АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1882/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Перекопський М. М. Доповідач -
Красвітна Т.П. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Дніпропетровськ

25 лютого 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.,

Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу по апеляційній скарзі
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді на
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з даним позовом посилаючись на
те, що він працював на підприємствах
вугільної промисловості і за цей час,
при виконанні своїх трудових
обов'язків, захворів на професійне
захворювання. Згідно акту огляду у ЛТЕК
від 08.12.2003 року, йому, позивачу,
встановлено первинно-повторно 65%
втрати професійної працездатності, із
яких 45% за травмою від 10.11.1997 року та 20% -
первинно з 21.10.2003 року. Позивач
зазначає, що у зв'язку з втратою
професійної працездатності йому
спричинена моральна шкода, оскільки
фізичний біль, душевні страждання,
переживання, викликані наслідками
професійного захворювання стали
невід'ємною частиною його існування,
він втратив професійну працездатність,
постійно змушений приймати лікарські
препарати. Позивач просив суд стягнути
з відповідач на свою користь 10000 грн.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 грудня 2013 року позовні
вимоги задоволені частково та стягнуто
з Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Павлограді
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_6 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 4500,0 грн.; в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено;
вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді
посилається на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставить питання про
скасування оскаржуваного рішення та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач працював
на підприємствах вугільної
промисловості у підземних умовах.

При виконанні трудових
обов'язків позивач захворів на
професійні захворювання, про які
зазначено в акті розслідування
хронічного професійного захворювання
від 26 вересня 2003 року.

Згідно витягу з акту огляду у ЛТЕК про
результати визначення ступеню втрати
професійної працездатності у
відсотках, потреби у додаткових видах
допомоги від 08.12.2003 року, позивачу
встановлено первинно-повторно 65%
втрати професійної працездатності, із
яких 45% за травмою від 10.11.1997 року та 20% -
первинно з 21.10.2003 року (а.с. 17).

Таким чином, в результаті отриманих
професійних захворювань позивач
частково втратив професійну
працездатність, став інвалідом,
змушений постійно лікуватися, що
призвело до моральних страждань,
тяжких змін в його житті, тобто,
позивачу спричинено моральну шкоду. До
цього часу відшкодування моральної
шкоди позивач не одержував.

На підставі ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, спричиненої їй
внаслідок порушення її прав. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом в залежності
від характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

На момент виникнення у
позивача відповідного права на
отримання відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, спричиненої
професійним захворюванням у зв»язку з
виконанням трудових обов'язків, діяли
положення Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який діяв з 01 квітня 2001
року. Абзацом 4 ст. 1 (в частині
відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей), п. "е"
п.1 ч.1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 34 вказаного
Закону передбачено відшкодування
моральної шкоди Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювання України.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції обґрунтовано, з урахуванням
конкретних обставин справи, характеру
і ступеня моральних страждань
позивача, розміру втраченої ним
працездатності, стягнув з відповідача
на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у сумі
4500,0 грн.

Колегія вважає, що визначений місцевим
судом розмір суми на відшкодування
моральної шкоди повністю відповідає
встановленим обставинам справи,
вимогам розумності та справедливості,
визначений з урахуванням проценту та
тривалості втрати професійної
працездатності, глибини і характеру
спричинених позивачу страждань.

Крім того, підстави для відмови у
задоволенні позову з підстав порушення
строку позовної давності відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків місцевого
суду, зводяться до переоцінки доказів і
незгоди із висновками суду щодо
обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку,
що оскаржуване судове рішення ухвалено
у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді -
відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, протягом двадцяти днів
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді