 40 % - після усунення
зауважень Держбудекспертизи та
замовника (п.2.2. договору).

В Акті здачі - приймання проектної
документації згідно з договором, від
11.06.2013 р., зазначено, що роботи виконанні
в повному обсязі на суму 37 000,00 грн.,
претензій щодо виконання роботи одна
до одної сторони не мають, а тому
відповідач зобов'язується оплатити 60 %
вартості, а саме 22200,00 за виконані
роботи протягом з 10-17 липня 2013 р. Даний
акт від замовника підписано ГІП
Ковальським І.Ю.

В наряді завдання №01/250413 від 25.04.2013р.
відсутній підпис директора
відповідача про прийняття робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як передбачено ч.2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 65 ГК України
управління підприємством здійснюється
відповідно до його установчих
документів на основі поєднання прав
власника щодо господарського
використання свого майна і участі в
управлінні трудового колективу.
Власник здійснює свої права щодо
управління підприємством
безпосередньо або через уповноважені
ним органи відповідно до статуту
підприємства чи інших установчих
документів. Для керівництва
господарською діяльністю підприємства
власник (власники) або уповноважений
ним орган призначає (обирає) керівника
підприємства. У разі найму керівника
підприємства з ним укладається договір
(контракт), в якому визначаються строк
найму, права, обов'язки і
відповідальність керівника, умови його
матеріального забезпечення, умови
звільнення його з посади, інші умови
найму за погодженням сторін. Керівник
підприємства без доручення діє від
імені підприємства, представляє його
інтереси в органах державної влади і
органах місцевого самоврядування,
інших організаціях, у відносинах з
юридичними особами та громадянами,
формує адміністрацію підприємства і
вирішує питання діяльності
підприємства в межах та порядку,
визначених установчими документами.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до ст. 14 статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Дослідний інститут енергетичних
проектів та реконструкцій" виконавчим
органом Товариства є директор, який діє
на підставі довіреності виданої
Загальними зборами учасників терміном
на три календарні місяці з можливістю
продовження даного терміну.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
23.09.2013р. особою, яка обрана до органу
управління юридичної особи
відповідача та уповноважена
представляти юридичну особу у
правовідносинах з третіми особами без
довіреності є Труфанов О.М. з 23.11.2011р. -
керівник.

В протоколі №10 від 01.10.2013р. загальних
зборів Учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дослідний
інститут енергетичних проектів та
реконструкцій" зазначено про
звільнення ОСОБА_3 з посади директора у
зв'язку з перевищенням службових
повноважень згідно ст. 14 Статуту.

Згідно до журналу реєстрації
довіреностей відповідача за 2013 рік,
ОСОБА_3 не видавалась довіреність на
укладання договору з позивачем.

Правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину (ст.. 241 ЦК України).

При розгляді справи не було
встановлено обставин схвалення
договору укладеного з позивачем,
відсутній підпис директора
відповідача про прийняття робіт,
оплата не проводилась.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу (ч.1 ст. 215 ЦК України).

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч.2 ст. 203 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК
України).

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що договір
№01/070313 від 07.03.2013 року, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій" та ОСОБА_1 є недійсним,
оскільки, особа, що його підписала від
імені відповідача - ОСОБА_3 не мала
повноважень на його підписання.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування (ч.1
ст. 216 ЦК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини справи, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень (ст. 60 ЦПК України ).

Даючи юридичну оцінку поясненням та
наданим по справі доказам, враховуючи
те, що договір, укладений між позивачем
і відповідачем є недійсним, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача про
стягнення коштів за цим договором не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст. 10, 11, 57, 60, 88, 154, 179, 208, 209, 212-218, 224, 294
ЦПК України; ст.ст. 203, 207, 215, 216, 241, 526 ЦК
України, ст. 65 ГК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дослідний інститут
енергетичних проектів та
реконструкцій" про стягнення коштів за
невиконання умов договору - відмовити.

Зустрічний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дослідний
інститут енергетичних проектів та
реконструкцій" до ОСОБА_1 про визнання
договору недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір №01/070313 від
07.03.2013 року, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Дослідний
інститут енергетичних проектів та
реконструкцій" та ОСОБА_1 з моменту його
вчинення - 07.03.2013 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя