Справа № 462/2221/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/4241/14
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді
- Ніткевича А.В.

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.

секретаря Гацій
І.І.

з участю позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 06 травня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю
третьої особи Другої Львівської
державної нотаріальної контори про
розірвання договору купівлі-продажу
квартири, повернення сторін у
первісний стан та скасування
реєстрації права власності на
квартиру,-

встановила:

У березні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4,
просила розірвати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 07.10.2008 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, повернути сторони продавця
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у первісний правовий
стан, що існував до укладення договору
купівлі-продажу, скасувати реєстрацію
права власності ОСОБА_4 на квартиру
АДРЕСА_1, визнати право власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог
покликалася на те, що 07.10.2008 року уклала
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 з ОСОБА_4, продаж вчинено на 9000,00
грн.

Згідно з домовленістю із покупцем
квартири, остання зобов"язувалася
доплатити їй за квартиру ще 50000,00 грн.,
про що власноручно написала розписку.
Фактично вказаним підтверджується, що
вони уклали договір, за яким ціна
продажу квартири складала 59000,00 грн.

Відповідач зареєструвала своє право
власності на квартиру та отримала
Витяг про реєстрацію права власності №
864446.

Договір купівлі-продажу вона уклала з
метою придбати іншу квартиру, оскільки
її квартира була без комунальних вигод.

Змінилася ситуація в державі, тому вона
не змогла отримати кредит та придбати
іншу квартиру.

В свою чергу, відповідач не сплатила їй
суму коштів, яку пообіцяла.

Оскільки відповідач порушила умови
договору купівлі-продажу, а саме не
сплатила повну ціну квартири, яка
відчуджується за договором у
визначений домовленістю строк, тому
вважає, що у неї є підстави просити суд
розірвати договір в судовому порядку.

Оскаржуваним рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 06 травня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, з участю третьої особи Другої
Львівської державної нотаріальної
контори про розірвання договору
купівлі-продажу квартири, повернення
сторін у первісний стан та скасування
реєстрації права власності на квартиру
- відмовлено за безпідставністю та
необґрунтованістю.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2

З оскаржуваним рішенням не
погоджується, вважає, що таке
суперечить вимогам діючого
законодавства та порушує її
конституційне право на житло.

В апеляційні скарзі зазначає, що вона
зверталася до нотаріальної контори з
проханням розірвати спірний договір
купівлі-продажу за згодою сторін, але
нотаріус їй відмовила і порадила
звернутися з позовом до суду, а суд в
свою чергу вказав, що не буде підміняти
нотаріат і порадив замість розірвання
договору укласти договір дарування чи
купівлі-продажу.

Звертає увагу на те, що фактично спірна
квартира не була передана відповідачу
і вона із своїм чоловіком
користувалася квартирою, були
зареєстровані та проживають у квартирі
на даний час.

Відповідно до ч. 4 ст. 692 ЦК України якщо
покупець відмовився прийняти та
оплатити товар, продавець має право за
своїм вибором відмовитися від договору
купівлі-продажу.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК
України договір може бути розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною. Істотним є
таке порушення, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Таким чином висновок суду, що вданому
випадку немає істотного порушення прав
продавця є неправомірним, оскільки
пояснила, чому ціна продажу була
визначена нижче від реальної вартості
і відповідно така позиція суду залишає
її особою без реального місця
проживання. Враховуючи, що покупець
також настоює на розірванні договору, а
у зв"язку із спливом трирічного терміну
від дати укладенні договору, вони
немають можливості розірвати договір у
нотаріуса.

Просить рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 06 травня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивачки та її представника, а також
відповідачки на підтримання доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно відхилити
виходячи з наступного.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
законом, звернутися до суду за захистом
своїх порушених прав у визначений
законом спосіб.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Колегія суддів приходить переконання,
що дане рішення суду відповідає
зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що відсутні правові підстави для
задоволення позовної вимоги про
розірвання договору купівлі-продажу
квартири з підстав, зазначених у
позові, оскільки відповідачка не
допустила істотних порушень договору.

Крім цього, сторони не надали суду
доказів відсутності умов для
відчудження спірної квартири в
нотаріальній конторі, оскільки сам
факт відсутності у сторін коштів для
сплати обов"язкових платежів для
посвідчення договору в нотаріальній
конторі не може вважатися підставою
для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов»язків є договори та інші
правочини.

Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

У ст. 626 ЦК України передбачено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків. Договір
належить до юридичних фактів, на основі
яких виникають зобов»язання.

З матеріалів справи встановлено, що
07.10.2008 року між позивачкою ОСОБА_2 та
відповідачкою ОСОБА_4 укладений
договір купівлі-продажу квартири,
відповідно до умов якого позивачка
продала відповідачці квартиру АДРЕСА_1
за ціною продажу 9000,00 грн., які отримані
покупцем до підписання договору.
Договір посвідчений державним
нотаріусом Другої Львівської
державної нотаріальної контори
Паладій Г.В., зареєстрований в реєстрі
за № 2.2094 (а.с. 6).

Стаття 655 ЦК України закріплює
законодавче визначення договору
купівлі-продажу, згідно з яким це
договір, за яким одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно із частиною другою статті 692 ЦК
України покупець повинен виконати свій
обов'язок щодо оплати одразу в повному
обсязі, тобто сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього
положення, застосувавши розстрочення
платежу (частина друга статті 692 ЦК
України).

Як зазначено вище, у п. 5 договору
купівлі-продажу квартири вказано, що
продаж вчинено за суму 9000,00 грн., які
отримані продавцем від покупця до
підписання цього договору.

З наданої суду розписки від 07.10.2008 року
встановлено, що відповідач ОСОБА_4
зобов"язується сплатити ОСОБА_6
додатково до вартості придбаної
квартири суму в розмірі 50000,00 грн.
рівними частинами про протязі п"яти
років з дня укладення договору
купівлі-продажу. В разі несплати
вказаної суми у визначені терміни це
буде підставою для розірвання договору
купівлі-продажу квартиру у зв"язку із
невиконанням покупцем умов договору
від 07.10.2008 року.

Проте, зміни що стосуються збільшення
ціни продажу квартири, у встановленому
порядку до договору купівлі-продажу
від 07.10.2008 року, не вносилися.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.

Обравши способом захисту розірвання до
договору купівлі-продажу, позивач у
силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний
довести правову та фактичну підставу
таких вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відтак, за згодою сторін розірвання
договору, в силу приписів ч. 1 ст. 654 ЦК
України, вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що розривається,
якщо інше не встановлено договором або
законом чи не випливає із звичаїв
ділового обороту.

Оскільки договір купівлі-продажу
квартири від 07.10.2008 року укладений в
письмовій формі, посвідчений
нотаріусом , відповідно розірвання
договору за згодою сторін повинно бути
вчинено в такій самій формі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає,
що нотаріус відмовився вчинити
розірвання договору купівлі-продажу
оскільки пройшло понад три роки з часу
укладення цього договору.

Із системного аналізу змісту ст.ст. 651-654
ЦК України вбачається, що діюче
законодавство не встановлює обмежень
терміну звернення сторін договору
купівлі-продажу до нотаріуса про
розірвання договору за згодою сторін.

В свою чергу, відповідно до ст. 49 ЗУ "Про
нотаріат" на вимогу особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, нотаріус або посадова особа, яка
вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані
викласти причини відмови в письмовій
формі і роз'яснити порядок її
оскарження. Про відмову у вчиненні
нотаріальної дії нотаріус протягом
трьох робочих днів виносить відповідну
постанову.

Згідно із ст. 50 вказаного Закону,
нотаріальна дія або відмова у її
вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії
або відмови у її вчиненні,
нотаріального акта має особа, прав та
інтересів якої стосуються такі дії чи
акти.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач не надала суду як власної
заяви, адресованої нотаріусу про
посвідчення розірвання договору
купівлі-продажу, так і постанови про
відмову у вчиненні такої дії,
відповідно таку постанову позивач не
оскаржувала.

В свою чергу, згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК
України договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення
договору однією зі сторін, яке тягне
для другої сторони неможливість
досягнення нею цілей договору.

Як зазначено вище, свої зобов"язання за
договором купівлі-продажу, викладені у
п. 5 Договору, покупець ОСОБА_4 виконала
сплативши до підписання договору 9000
грн.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення є
законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 06 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин