22-ц/772/1632/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Венгрин О. О.Категорія:
30Доповідач: Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької
області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Якименко М.М.,
Жданкіна В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи
на стороні позивача, яка заявляє
самостійні вимоги - ОСОБА_5, про
відшкодування шкоди, за позовом
третьої особи на сторін позивача, яка
заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 квітня 2014 року
у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду із вказаним позовом,
мотивуючи свої вимоги, тим, що з 2009 року
вони з ОСОБА_5 перебували у фактичних
шлюбних стосунках, а шлюб між ними
зареєстровано 9 вересня 2011 року.

Рішенням виконкому Вінницької
міської ради № 368 від 23 лютого 2006 року
ОСОБА_5 було виділено квартиру по
АДРЕСА_1. На той час він перебував у
першому шлюбі з ОСОБА_3, від якого у них
є дочка - відповідач у справі ОСОБА_4,
проте відповідачі з ОСОБА_5 не
вселились у вказану квартиру, оскільки
вона потребувала ремонту. 18
березня 2010 року шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 розірвано. З 2000 року
відповідачі постійно проживають в смт.
Стрижавка.

Із жовтня 2009 року, перебуваючи у
фактичних шлюбних відносинах із
ОСОБА_5, позивачка спільно з ним
розпочали проводити
будівельно-ремонтні роботи у виділеній
квартирі, які було завершено у 2011 року,
після чого вони вселились у квартиру.
Відповідачі не приймали участі у
проведеному ремонті.

Рішенням Ленінського районного
суду Вінницької області від 23 березня
2012 року було встановлено порядок
користування зазначеною квартирою,
зокрема вирішено вселити ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у спірну квартиру та виділити їм
в користування кімнату площею 21.1 кв.м.,
а ОСОБА_5 - кімнату площею 18.7 кв.м., інші
приміщення залишено в спільному
користуванні. Згідно акту Вишенського
ВДВС Вінницького міського управління
юстиції від 19 червня 2013 року дане
рішення суду примусово виконано та
вселено відповідачів у це жиле
приміщення.

Враховуючи викладене та те, що у
зв'язку з вселенням відповідачі
користуватимуться проведеним
позивачкою та третьою особою у справі
ремонтом квартири, вважає, що має право
на підставі п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України на
отримання відшкодування коштів,
вкладених в ремонт кімнати, яка
виділена в користування відповідачам,
в сумі 22637,55 грн., а також 19634,68 грн.,
вкладених у ремонт приміщень спільного
користування, з урахуванням того, що
ними буде користуватись п'ять осіб.

Третя особа ОСОБА_5 звернувся до
суду з аналогічним позовом, також
обґрунтовуючи свої вимоги наведеними
вище обставинами.

Рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 16 квітня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 та третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмету спору -
ОСОБА_5, відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_2, посилаючись на передбачені ч. 1
ст. 309 ЦПК України підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції, в апеляційній скарзі
просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове по суті позовних
вимог.

У судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2,
її представник ОСОБА_6 і представник
третьої особи ОСОБА_5 -ОСОБА_7
підтримали апеляційну скаргу та
просили її задовольнити. Представник
відповідачів ОСОБА_8 заперечила проти
задоволення скарги, оскільки
оскаржуване рішення вважає законним та
обґрунтованим.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може буди скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених вимог на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та з
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 на сім'ю з чотирьох осіб отримав
ордер на жиле приміщення № 0070 від 02.03.2006
р. на право вселення в двокімнатну
квартиру по АДРЕСА_1 (а.с. 48 т. 1). Вказана
квартира - не приватизована, належить
до державного житлового фонду.

ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з 18
січня 1989 року, ОСОБА_4 - їх спільна
дочка, що встановлено рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 20.11.2009 р. (а.с. 45 т. 1) і додаткового
доказування не потребує згідно ст. 61 ч. 3
ЦПК України. Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
розірвано 18 березня 2010 року (а.с. 15).

9 вересня 2011 року ОСОБА_5
зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (а.с. 5 т. 1).

Згідно довідки від 18 жовтня 2013
року № 4936, виданої начальником ЖЕК № 12
ОСОБА_9, у зазначеній квартирі
зареєстровано 4 особи: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6 т. 1).

Рішенням Ленінського
районного суду м. Вінниці від 20
листопада 2009 року встановлено факт
чинення перешкод у користуванні
спірною квартирою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
боку ОСОБА_5, вселено в квартиру ОСОБА_3,
ОСОБА_4 (а.с. 45 т. 1).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 15 червня 2010 року повторно
вселено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в дану
квартиру (а.с. 46-47 т. 1).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 23 березня 2012 року усунуто
перешкоди в користуванні вказаною
квартирою з боку ОСОБА_5, вселено ОСОБА_3
і ОСОБА_4 в цю квартиру та встановлено
порядок користування нею: виділено в
користування ОСОБА_3, ОСОБА_4 кімнату
площею 21,1 кв.м., а ОСОБА_5 - кімнату,
площею 18,7 кв.м., решту приміщень
квартири залишено в спільному
користуванні (а.с. 10-13 т. 1 ).

Рішенням Апеляційного суду
Вінницької області від 23 грудня 2013 року
визнано за ОСОБА_2 право користування
кімнатою, площею 18,7 кв.м. та підсобними
приміщеннями у зазначеній квартирі
(а.с. 42-44 т. 1).

З 2009 року у третьої особи і
відповідачів існували спори щодо
користування вказаним жилим
приміщенням, відповідачам чинились
перешкоди в користуванні ним.
Відповідачі квартирою не користуються,
що також вбачається із заяв
відповідачів до виконавчої служби про
відновлення виконавчого провадження
щодо їх вселення (а.с. 4-7 т. 2). Спірною
квартирою користуються позивачка,
третя особа та їх малолітня дитина.

Згідно висновку експерта №91 від 25
березня 2014 року станом на 19 червня 2013
року загальна вартість
будівельно-ремонтних робіт, проведених
позивачкою та третьою особою у кімнаті
площею 21,1 кв.м. у вказаній квартирі
становить 45275,10 грн., загальна вартість
будівельно-ремонтних робіт у цій
кімнаті, кухні, коридорах, ванній
кімнаті, туалеті становить 143448,50 грн.
(а.с.120-127 т. 1).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_5,
суд першої інстанції, керуючись
вказаними нормами права, вірно виходив
із того, що стороною позивача і третьою
особою не доведено спричинення
позивачці та третій особі матеріальної
шкоди (реальних збитків чи упущеної
вигоди) неправомірними діями
відповідачів, ремонт житла здійснено
позивачкою і третьою особою на свій
ризик під час спорів з приводу
користування квартирою між третьою
особою і відповідачами, без погодження
з усіма квартиронаймачами (зокрема, з
відповідачами).

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів не може взяти до уваги, оскільки
вони ґрунтуються на іншому тлумаченні
вказаних норм права та на іншій оцінці
доказів, ніж зроблена судом, однак
висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги і
зміст оскаржуваного судового рішення
не дають підстав для висновку про його
незаконність та необґрунтованість, а
тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід
відхилити, а рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 16
квітня 2014 року - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити,
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 квітня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. На ухвалу може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
О.В. Ковальчук

Судді :
М.М. Якименко

В.В. Жданкін