РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 124/11267/13-ц

04.03.2014 року
м. Сімферополь

Центральний районний
суд м. Сімферополя АР Крим, у складі:

Головуючого
судді - Деменка С.В.,

при
секретарі - Штін Ю.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на дитину.

Свої доводи мотивувала тим, що з
відповідачем вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано у 2005р. Від шлюбу колишнє
подружжя має спільну дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2., яка проживає спільно з
позивачкою. Після розірвання шлюбу,
відповідач сплачував аліменти на
дитину до досягнення нею повноліття.
Спільна дитина, внаслідок
незадовільного стану здоров'я,
постійно потребує коштів на медичні
обстеження, лікування. Згідно із чеками
на придбання ліків, проходження УЗД,
витрати на обстеження та лікування
склали 2569,25 грн. Крім того, дитина
знаходилася на лікуванні у лікаря
стоматолога, вартість якого склала 7.800
грн. Оскільки відповідач добровільно
не приймає участі в додаткових
витратах на дитину, позивачка на
підставі ст.185 СК України просила
стягнути з ОСОБА_2 половину понесених
нею витрат на лікування дитини - в
розмірі 5.184,62 грн. Крім того, позивачка
просила стягнути з відповідача
додаткові витрати на дитину щомісяця в
розмірі 300 грн. починаючи з дня подання
позову.

В запереченні ОСОБА_2 просив залишити
позов без задоволення з мотивів його
необґрунтованості та безпідставності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представник - адвокат ОСОБА_4
заперечували проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку про те, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який було розірвано в 2005р., про що в
Книзі реєстрації розірвань шлюбів
зроблено актовий запис №126 від 06.04.2005р.
(а.с.5).

Від шлюбу колишнє подружжя має спільну
дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6,7).

Згідно довідки Головного управління
національного банку України в АР Крим
сума аліментів, утриманих з заробітної
плати ОСОБА_2 за період з січня 2011р. по
грудень 2013р. склала 53.766,44 грн., в тому
числі в 2011р. - 16.313,52 грн., в 2012р. - 18.484,77
грн., в 2013р. - 18.968,15 грн. (а.с.43,44). Розмір
аліментних стягнень з пенсії ОСОБА_2 за
період з січня 2011р. по грудень 2013р.
склав 10.401,60 грн. (а.с.45)

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до
наданих медичних рекомендацій,
проходила за станом здоров'я
відповідні обстеження та лікування
(а.с.13,14,16,17,53-5867-80).

Однак, як слідує з наданих документів,
частина витрат на оплату медичних
послуг документально не підтверджена
(а.с.68,76-80). З наданих чеків на придбання
ліків, на думку суду, неможливо
встановити їх призначення, а також
придбання саме на потреби дитини
(а.с.55-58). Квитанція №007228 від 07.11.2012р. про
сплату послуг УЗД теж не підтверджена
ніякими лікарськими рекомендаціями
(а.с.54).

Разом з тим, згідно до довідки
медичного центру «Діана» (із
зазначенням відповідного діагнозу),
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходилася на
амбулаторному лікуванні в зазначеній
клініці (а.с.16). Відповідно до
прибуткового касового ордеру №296 від
25.11.2013р. за лікування ОСОБА_3 було
сплачено 7.800 грн. (а.с.53).

Оскільки зазначені витрати на
лікування підтверджені лікарськими
рекомендаціями, понесені позивачкою до
повноліття дитини, обґрунтованими є
доводи ОСОБА_1 про стягнення з
відповідача на підставі ст.185 СК
України частини понесених додаткових
витрат на стоматологічне лікування.

Відповідно до ст.185 СК України, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Таким чином, участь у додаткових
витратах на дитину є не правом, а
обов'язком батька (матері) незалежно
від сплати ним (нею) аліментів і закон
не передбачає можливості повного
звільнення особи від участі в таких
витратах, а обставини, що мають істотне
значення, враховуються лише при
визначенні судом розміру участі одного
з батьків у додаткових витратах на
дитину в разі спору.

За таких обставин, доводи відповідача
ОСОБА_2 про необхідність його
звільнення від сплати додаткових
витрат на дитину є неспроможними.

Разом з тим, встановлені фактичні
обставини справи, що мають істотне
значення, дають підстави суду зменшити
розмір участі відповідача у додаткових
витратах на дитину.

Так, враховуючи значний розмір
аліментів, які відповідач добросовісно
сплачував щомісячно на дитину до
досягнення нею повноліття (а.с.43-45),
пенсійний вік ОСОБА_2 та стан його
здоров'я (відповідно до довідки до акту
огляду МСЕК серії КР-09 №009029 відповідач
є інвалідом третьої групи внаслідок
перенесеної черепно-мозкової травми
(а.с.40), також страждає на ряд інших
загальних захворювань (а.с.48-51), суд
вважає за необхідне стягнути з нього на
користь позивачки додаткові витрати на
дитину в розмірі 2.200 грн., які разом з
розміром аліментів за листопад 2013р. і
складають більше ніж половину витрат
на стоматологічне лікування ОСОБА_3

Крім того, суд також зазначає, що,
відповідно до вимог ст.180 СК України,
обов'язок щодо утримання дитини лежить
на обох батьках. Тому працездатна
позивачка ОСОБА_1, яка до речі є
приватним підприємцем (а.с.185), теж
повинна активно приймати участь у
витратах на дитину, не перекладаючи це
питання фактично лише на батька.

Доводи позивачки про стягнення з
відповідача в порядку ст.185 СК України
на майбутнє додаткових витрат на
дитину в розмірі 300 грн., починаючи з дня
пред'явлення позову, суперечать
вимогам закону. Оскільки ст.185 СК
України, на яку ОСОБА_1 посилається як
на підставу позовних вимог,
поширюється на правовідносини батьків
та неповнолітніх дітей. На час подання
позову до суду, ОСОБА_3 вже була
повнолітньою (а.с.7).

За зазначених обставин, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат
між сторонами суд вирішує відповідно
до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.185
СК України, ст.ст.10,11,60,88,209,212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення додаткових витрат на дитину -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2: витрати на
лікування в розмірі 2.200 (дві тисячі
двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 100 (сто)
грн.

В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду АР Крим через
Центральний районний суд м.
Сімферополя протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
С. В. Деменок