Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/3902/12-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Борисюка Р.М.,

суддів
Галацевич О.М., Широкової Л.В.

з участю секретаря

судового засідання
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ТОВ "Світ-Еко" до ОСОБА_2 про
стягнення неправомірно отриманих
коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ТОВ "Світ-Еко", третя особа: виконавча
дирекція Житомирського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, про стягнення
допомоги по тимчасовій
непрацездатності та відшкодування
моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Корольовського районного суду
м. Житомира від 29 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернувся з
даним позовом, в якому просив стягнути
із ТОВ «Світ-Еко» 73076.22 грн. допомоги по
тимчасовій втраті працездатності та
20000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

05 серпня 2013 року представник позивача
подав заяву про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на кошти та
рухоме і нерухоме майно відповідача,
шляхом заборони будь-яким особам
укладати угоди стосовно цього майна,
проводити його реєстрацію та
перереєстрацію, здійснювати його
відчуження. В обґрунтування заяви
зазначав про погіршення фінансового
стану відповідача, а також що існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання рішення суду .

Ухвалою Корольовського районного суду
м. Житомира від 29 листопада 2013 року в
задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
її скасувати та постановити нову і
задовольнити його заяву про накладення
арешту на майно відповідача.
Посилається на порушення судом норми
процесуального права, неповне
з'ясування обставини, що мають значення
для справи, а також висновки суду не
відповідають встановленим обставинам
справи. Зокрема, питання виконання
ухвали суду про накладення арешту на
майно покладається на державну
виконавчу службу, яка встановлює майно
сторони по справі, кошти на рахунках, а
він сам таку інформацію не міг надати,
оскільки вона є комерційною таємницею
товариства.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив з того, що
представник позивача долучив до
матеріалів справи ряд договорів
оренди, відповідно до яких відповідач
передав у оренду на 6 і більше років
своє майно, за що отримує орендну плату,
встановлену умовами договору, а тому
підстав вважати, що виконання рішення
суду, в разі задоволення позову, може
бути утрудненим чи буде неможливе
немає.

Крім того, позивачем не було надано
відомостей про рухоме і нерухоме майно
відповідача, його рахунки, на які суд в
межах суми позову може накласти арешт.

З даним висновком погоджується
колегія суддів, виходячи з
наступного.

У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду (ч.3 вказаної статті).

Згідно вимог ч.1 ст.152 ЦПК України, позов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно, що належить
відповідачеві і знаходиться у нього
або в інших осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
від 22 грудня 2006 р. № 9, розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ухвала суду є невмотивованою,
постановлена з порушенням норм
процесуального права, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
ухвала Корольовського районного суду
міста Житомира від 29 листопада 2013 року
постановлена з дотриманням вимог
ст.ст. 151-153 ЦПК України. Інші доводи
апеляційної скарги правильність
висновків суду також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що ухвала суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
постановлена з дотриманням норм
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Корольовського районного суду
м. Житомира від 29 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді