У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Маляренка А.В.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_11 в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_12 огли до
ОСОБА_13 Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум», треті особи:
служба у справах дітей Вінницької
міської ради, Реєстраційна служба
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області, про
визнання недійсним договору іпотеки,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
на рішення апеляційного суду
Вінницької області від 16 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_12 і ОСОБА_6 в
особі їх законного представника ОСОБА_7
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_13
Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»)
про визнання договору іпотеки
недійсним.

ОСОБА_7 посилався на те, що 29 вересня
2008 року між ОСОБА_13 та ПАТ «Банк Форум»
укладено договір іпотеки, предметом
якого є 41/100 частки будинку загальною
площею 261,4 кв. м, житловою площею 144,8 кв.
м. та земельна ділянка, на якій
знаходиться цей будинок, площею 0,0410 га,
призначена для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Договір іпотеки був укладений на
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, укладеним між
ОСОБА_7 та ПАТ «Банк Форум» 19
жовтня 2007 року, і трьох додаткових угод
до нього: від 19 жовтня 2008 року, 26 жовтня
2007 року і 29 вересня 2008 року, за умовами
якого ОСОБА_7, отримавши від банку
кредит на суму 760 тис. дол. США,
зобов'язався повернути його до 17 жовтня
2014 року, сплативши нараховані проценти
і можливі неустойки у розмірах та у
випадках, передбачених кредитним і
іпотечним договорами.

На час укладення договору іпотеки
відповідач ОСОБА_13 була матір'ю двох
неповнолітніх дітей: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_12
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначав, що на час укладення
договору іпотеки, посвідченого
нотаріусом, і реєстрації договору у
будинку постійно проживали
неповнолітні діти і були у ньому
зареєстровані, а тому відповідачка
ОСОБА_13 та ПАТ «Банк Форум» не мали
права без згоди органу опіки та
піклування укладати цей договір.

Позивачі просили визнати договір
іпотеки недійсним; зняти заборони на
відчуження іпотечного майна та
виключити з Єдиного реєстру іпотек
відповідні записи щодо обтяження
майна, яке є предметом іпотеки;
зобов'язати ПАТ «Банк Форум» протягом
п'яти робочих днів подати заяви про
державну реєстрацію припинення
іпотеки до державного реєстратора.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 12 вересня 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Вінницької області від 16 грудня 2013 року
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 12 вересня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково. Визнано недійсним договір
іпотеки від 29 вересня 2008 року №
0003/07/20-КС, укладений між ОСОБА_13 та АКБ
«Форум», правонаступником якого є ПАТ
«Банк Форум», посвідчений приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_8 і
зареєстрований в реєстрі пза № 2666.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк
«Форум», посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду не
відповідає вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 19 жовтня 2007
року між АКБ «Форум» та ОСОБА_7 був
укладений кредитний договір №
0003/07/20-КС, за умовами якого банк відкрив
позичальнику відновлювальну відкличну
кредитну лінію для споживчих потреб з
лімітом у сумі 500 тис. дол. США строком
до 17 жовтня 2014 року; кредитні кошти
будуть надаватися окремими частинами
на умовах, визначених цим договором і
додатковими угодами до нього в межах
встановленого ліміту.

Згідно з додатковою угодою від 19
жовтня 2007 року № 1 банком надано
позичальнику перший транш у сумі 300 тис.
дол. США строком до 17 жовтня 2014 року.

Згідно з додатковою угодою від 26
жовтня 2007 року № 2 банком надано
позичальнику другий транш у сумі 200 тис.
дол. США строком до 17 жовтня 2014 року.

Згідно з додатковою угодою № 3 від 29
вересня 2008 року № 3 банком надано
позичальнику третій транш у сумі 260 тис.
дол. США на строк по 16 жовтня 2014 року.

На забезпечення виконання
кредитного договору 29 вересня 2008 року
між АКБ «Форум» та ОСОБА_13, яка виступає
майновим поручителем за ОСОБА_7,
укладеного договір іпотеки, за умовами
якого іпотекодавець надала в іпотеку
нерухоме майно, а саме: 41/100 частки
будинку з відповідною часткою
господарських будівель загальною
площею 261,4 кв. м, загальною житловою
площею 144,8 кв. м; земельну ділянку
загальною площею 0,0410 га, призначену для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

Також судом встановлено, що з 29
листопада 1993 року позичальник ОСОБА_7
і іподекодавець ОСОБА_13 перебувають у
зареєстрованому шлюбі.

На час укладення договору іпотеки
іпотекодавець ОСОБА_13 була матір'ю двох
неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина ОСОБА_12
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
договір іпотеки укладено відповідно до
вимог чинного законодавства і при його
укладенні не були порушені права
неповнолітньої дитини, а тому підстав,
передбачених ч. 6 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК
України, для задоволення позову немає.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що договір іпотеки був укладений
без попередньої згоди органу опіки та
піклування, чим порушені права
неповнолітньої дитини, гарантовані ст.
12 Закону України «Про основи
соціального закладу бездомних осіб і
безпритульних дітей», на користування
переданим в іпотеку житловим будинком,
а тому відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК
України його потрібно визнати
недійсним.

Проте з таким висновком
апеляційного суду погодитись не можна.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки не мають
права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін і відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Тому з урахуванням цих положень
суди повинні виходити із того, чи мала
дитина право власності чи право
користування на предмет іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.

Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку), як і народження
дитини після укладення договору
іпотеки не є підставою для визнання
такого договору недійсним з підстави
невиконання вимог ст. 17 Закону України
«Про охорону дитинства» про отримання
згоди органу опіки та піклування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 176 СК
України, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства», ч. 1 ст. 405 ЦК України
права батьків та дітей на користування
житлом, яке є власністю когось із них,
встановлюється законом, діти - члени
сім'ї власника жилого приміщення мають
право користування займаним
приміщенням нарівні з власником.

Як вбачається з матеріалів справи,
частина будинку та земельна ділянка,
які є предметом договору іпотеки,
належать на праві власності ОСОБА_13 що
підтверджується договором дарування
від 20 травня 2000 року, посвідченим
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрованим в реєстрі за № 1205, та
державним актом на право власності на
земельну ділянку від 16 травня 2005 року.

Згідно з довідкою Асоціації органів
самоорганізації населення м. Вінниці
від 04 серпня 2008 року про склад
зареєстрованих членів сім'ї на момент
укладення договору іпотеки в будинку
АДРЕСА_1 ніхто крім власника житла та її
чоловіка - ОСОБА_7, зареєстрований не
був. Вказана довідка взята до уваги
нотаріусом при укладенні
вищезазначеного договору іпотеки.

При укладенні кредитного договору
та договору іпотеки батько позивачів -
ОСОБА_7 надав заяву на одержання
кредиту, в якій у графі «Склад сім'ї» у
підрозділі цієї графи «Діти» будь-які
відомості відсутні.

Зробивши висновок про те, що договір
іпотеки порушує права неповнолітньої
дитини на користування будинком,
апеляційний суд не врахував тих
обставин, що згідно з наданими ОСОБА_7
документами, що необхідні для
укладення договору іпотеки, ніхто, крім
нього та власника -
ОСОБА_13, в будинку зареєстрований не
був.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що договір
іпотеки укладено відповідно до вимог
чинного законодавства і при його
укладенні не було порушено права
неповнолітньої дитини, а тому підстав,
передбачених ч. 6 ст. 203 та ч. 1 ст. 215
ЦК України, для задоволення позову
немає.

Встановлені судом першої інстанції
обставини підтверджуються матеріалами
справи та не спростовані сторонами під
час апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції
вищевказаних обставин та норм чинного
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, не врахував, помилково
скасувавши рішення суду першої
інстанції.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

За таких обставин рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, рішення суду першої
інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Вінницької області від 16 грудня 2013 року
скасувати, рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 12
вересня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

5

Справа № 6-870св14

Головуючий у першій інстанції: Бойко
В.М.

Доповідач: Нагорняк В.А.