Провадження № 2/127/1061/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2014 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

в складі головуючого судді Кашпрука
Г.М.

секретаря Мироненко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом Вінницької міської ради до
ОСОБА_1 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки, шляхом
знесення гаражу, суд -

ВСТАНОВИВ:

Вінницька міська рада звернулась
до Вінницького міського суду
Вінницької області із цивільним
позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання
останнього звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку біля будинку
АДРЕСА_2 та привести її у придатний для
використання стан за його рахунок,
шляхом знесення металевого гаража.

Позов мотивований тим, що 20.10.2008
року між сторонами було укладено
договір про використання встановлених
тимчасових конструкцій для
господарських потреб (гаражів). Умови
договору ОСОБА_1 не виконувались.
Предметом договору було тимчасове
використання конструкції на території
міста, жодних прав на земельну ділянку
при укладенні зазначеного договору
відповідач не набував. Міським
комунальним підприємством
«Архітектурно-будівельний сервіс», на
яке відповідно до затвердженого
статуту покладено завдання протидіяти
самочинному встановленню нових
тимчасових конструкцій для
господарських потреб (гаражів) та
впорядкування раніше встановлених
гаражів на території міста, ОСОБА_1
неодноразово попереджався про
необхідність звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки, шляхом
знесення металевої споруди. Згідно
акту від 13.09.2013 року підтверджується
факт самовільного зайняття ОСОБА_1
земельної ділянки встановленим
металевим гаражем.

Відповідно до положень Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», міській раді як власнику
землі, належить право розпорядження
земельними ділянками, передача їх у
власність громадян і юридичних осіб,
надання в користування, вилучення та
викупу для суспільних потреб міста,
припинення права користування й
прийняття рішення щодо звільнення
самовільно зайнятих земельних ділянок.

Наведені обставини і стали
підставою для звернення до суду із
даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю Ямпільський
Ю.В. вимоги позову підтримав у повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнав у повному
обсязі з тих підстав, що його
довіритель не є власником металевої
конструкції гаражу, і ніколи не був ним.
Додатково пояснив суду, що ОСОБА_1 у 2008
році дійсно мав намір придбати
вказаний у позові металевий гараж, але
за умови оформлення відповідного
дозволу на користування земельною
ділянкою, на якій розташовано гараж.
Саме з цією метою він звернувся до МКП
«АБС» із заявою про надання дозволу на
укладання договору про користування
гаражем, але коли він ознайомився із
умовами договору в частині сплати
грошових коштів, він відмовився і від
наміру виконувати договір, і від наміру
придбати вказаний гараж.

В ході судового розгляду по
справі встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

20.08.2008 року ОСОБА_1 звернувся із
заявою на ім'я начальника МКП «АБС» про
надання дозволу на укладання
(переоформлення) договору про
використання гаража для автомобіля за
адресою АДРЕСА_1 (а. с. 36).

20.10.2008 року між МКП «АБС» та
ОСОБА_1 укладено Договір № 1965 про
порядок використання встановлених
тимчасових конструкцій для
господарських потреб (гаражів).

Відповідно до умов Розділу 1, даний
Договір визначає порядок використання
встановлених тимчасової конструкції
(гаража), виготовленого з металу за
адресою АДРЕСА_2. Згідно Розділу 2 цього
ж Договору, МКП «АБС» має право
вимагати повної, своєчасної оплати
наданих за даним договором послуг, а
також в односторонньому порядку
припинити дію даного договору, у разі
порушення стороною своїх зобов'язань.

Комісією МКП «АБС» складено акт від
13.09.2013 року про самовільне зайняття
ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_2, шляхом встановлення
металевого гаража.

Відповідно до рішення Вінницької
міської ради № 721 від 21.06.2004 року землі,
що знаходяться в межах
адміністративно-територіальної
одиниці м. Вінниці, за винятком земель,
що перебувають під об'єктами
загальнодержавної власності України, а
також переданих і наданих у приватну
власність, вважати землями комунальної
власності, якими розпоряджається
територіальна громада м. Вінниці в
особі Вінницької міської ради.

Департаментом архітектури,
містобудування та кадастру Вінницької
міської ради листом № 05-00-010-10296 від
06.03.2014 року надано інформацію, згідно
якої в департаменті відсутня
інформація щодо оформлення відповідно
до вимог чинного законодавства права
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_3), в тому числі «Укрзалізниці».

Відповідно до положень статті 12
Земельного кодексу України, до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить в тому числі право
розпорядження землями територіальних
громад, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 83 цього ж
Кодексу, у комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу
України передбачено, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Згідно частини 1 статті 212 Земельного
кодексу України, самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Частиною другою
цієї ж статті передбачено, що
приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Заслухавши думку сторін та дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані
докази у їх сукупності, суд прийшов до
переконання про відмову у задоволенні
позову з наступних підстав.

Позивачем в судовому засіданні
доведено ту обставину, що на земельній
ділянці поблизу будинку АДРЕСА_3, яка
належить комунальній громаді м.
Вінниці в особі Вінницької міської
ради і позначена на відповідній схемі
розташування, що надана до позовної
заяви, самовільно встановлено металеву
конструкцію у вигляді гаража для
автомобіля.

В той же час, у суду не має достатніх
підстав вважати, що даний металевий
гараж належить на праві приватної
власності чи праві користування
відповідачу ОСОБА_1 Наявні у справі
докази, зокрема заява відповідача від
20.08.2008 року, договір від 20.10.2008 року та
заяви сусідів по гаражу і земельній
ділянці, не є достатніми доказами
належності металевої конструкції
відповідачу, оскільки в жодному із цих
документів не має відповідних посилань
чи визначень.

Відтак, беручи до уваги пояснення
представника ОСОБА_1, надані ним у
письмових запереченнях та усних
поясненнях у судовому засіданні,
позиція позивача щодо самовільного
зайняття вказаної земельної ділянки
шляхом встановлення металевого гаражу
саме відповідачем ОСОБА_1, не доведена.

Питання судових витрат суд вирішує у
відповідності до положень статті 88 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 12, 83, 116, 212 Земельного кодексу
України, ст. ст. 10, 11, 15, 30, 60, 88, 212, 214 - 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Вінницької міської ради
залишити без задоволення.

Судові витрати залишити за
позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Вінницької
області протягом десяти днів після
його проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції.

Суддя :

Г.М.Кашпрук