Провадження № 2/520/1984/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

Головуючого - судді
Луняченка В.О.

при секретарі
Лазнікові І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
дійсним договору оренди квартири,
визнання протиправними дії щодо
виселення та порушення умов договору,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди та судових витрат

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси
звернулась ОСОБА_1, яка до розгляду
справи по суті неодноразово змінювала
позовні вимоги, та відповідно до
остаточного позову, якій надійшов до
суду 02.12.2013 року вимагала визнати
дійсним договір оренди квартири
АДРЕСА_1, укладений 01.06.2013 року між
орендодавцем ОСОБА_2 та орендатором
ОСОБА_1; визнати дії ОСОБА_2 щодо
виселення позивача з найманого житла
та порушення умов договору оренди
неправомірними; стягнути на її користь
з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 6020
грн., та моральну шкоду у розмір 160000
грн., а також судові витрати на загальну
суму 2058,80 гривень.

У судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримала у повному обсязі, та
пояснила, що укладений на термін в один
рік між сторонами договір оренди, був
грубо порушений відповідачкою, яка вже
через десять днів після укладення
договору завила про його розірвання на
підставах не передбачених умовами
договору - необхідності продажу
квартири, після чого стала порушувати
умови договору - вимагати виселення
позивачки з членами її сім'ї з
орендованої квартири, звертатися до
відповідних органів для переривання
постачання електричної енергії до
квартири, відмовилась отримувати
частину залогової суми, постійними
телефонними дзвінками, та конфліктними
діями, привела до того, що позивачка
змушена була покинути квартиру задовго
до закінчення дії договору, чим
спричинила матеріальну та моральну
шкоду, яка складається із погіршенням
здорового образу життя позивачки,
загрозою здоров'ю її ,народженої саме в
цей період, дитині, необхідність витрат
пов'язаних із переїздом до іншої
квартири, за значно гіршими умовами
оренди.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, наполягаючи на
тому, що договір оренди був розірваний
на законних підставах, вимоги про
отримання позивачем термальної та
моральної шкоди з вини відповідачки не
доведено у судовому засіданні.

Суд, проаналізувавши надані сторонами
докази та вислухавши пояснення
учасників процесу, вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають
задоволенню, з наступних підстав:

Як встановлено у судовому засіданні
01.06.2013 року між орендодавцем ОСОБА_2 та
орендатором ОСОБА_1 був укладений
договір оренди квартири АДРЕСА_1. Строк
дії договору встановлено по 01.06.2014 року,
з щомісячною орендною платою у розмірі
2600 гривень, та зобов'язанні наймача
своєчасно сплачувати комунальні
послуги. Підставами дострокового
розірвання договору вказано
невиконання умов договору, із
обов'язковим повідомленням не менш ніж
за 14 днів. Між сторонами обговорена і
розмір залогової суми, яка встановлена
у розмірі 2600 гривень, із внесенням 1400
грн., при укладенні договору, і до 15.06.2013
року внесення залишку у розмірі 1200 грн.
Орендодавцем було передано орендатору
житлове приміщення яке вказано в
договорі, а наймачем внесена сума
оплати за місяць наперед і внесена
оговорена частка суми залогу. Таким
чином договір оренді було укладено, і
він почав дію, відповідно до ст.ст. 759-765
ЦК України.

Через десять днів після укладення
договору ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про
те, що у зв'язку із з необхідністю у
продажі квартири, вона розриває
договір, відмовляється від отримання
несплаченої часки залогової суми і
вимагає у визначений
чотирнадцатідений термін покинути
жиле приміщення. Між сторонами виникли
у зв'язку із незгодою ОСОБА_1 на
розірвання договору конфлікти, при
яких ОСОБА_2 неодноразово зверталась із
вимогами про виселення, направляючи
письмові вимоги. Відповідачка крім
того, зверталась до правоохоронних
органів із заявами про незаконне
знаходження позивачки у орендованої
квартирі, зверталась із заявами про
необхідність відключення квартири від
електромереж у зв'язку із
заборгованістю по оплаті. 01.10.2013 року
позивач та члени її сім'ї покинули
орендовану квартиру та отримали від
ОСОБА_2 1400 гривень - сплачену раніше
залогову суму.

Таким чином судом встановлено, що на
час розгляду справи, договір оренди
укладений 01.06.2013 року був фактично і
юридично розірваний сторонами, тому
правових підстав вважати його дійсним
немає. Ст. 652 ЦК України встановлена
можливість дострокового розірвання
договору у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувались при
укладенні договору.

Судом визнається, що вказаний договір
було розірвано саме за вимогами
орендодавця ОСОБА_2. і що представником
відповідача не було доведено у
судовому засіданні, про те, що
підставами розірвання договору були
порушення його умов з боку позивачки.

З боку позивачки, у судовому засіданні,
не надано жодного належного доказу
понесених нею витрат після розірвання
договору - не надано нового договору
оренди іншого приміщення, якій, з її
слів, значно гірший ніж укладений 01.06.2013
року; не надано доказів звернення до
агентств нерухомості пов'язаних із
пошуком іншого житлового приміщення;
немає доказів понесених витрат,
пов'язаних із переселенням.

Що стосується вимог позивача про
стягнення моральної шкоди у зв'язку із
порушенням умов договору з боку
відповідачки та розірвання договору,
судом приймається до уваги те, що у
договорі оренди квартири, якій
укладено 01.06.2013 року не зазначені умови
відповідальності за розірвання
договору, та не визначена можливість
стягнення моральної шкоди. Приймаючи
до уваги, що у даному випадку, підставою
вимог про стягнення моральної шкоди, є
саме порушення умов договору
відповідачем, у суду немає правових
підстав задоволення таких вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
документально підтверджені судові
витрати, присуджується судом стороні,
на користь якої ухвалено рішення. В
даному випадку, у зв'язку з відмовою у
задоволенні вимог ОСОБА_1 судом також
відмовлено у стягненні понесених
позивачкою судових витрат.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним
договору оренди квартири АДРЕСА_1
укладений 01.06.2013 року, визнання
протиправними дії щодо виселення та
порушення умов договору, стягнення
матеріальних збитків у сумі 6020 грн.,
моральної шкоди у розмірі 160000 грн., та
судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Луняченко В. О.