АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 789/1555/13Головуючий у 1-й
інстанції Сливка Л.М. Провадження №
22-ц/789/46/14 Доповідач - Жолудько
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Костіва О. З., Кузьми Р. М.,

при секретарі - Ханенко Т.І.

з участю представників ОСОБА_1-
ОСОБА_2 і ОСОБА_3; представника ПАТ КБ
"Приватбанк" Гнатишака О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 04 листопада 2013
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором кредиту,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року ПАТ КБ
"ПриватБанк" звернулося в суд із
позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу
за договором кредиту.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 04 листопада 2013
року позов ПАТ КБ "ПриватБанк"
задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ
КБ "ПриватБанк" 11218,18 доларів США, що за
офіційним курсом Національного банку
України складає 89408,89 грн.
заборгованості за кредитним договором
і судові витрати в розмірі 1014,09 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасуватита
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк"
за безпідставністю.

Апелянт зазначає, що судом не
досліджено той факт, що кредитний
договір укладено в доларах США, однак,
фактично він отримав кредит у гривні, а
тому відсутні підстави для стягнення
заборгованості в доларах США. Судом в
мотивувальній частині рішення не
вказано, якими саме доказами
підтверджується розмір заборгованості
по кредитному договору та сума від
реалізації автомобіля, а сам
розрахунок заборгованості містить
помилку.

У судовому засіданні
представники апелянта - ОСОБА_2 і ОСОБА_3
підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1,
зіславшись на доводи в ній, просять її
задовольнити.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк"
Гнатишак О.В. уважає, що судом повно і
об'єктивно встановлені обставини
справи і ухвалено законне та
обґрунтоване рішення. Просить
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Судом установлено, що 08 листопада
2007 року між закритим акціонерним
товариством комерційний банк
"ПриватБанк", правонаступником якого є
ПАТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №TEMLAK00271335,
відповідно до умов якого позичальник
отримав строковий кредит у розмірі 15
877,21 доларів США на придбання
автомобіля зі сплатою відсотків за
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення 07 листопада 2012
року.

Банк виконав свої зобов'язання
належним чином та перерахував на
вказаний позичальником рахунок кошти
на купівлю автомобіля.

Цього ж дня між ОСОБА_1 та ПАТ КБ
"ПриватБанк" укладено договір застави
рухомого майна - автомобіля марки "DAEWOO"
модель "LANOS", 2007 року випуску,
тип-легковий седан-В, реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1.

Згідно з п.п. 2.2.2, 7.1 кредитного
договору відповідач зобов'язався
щомісячно сплачувати відсотки за
користування кредитом, а саме: відсотки
в розмірі 1,08% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, щомісячну
винагороду у розмірі 0,14% від суми
виданого кредиту. Період сплати з 10 по 15
число кожного місяця.

Щомісяця в період сплати
позичальник зобов'язався сплачувати
Банку кошти у сумі 292,87 дол. США для
погашення заборгованості за кредитним
договором, що складається із
заборгованості по кредиту, відсотках,
винагороди.

У разі порушення зобов'язань щодо
оплати кредиту та відсотків за
користування ним, позичальник повинен
сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від
суми простроченого платежу, але не
менше 1 грн. за кожний день
прострочення, у гривневому еквіваленті
за офіційним курсом Національного
банку України (п. 4.1).

З 10 липня 2009 року ОСОБА_1 належним
чином не виконував умов договору, не
сплачував суми основного боргу та
відсотків.

Оскільки зобов'язання за
кредитним договором було забезпечене
заставою транспортного засобу, після
його реалізації 16 серпня 2010 року
отримані кошти в розмірі 4 744,43 дол. США
зараховані в рахунок погашення
заборгованості (в тому числі: 1 387,34 дол.
США - пеня; 203,16 дол. США - комісія; 1 689,25
дол. США - тіло кредиту).

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 19 червня 2013
року в позові ОСОБА_1 до ПАТ КБ
"ПриватБанк" про визнання незаконними
дій по відчуженню транспортного
засобу, визнання кредитного договору
припиненим, стягнення коштів та
зобов'язання надати довідку про
виконання зобов'язання відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду від 19
вересня 2013 року зазначене рішення
залишене без змін.

Згідно із розрахунком
заборгованості за кредитним договором
№ TEMLAK00271335 від 08.11.2007 року,
станом на 29 липня 2011 року, відповідач, з
урахуванням 4 744,43 дол. США вилучених від
реалізації предмета застави,
заборгував Банку 11 218,18 дол. США, у тому
числі:

- 8 408,64 дол. США - основна сума
несплаченого кредиту;

- 955,79 дол. США - відсотки за
користування кредитом;

- 203,16 дол. США - комісія за
користування кредитом;

- 1650,59 дол. США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором (за період з 16 липня 2010
року по 29 липня 2011 року).

Судом установлено, що станом на 29
липня 2011 року заборгованість ОСОБА_1 за
кредитним договором № TEMLAK00271335 від
08.11.2007 року складає 11218,18 дол. США, що за
офіційним курсом відповідно до
службового розпорядження
Національного банку України складає 89
408, 89 грн.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення учасників
апеляційного розгляду справи, колегія
вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1
слід відхилити.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1належним чином не виконував
зобов'язання за кредитним договором, а
сума, виручена від реалізації предмета
застави, не є достатньою для
задоволення грошових вимог ПАТ КБ
"ПриватБанк", що є порушенням прав
позивача, які підлягають захисту
шляхом стягнення з відповідача залишку
заборгованості за вищезазначеним
договором.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає висновок суду обґрунтованим та
таким, що відповідає вимогам закону.

В силу вимог ст. 11, 10, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 526, 611, 629 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору. У разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом. Договір є
обов'язковий для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 1054 ч.1 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України,
положення якої застосовуються до
відносин за кредитним договором,
позичальник зобов'язаний повернути
кредитодавцеві кредит у строк та в
порядку, що встановлені договором, а
відповідно до ст.1050 ЦК України в разі
прострочення повернення чергового
платежу кредитодавець вправі вимагати
дострокового повернення суми кредиту,
що залишилася та сплати належних йому
процентів.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції прийшов до
мотивованого висновку про те, що сам
факт реалізації предмета застави не
припиняє грошового зобов'язання
боржника, оскільки сума, одержана від
продажу предмета застави, не покриває
вимоги заставодержателя.

Відповідно до ст.591 ч.4 ЦК України,
ст.24 Закону України "Про заставу" якщо
сума одержана від реалізації предмета
застави не покриває вимоги
заставодержателя, він має право
отримати суму, якої не вистачає, з
іншого майна боржника в порядку
черговості відповідно до ст.112 ЦК
України.

Згідно зі ст.ст. 598, ч.1; 2; 599 ЦК
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи із установлених судом
обставин і наведених вимог закону, суд
обґрунтовано дійшов до висновку, що
ОСОБА_1 належним чином не виконав
взятого на себе зобов'язання згідно з
кредитним договором № TEMLAK00271335 від
08.11.2007 року, унаслідок чого порушив
права Банку, які підлягають захисту.

Колегія суддів не бере до уваги
доводів апелянта стосовно відсутності
доказів на підтвердження розміру
заборгованості та суми, отриманої від
реалізації предмету застави, оскільки
вони спростовуються наявними в
матеріалах справи доказами:
розрахунком заборгованості від 29.07.2011
року та копією ухвали Апеляційного
суду від 19.09.2013 року, в якій установлено
суму від реалізованого авто.

В силу ст.61, ч.3 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Посилання апелянта про те, що
кредит відповідач отримав у гривнях, а
не в доларах колегія не приймає до
уваги, оскільки в п.7.2 кредитного
договору зазначено, що позичальник
доручає Банку перерахувати кредитні
кошти: в сумі 58093 грн. на поточний
рахунок автосалону. Таким чином,
підписавши вищезазначений договір,
позичальник дав свою згоду на
перерахування певної суми кредитних
коштів у гривнях, та зобов'язався
сплачувати заборгованість щомісячно у
доларах США згідно з п.7.1 договору.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, і підстав для
його скасування з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, ч.1, п.1; 308; 313; 314;
317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 04 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Л.Д. Жолудько