Справа № 683/2773/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді
Цішковського В.А.

при секретарі
Сукманюк О.В.

за участю:

відповідача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду, з
позовом в якому вказав, що між ним та
відповідачем 14.07.2006 року було укладено
договір кредиту б/н шляхом
встановлення кредитного ліміту у
розмірі 10 000 грн. на платіжну картку зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Проте,
відповідач належним чином не виконує
взяті на себе зобов'язання,
заборгувавши станом на 31.08.2013 року 43431,57
грн., з яких: 8882,87 грн. - заборгованість
за кредитом, 32004,34 грн. - заборгованість
по процентах за користування кредитом,
а також нараховані в зв'язку з цим 500,00
грн. штрафу (фіксована частина) та 2044,36
грн. - штраф (процентна складова).
Відповідач добровільно не сплачує
заборгованість, в зв'язку з чим позивач
просить стягнути на його користь з
відповідача борг за договором у
вказаній загальній сумі та судові
витрати по справі.

Представник позивача подала до
суду заяву, де позов підтримала і
просила провести розгляд справи у її
відсутності.

В судовому засіданні відповідач
та його представник проти позову
заперечили та просять відмовити в
позові в повному обсязі з причин
пропуску позивачем строку позовної
давності. Відповідач вказав, що уклав
договір із позивачем 14.07.2006 року.
Спочатку відповідач виконував
кредитні зобов'язання вчасно, а з 03.04.2008
року припинив сплачувати
заборгованість по кредиту. У серпні 2013
року, йому зателефонував представник
позивача та повідомив про суму боргу та
необхідність його сплати, проте
відповідач нічого не сплатив.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши надані докази, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що
14.07.2006 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
кредиту б/н, шляхом встановлення
кредитного ліміту у розмірі 10 000 грн. на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку

заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Строк дії договору
становить 12 місяців та пролонгується
на такий же строк, якщо жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору.

Згідно розрахунку заборгованості
за договором № б/н від 14.07.2006 року
заборгованість за кредитним договором
станом на 31.08.2013р. становить 43431,57 грн.,
та складається з: 8882,87 грн. -
заборгованості за кредитом, 32004,34 грн. -
заборгованості по процентах за
користування кредитом, а також 500,00 грн.
штрафу (фіксована частина) та 2044,36 грн. -
штраф (процентна складова).

Ці обставини підтверджуються:
заявою відповідача про отримання
кредиту; розрахунком заборгованості
ОСОБА_1 за договором № б/н від 14.07.2006
року, паспортними даними відповідача.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054
Цивільного кодексу України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1054
Цивільного кодексу України, до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно положень ч. 2 ст. 1050 Цивільного
кодексу України, якщо договором
встановлено обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статі 1048 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Відповідно до параграфа 1 ст. 1049
Цивільного кодексу України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (позики).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином,
тобто зобов'язання за кредитним
договором припиняється лише
виконанням, проведеним відповідно до
умов договору, а саме: поверненням
кредиту та сплаті відсотків за
користування кредитом у строки, в
розмірі та валюті, передбаченими в
кредитному договорі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 даного Кодексу, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Позивач взяті на себе за договором
зобов'язання виконав в повному обсязі,
що відповідачем не оспорюється, тоді як
відповідач на порушення умов договору
з 03.04.2008 року припинив сплату
щомісячних платежів за договором і
створив заборгованість у сумі 43431,57 грн.
кредиту, відсотків та комісії за
кредитом.

Разом з тим, в частині стягнення
заборгованості, що виникла поза межами
трирічного строку, що передував даті
звернення з даним позовом до суду
(13.09.2013 року), позивачем пропущено строк
позовної давності. Враховуючи дані,
наведені в розрахунку заборгованості
відповідача та виписці по його
особовому рахунку, сума
заборгованості, котра підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача в межах загального
(трирічного) строку позовної давності,
тобто

за період з 30.09.2010 року по 31.08.2013 року
(дата, на яку здійснено розрахунок
позивачем) становить 18722 грн. 31 коп., з
яких: неповернутий кредит в сумі 1 020
грн. 26 коп., відсотки за користування
кредитом - 16 334 грн. 33 коп., штрафні
санкції в фіксованій частині - 500 грн.,
штрафні санкції у відсотках від суми
позики - 867 грн. 72 коп.

Крім того, у відповідності до
правової позиції, висловленої
Верховним судом України в постанові
від 6.11.2013 року по справі № 6-611цс13,
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів. При цьому поважних
причин пропуску строку позовної
давності позивачем суду не наведено,
продовженої тривалості строку
позовної давності сторонами не
погоджувалось, пролонгування
кредитного договору підставою
переривання перебігу позовної
давності не є.

Оцінивши усі надані докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає 18722 грн. 31 коп.

При розподілі судових витрат суд
виходить із положень ст. 88 ЦПК України,
згідно яких, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, тому з відповідача підлягають
стягненню судові витрати у сумі 229 грн.
40 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст. 526, ст. 546, ст. 549, ст. 1048
-1050, ст. 1054 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий
Старокостянтинівським РВ УМВС в
Хмельницькій області 31.06.1996р.) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (м. Дніпропетровськ, вул.
Набережна Перемоги, 50, р/р 3111, , МФО 305299), заборгованість за
кредитним договором від 14 липня 2006
року, яка виникла станом на 31 серпня 2013
року, в сумі 18 722 грн. 31 коп.
(вісімнадцять тисяч сімсот двадцять
дві гривні 31 коп.), з яких: неповернутий
кредит в сумі 1 020 грн. 26 коп., відсотки за
користування кредитом - 16 334 грн. 33 коп.,
штрафні санкції в фіксованій частині -
500 грн., штрафні санкції у відсотках від
суми позики - 867 грн. 72 коп., а також
судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя