Справа № 461/5365/13
Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 22-ц/783/557/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи: 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю Ковальчук Л.О. - представника
ПАТ „Райффайзен Банк Аваль"; Гриба А.І.
- представника ПП „Нива- В.Ш.",

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства „Райффайзен
Банк Аваль" на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 24 жовтня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року Публічне
акціонерне товариство „Райффайзен
Банк Аваль" (в подальшому - „Банк")
звернулося до суду з позовом до
Приватного підприємства „Нива- В.Ш.",
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області і ОСОБА_7, треті
особи - ОСОБА_13 і ОСОБА_9, у якому просило
суд визнати недійсними: 1) прилюдні
торги з реалізації арештованого майна
(предмету іпотеки), а саме -
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 48,6 кв.м., що належить
на праві власності ОСОБА_10 (в
подальшому - „Квартира"), які
проводились філією № 14 ПП „Нива-В.Ш."
05.04.2013 року; 2) Протокол № 1412614-1 від 05.04.2013
року з проведення прилюдних торгів з
реалізації Квартири (в подальшому -
„Протокол торгів"); 3) Акт державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про реалізацію предмета
іпотеки, а саме - Квартири.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовував тим, що на виконанні
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області знаходиться
виконавчий напис нотаріуса про
звернення стягнення на Квартиру для
задоволення вимог Банку. В той же час,
представника Банку, який прибув о 10 год.
05.04.2013 року згідно отриманого ним
повідомлення на місце проведення
торгів з реалізації Квартири,
ліцитатором аукціону Смолою О.І. було
повідомлено про те, що торги
проводитися не будуть, оскільки
ухвалою Франківського районного суду
м. Львова від 04.02.2013 року Філії 14 ПП
„Нива-В.Ш." заборонено вчиняти будь-які
дії по організації та проведенню цих
торгів. Однак 12.04.2013 року на адресу
Банку надійшла постанова головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Шостака О.В. від
09.04.2013 року про звільнення Квартири
з-під арешту у зв'язку з її придбанням
ОСОБА_7 за результатами прилюдних
торгів, які відбулися 05.04.2013 року. Також
позивач покликався на порушення
строків проведення торгів, які
встановлені Законом України „Про
іпотеку". Вважав, що оскільки
організаторами торгів представнику
Банку було повідомлено неправдиві
відомості про скасування торгів, що
позбавило ряд заінтересованих осіб,
зокрема - ОСОБА_13 і ОСОБА_9 прийняти у
них участь, то наявні підстави для
визнання цих торгів недійсними, а також
(відповідно) - недійсними протоколу про
їх проведення і акту державного
виконавця (а.с. 1-5).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову відмовлено (а.с. 137-138) і Банк
оскаржив це рішення в апеляційному
порядку.

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги, покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, та на
порушення норм процесуального права.

Вважає, що судом не враховано доводи
Банку про порушення ПП „Нива-В.Ш.", як
організатором торгів, вимог ст. 45
Закону України „Про іпотеку" щодо
прозорості проведення торгів, а саме -
залишено поза увагою доводи позивача
про перебування у призначений для
торгів час у місці їх проведення
представника Банку, який був свідком
відкладення торгів, однак останній
судом „не викликався в якості свідка
та не зміг повідомити суд про відомі
йому обставини, які мають значення для
справи", так само, як не викликалися в
якості свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_9, які
подавали заяви для реєстрації, як
учасники торгів, а ОСОБА_9 ще й до того
телефонував після відкладення торгів
на „Лінію довіри" Державної виконавчої
служби України з питань корупційних
чинників у діяльності органів ДВС.

Вважає невірними висновки суду
стосовно необгрунтованості доводів
позивача про пропуск торгівельною
організацією двохмісячного строку
проведення прилюдних торгів, який
встановлений ч.1 ст. 43 Закону України
„Про виконавче провадження" (а.с. 141-143).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Банку на підтримання
доводів апеляційної скарги та
заперечення цих доводів зі сторони
представника ПП „Нива-В.Ш.",
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Цивільним процесуальним кодексом
України встановлено, що:

- цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін; сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом (ст.ст. 10, 60);

- сторони зобов'язані подати
свої докази суду до або під час
попереднього судового
засідання у справі, а якщо
попереднє судове засідання у справі не
проводиться, - до почат- ку
розгляду справи по суті (ч.1 ст. 131);

- у заяві про виклик свідка
зазначаються його ім'я, місце
проживання (перебування) або
місце роботи, обставини, які він
може підтвердити, і така заява має бути
подана до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться,

- до початку розгляду справи по
суті (ст. 136);

- у випадках, коли щодо
отримання доказів у сторін (зокрема) є
складнощі, суд за їх
клопотанням зобов'язаний
витребувати такі докази (ст. 137).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем жодного клопотання чи заяви
про виклик свідків до суду не
подавалося, так само, як не подавалося
будь-якого клопотання про витребування
доказів, а відтак доводи апеляційної
скарги стосовно того, що представник
Банку, який був свідком відкладення
торгів, судом „не викликався в якості
свідка та не зміг повідомити суд про
відомі йому обставини, які мають
значення для справи", а також стосовно
того, що не викликалися в якості
свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_9, які подавали
заяви для реєстрації, як учасники
торгів, та посилання на телефонний
дзвінок ОСОБА_9 на „Лінію довіри"
Державної виконавчої служби України з
питань корупційних чинників у
діяльності органів ДВС, до уваги
прийматися не можуть.

Будь-яких інших доказів, які можна було
б визнати належними та допустимими, на
підтвердження доводів позовної заяви
про обставини проведення 05.04.2013 року
прилюдних торгів з реалізації Квартири
позивачем до суду подано не було і
висновок суду першої інстанції про це
доводами апеляційної скарги жодним
чином не є спростованим.

Як вбачається з матеріалів справи,
порушення двохмісячного терміну на
проведення торгів із реалізації
предмета іпотеки відбулося із
незалежних від учасників даного
процесу причин, а саме - на підставі
ухвали Франківського районного суду м.
Львова від 04.02.2013 року, якою було
накладено заборону на проведення таких
торгів. Даний факт визнається всіма
учасниками даного цивільного процесу і
в силу норми, передбаченої ч.1 ст. 61 ЦПК
України, доказуванню не підлягає.

Крім цього, факт перевищення
двохмісячного терміну на проведення
торгів із реалізації предмета іпотеки
не може бути правовою підставою для
визнання цих торгів недійсними з
підстав, що передбачені ст.ст. 203 і 215 ЦК
України.

За вище наведених обставин колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Райффайзен
Банк Аваль" відхилити та залишити
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 24 жовтня 2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: