Провадження № 4-с/750/4/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі:

головуючого - судді Супруна О.П.

при секретарі - Носенко М.Ю.

за участю прокурора, заявника ОСОБА_1,
представника заявника - ОСОБА_2,
суб'єкта оскарження Счасливої А. В.,
представника заінтересованої особи
органу опіки та піклування Деснянської
районної у м. Чернігові ради - Ляшенка
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на
постанови старшого державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Счасливої Альони Вікторівни
від 29 листопада 2013 року та 03 грудня 2013
року,

заінтересовані особи: ОСОБА_5, Головне
управління юстиції в Чернігівській
області, прокуратура міста Чернігова,
орган опіки та піклування Деснянської
районної у м. Чернігові ради,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в
якій просить визнати неправомірними
постанови старшого державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Счасливої А. В. від 29 листопада
2013 року та 03 грудня 2013 року,
обґрунтовуючи скаргу тим, що виконавчі
дії проводилися не за місцем виконання
судового рішення та боржник мала
поважні причини для його невиконання,
оскільки була тимчасово
непрацездатною.

Заявник та її представник в судовому
засіданні підтримали скаргу та просили
її задовольнити.

Суб'єкт оскарження заперечувала проти
задоволення скарги у зв'язку з тим, що
обидві оскаржувані постанови на час їх
винесення були правомірними.

Прокурор, представник органу опіки і
піклування Деснянської районної у м.
Чернігові ради просили скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Заслухавши пояснення заявника,
представника заявника, суб'єкта
оскарження, прокурора, представника
заінтересованої особи, суд дійшов
наступного висновку.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 19 червня 2013 року
задоволено позов Міністерства юстиції
України в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6
про повернення неповнолітньої дитини
до США. Визнано незаконним утримання
неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_6 та вирішено повернути
неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
Сполучених Штатів Америки за адресою:
АДРЕСА_1, у супроводі батька ОСОБА_5 та
матері ОСОБА_6. Дане судове рішення
підлягає негайному виконанню.

02 липня 2013 року Деснянським районним
судом м. Чернігова винесено додаткове
рішення, яким доповнено резолютивну
частину рішення цього суду від 19 червня
2013 року абзацом наступного змісту:
«Якщо рішення не буде виконано в
добровільному порядку, зобов'язати
відповідачку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка
проживає за адресою: АДРЕСА_2, передати
неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батьку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою:
АДРЕСА_1».

26 листопада 2013 року Деснянським
районним судом м. Чернігова за вказаним
судовим рішенням, враховуючи додаткове
рішення від 02 липня 2013 року, видано
виконавчий лист, на підставі якого
старший державний виконавець
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Счаслива
А. В. винесла постанову про відкриття
виконавчого провадження від 27
листопада 2013 року.

Постановою старшого державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Счасливої А. В. від 29 листопада
2013 року за невиконання рішення суду в
наданий строк накладено штраф на
ОСОБА_1 в розмірі 170 грн. Невиконання
рішення засвідчено актами державного
виконавця від 29 листопада 2013 року.

Постановою старшого державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Счасливої А. В. від 03 грудня 2013
року за невиконання рішення суду в
наданий строк накладено штраф на
ОСОБА_1 в розмірі 340 грн. Невиконання
рішення засвідчено актами державного
виконавця від 02 та 03 грудня 2013 року.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Гарантією прав фізичних і юридичних
осіб у виконавчому провадженні є
можливість оскарження рішень, дій або
бездіяльності державних виконавців.

У справах за скаргами на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи інших посадових осіб ДВС
предметом судового розгляду є рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи ДВС
і при розгляді скарги на постанову
державного виконавця суд перевіряє чи
відповідно до закону та чи в межах
повноважень державного виконавця
прийнята оскаржувана постанова і чи не
було порушено права і свободи заявника.

При цьому законність оскаржуваної
постанови перевіряється судом на час
її ухвалення.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
(надалі за текстом - Закону), державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону, у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

В силу вимог ч. 4 ст. 30 Закону, у разі якщо
рішення підлягає негайному виконанню,
державний виконавець відкриває
виконавче провадження не пізніше
наступного робочого дня після
надходження документів, зазначених у
статті 17 цього Закону, і невідкладно
розпочинає його примусове виконання.

Згідно ч. 1 ст. 75 Закону, після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 89 Закону, у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з оглянутих судом
матеріалів виконавчого провадження
40968705, ОСОБА_1 повідомила державного
виконавця про перебування на
стаціонарному лікуванні 05 грудня 2013
року, тобто вже після винесення
останньою оскаржуваних постанов, а
відтак суд вважає дані постанови час їх
винесення правомірними.

Щодо проведення виконавчих дій не за
місцем виконання рішення як підстави
для визнання їх неправомірними, суд
зазначає, що частинами першою та другою
статті 20 Закону передбачено, що
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу. Виконання рішення, яке
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
здійснюється державним виконавцем за
місцем проведення таких дій.

Оскільки виконавчий документ містить
вимогу про повернення неповнолітнього
ОСОБА_7 до Сполучених штатів Америки за
адресою: АДРЕСА_1 у супроводі батька
ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6, а зобов'язання
щодо передачі неповнолітнього ОСОБА_7
заявником стягувачу можливе лише у
випадку невиконання рішення в
добровільному порядку, то державним
виконавцем правомірно було накладено
штрафи за невиконання судового
рішення.

Статтею 387 ЦПК України передбачено, що
суд у разі встановлення
обґрунтованості скарги визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи. Якщо ж оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

За таких обставин, враховуючи, що
оскаржувані постанови винесені
державним виконавцем згідно з законом,
в межах його повноважень, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 210, 385 - 388 ЦПК
України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на
постанови старшого державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Счасливої Альони Вікторівни
від 29 листопада 2013 року та 03 грудня 2013
року - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя
О.П. Супрун