№ 2/679/22/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року Нетішинський
міський суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Гаврищук
Л.П.,

при секретарі - Василюк
Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нетішині
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
прокуратури Хмельницької області,
Державної казначейської служби
України про стягнення моральної шкоди,
завданої незаконним притягненням до
кримінальної відповідальності та
застосуванням запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, усних пояснень
позивача в судовому засіданні, 31 січня
2005 року прокуратурою Хмельницької
області стосовно нього було порушено
кримінальну справу за ознаками
злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч.5, 212 ч.3,
27 ч. 5, 364 ч. 2, 27 ч. 5, 366 ч.2 КК України.

26.12.2011 року прокуратурою Рівненської
області винесено постанову про
закриття відносно нього вказаної
кримінальної справи у зв'язку з
недоведеністю участі обвинуваченого у
вчинені злочинів.

Вважає, що внаслідок незаконного
порушення кримінальної справи,
незаконного притягнення його як
обвинуваченого, незаконного обранням
відносно нього запобіжного заходу у
вигляді підписки про невиїзд та
утримання під вартою, незаконного
накладення арешту на майно, штучного
створення доказів прокуратурою
Хмельницької області, Рівненської
області та Острозьким районним судом
Рівненської області йому завдана
моральна шкода, яку оцінює в розмірі 3
000 000 грн.

Моральна шкода полягає у порушенні
його нормальних життєвих зв'язків,
необхідності докладання додаткових
зусиль для організації свого життя,
душевних стражданнях, позбавленні
можливості реалізації своїх звичок та
бажань.

Так, за період перебування під
слідством і судом, з 31 січня 2005 року по 26
грудня 2011 року, він неодноразово
викликався в органи прокуратури та
суду, втративши тим самим звичний
спосіб життя.

В період з 23 лютого 2005 року по 26 грудня
2011 року було обмежено його право на
свободу пересування, він не мав
можливості виїхати за межі м. Нетішин
аби влаштуватися на роботу у зв'язку з
обранням запобіжного заходу у вигляді
підписки про невиїзд.

В зв'язку з порушенням кримінальної
справи погіршились його відносини з
оточуючими людьми, які, вважаючи його
злочинцем, відмовили в спілкуванні з
ним та в прийомі на роботу в м.
Нетішин.

Пред'явлення обвинувачення у тяжких
злочинах, за які передбачено
позбавлення волі на строк більше
десяти років, принизили як його
репутацію так і репутацію членів його
сім'ї.

Крім нього, моральних страждань
зазнали і члени його сім'ї, що
негативно впливало на взаємовідносини
з близькими людьми.

Представник позивача ОСОБА_2 позов
підтримав посилаючись на обставини
закладені в ньому.

Представник прокуратури Хмельницької
області Косік О.В. позов визнав
частково. Зазначив, що позивач за час
перебування під слідством і судом не
був обмежений в здійсненні нормальних
життєвих зв'язків, не були порушенні
його трудові права та право власності.
Вважає, що при визначенні розміру
моральної шкоди слід виходити із
розміру мінімальної заробітної плати.

Вказав, що у відповідності до п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» у
випадках, коли межі відшкодування
моральної шкоди визначаються у
кратному співвідношенні з мінімальним
розміром заробітної плати, суд при
вирішенні цього питання має виходити з
такого розміру мінімальної заробітної
плати, що діють на час розгляду справи.

В даному випадку ОСОБА_1 перебував під
слідством і судом протягом 82 місяця 26
днів. Законом України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 року
встановлено мінімальну заробітну
плату 1218 грн., а тому суд при вирішенні
питання про розмір моральної шкоди
має виходити з зазначеного розміру
мінімальної заробітної плати.

Представник Державної казначейської
служби України позов не визнала,
вказавши, що Державна казначейська
служба України не є належним
відповідачем у справі, оскільки є
лише юридичною особою створеною
державою. Як в позовній заяві так і
доданих до неї документах позивач
жодним чином не обґрунтував та не
довів, яку саме шкоду, протиправні
дії чи бездіяльність орган
Казначейства завдав останньому, та у
чому полягала протиправність діяння
саме цього органу, як відповідача.

Свідок ОСОБА_4 показав, що з ОСОБА_1
перебував у дружніх стосунках.
Помітив, що останній змінився,
утаємничувався, нічого не розповідав,
змінився його емоційний стан, він
став подавленим, збудженим, змінив
місце проживання, в своїх діях став
трохи неординарний.

Свідок ОСОБА_5 показав, що після
порушення кримінальної справи ОСОБА_1
було звільнено з роботи в зв'язку з
чим у нього було скрутне матеріальне
становище, тому він неодноразово
позичав йому гроші. ОСОБА_1 став
схвильований, неспокійний, нервовий.
Його душевний стан поліпшився лише
після закриття кримінальної справи у
2011 році.

Свідок ОСОБА_6 показав, що до порушення
кримінальної справи знав ОСОБА_1 як
надійного товариша, морально стійку
людину, що віддавалась роботі. Бачив
його кар'єрний ріст у майбутньому.
Після порушення кримінальної справи
ОСОБА_1 замкнувся в собі. Вважає, що це
пов'язано з проведенням певних дій
відносно нього працівниками
правоохоронних органів. Більша
частина знайомих відвернулась від
ОСОБА_1, що стало однією з причин зміни
місця проживання.

Свідок ОСОБА_7 показав, що після
порушення відносно ОСОБА_1
кримінальної справи той став
понурим, мало спілкувався з оточуючими
людьми. Знає, що його змушували
писати рапорт на звільнення з
правоохоронних органів. На його думку
все це послужило тому, що він змінив
місце проживання.

Свідок ОСОБА_8 показав, що знав ОСОБА_1
як рішучого працівника, який не
боїться ніяких труднощів. Знає, що
працівники СБУ змушували ОСОБА_1 давати
потрібні їм покази. Проводились
перевірки за місцем його роботи та
місцем проживання. Під час досудового
розслідування та розгляду справи
доводилось через день їздити по
викликах правоохоронних органів, з
приводу чого керівництво висувало
претензії до ОСОБА_1 та негативно
ставилось до нього, як до працівника.
Після звільнення з роботи ОСОБА_1
скаржився на скрутне матеріальне
становище , також на те, що його
автомобіль знаходиться під арештом,
та що він не має можливості знайти
іншу роботу.

Свідок ОСОБА_9 показав, що зі слів
ОСОБА_1 йому відомо, що той під
тиском змушений був звільнитись з
правоохоронних органів, через сором
перед людьми, які вважали його
злочинцем, виїхав за межі м. Нетішин.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, покази свідків, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Матеріалами справи встановлено, що
постановою слідчого відділу
прокуратури Рівненської області від
26.12.2011 року, у зв'язку з недоведеністю
участі обвинувачених у вчиненні
злочинів, закрита кримінальна справа,
яка була порушена прокуратурою
Хмельницької області 31.01.2005 року
відносно позивача за ознаками
злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч. 3, 212 ч.
3, 27 ч. 5, 212, 27 ч. 3, 364 ч. 2, 27 ч. 3, 366 ч. 2 КК
України.

06.06.2005 року кримінальну справу з
обвинувальним висновком по
обвинуваченню ОСОБА_1 та інших осіб
направлено для судового розгляду.

Постановою Острозького районного суду
Рівненської області від 14.04.2008 року
кримінальну справу направлено
Острозькому міжрайонному прокурору
Рівненської області для організації
проведення додаткового розслідування.

В подальшому, постановою слідчого з
особливо важливих справ слідчого
відділу прокуратури Рівненської
області від 26.12.2011 року, згадану
кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_1 та інших осіб закрито на
підставі п.2 ч. 1 ст. 213 КПК України,
тобто, у зв'язку із недоведеністю
участі обвинувачених у вчиненні
злочинів.

Згідно висновку експерта за
результатами проведення
судово-психологічної експертизи №
634/13-25 від 28.01.2014 року, ОСОБА_1 спричинені
страждання (моральна шкода),
рекомендований розмір компенсації
якої може становити 1440 мінімальних
заробітних плат.

За правилами ст. 1176 ЦК України шкода, в
тому числі моральна шкода, завдана
фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
підписки про невиїзд відшкодовується
державою у повному обсязі незалежно
від вини посадових і службових осіб
органу дізнання, попереднього
(досудового) слідства, прокуратури або
суду.

Частина сьома вказаної норми визначає,
що порядок відшкодування шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, встановлюється
законом. Зазначений порядок
відшкодування шкоди визначений
Законом України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» .

Згідно з ч.ч.5,6 ст.4 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», п.17 Положення про
застосування Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» відшкодування
моральної шкоди провадиться в разі,
коли незаконні дії органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року
№4 роз'яснено, що у випадках, коли межі
відшкодування моральної шкоди
визначаються у кратному
співвідношенні з мінімальним розміром
заробітної плати чи неоподатковуваним
мінімумом доходів громадян, суд при
вирішенні цього питання має виходити з
такого розміру мінімальної заробітної
плати чи неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, що діють на час
розгляду справи.

З огляду на положення ст.23 ЦК України,
ст.13 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» за наявності
заподіяння громадянинові моральної
шкоди її розмір визначається судом з
урахуванням обставин справи в межах,
встановлених Законом із урахуванням
вимоги розумності та справедливості.

Незаконні дії органів досудового
слідства у зв'язку із незаконним
порушенням кримінальної справи,
пред'явленням обвинувачення у вчиненні
злочину обранням запобіжних заходів,
завдали позивачу моральних страждань.
Щодо нього відбувалось незаконне
кримінальне переслідування, що в свою
чергу призвело до порушення його
нормальних життєвих зв'язків.

Позивач страждав через приниження його
честі, ділової репутації працівника
органу внутрішніх справ, а з честю
пов'язується позитивна соціальна
оцінка особи в очах оточуючих, яка
ґрунтується на відповідності її
діянь (поведінки) загальноприйнятим
уявленням про добро і зло.

Порушенням кримінальної справи
відносно позивача було сформовано
негативну суспільну оцінку його
ділових і професійних якостей при
виконанні ним службових обов'язків.

Позивач через звільнення з роботи та
притягнення до кримінальної
відповідальності не працював, отже
певний час не мав доходів.

За час перебування на підписці про
невиїзд позивач був позбавлений
конституційного права громадянина
України вільно та безперешкодно за
своїм бажанням переміщатися по
території України у будь-якому
напрямку, у будь-який спосіб, у
будь-який час.

При прийнятті рішення суд враховує
тривалість, характер, глибину та обсяг
страждань позивача, характер
немайнових витрат, можливості
відновлення попереднього стану, те, що
позивач за час перебуванням під
слідством і судом не був обмежений в
здійсненні нормальних життєвих
зв'язків, не були порушенні при цьому
його трудові права та право власності.

Позивачем не надано також суду
достовірних доказів щодо незаконного
порушення відносно нього кримінальної
справи, обрання міри запобіжного
заходу та притягнення як
обвинуваченого, а кримінальна справа
закрита з підстав недоведеності участі
обвинуваченого у вчинені злочинів.

Крім того, визначаючи розмір
відшкодування, суд має керуватися
принципами рівності, поміркованості,
розумності, справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди
має бути не більш, а ніж достатнім для
розумного задоволення потреб
потерпілої особи і не повинен
призводити до її збагачення.

При визначенні розміру моральної
шкоди, що підлягає стягненню на користь
позивача, суд враховує наступне.
Законом України "Про державний бюджет
України на 2014 рік" з 01.01.2014 року
встановлено мінімальну заробітну
плату 1218 грн. Позивач перебував під
слідством і судом 82 місяць 26 днів.

Таким чином, розмір моральної шкоди
завданої ОСОБА_1, виходячи з
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством і судом, становить 100897,55 грн.

За таких обставин, виходячи із засад
розумності, поміркованості і
справедливості, з врахуванням
конкретних обставин справи, характеру
та обсягу моральних страждань,
отриманих позивачем, суд вважає, що
розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_1
за кожен місяць перебування під
слідством і судом необхідно визначити
саме у розмірі 100897,55 грн.

Відшкодування моральної шкоди
відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду
провадиться за рахунок коштів
державного бюджету.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України
установлено, що Державна казначейська
служба України здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст.79 ЦПК України до
судових витрат належать витрати
пов'язанні із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, що їх
понесли пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Так, судом встановлено, що позивачем
було понесенні витрати на проведення
судово-психологічної експертизи в сумі
7 344 грн.

Виходячи з пропорційності задоволених
вимог сума витрат на проведення судово
- психологічної експертизи, яка
підлягає стягненню складає 247,00 грн.

Крім того, підлягають частковому
задоволенню на суму 1500 грн. понесенні
позивачем витрати на правову допомогу,
що пропорційно часу затреченому на
підготовку позовної заяви та участі в
судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 88 ЦПК України, ст. ст. 23, 1176 ЦК
України, ст. 13 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України
шляхом списання з відповідного рахунку
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_1 100 897,55 грн.
моральної шкоди, 247 грн. витрат на
проведення судово-психологічної
експертизи, 1500 грн. витрат на правову
допомогу, всього 102 644,55 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до Хмельницького
апеляційного суду, через Нетішинський
міський суд, протягом десяти днів після
його проголошення.

Суддя
підпис

Копія вірна:

Суддя
Гаврищук Л.П.