Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б.,
при секретарі Голубніченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової шкоди,
спричиненої джерелом підвищеної
У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
відшкодування майнової шкоди,
спричиненої джерелом підвищеної
небезпеки, зазначивши, що 13 жовтня 2013
року о 15-30 год. водій ОСОБА_2, керуючи
номерний знак НОМЕР_1 на перехресті
рівнозначних доріг вул. Спартака та
вул. Вітчизняної в м.Дніпропетровську
скоїла зіткнення з автомобілем «Деу
Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_1, який йому
належить на праві власності. В
результаті чого автомобілю «Деу Ланос»
державний номерний знак НОМЕР_2, який
перебуває у володінні позивача були
завдані пошкодження, чим саме позивачу
як власнику заподіяно матеріальні
збитки, розмір яких, згідно висновку
автотоварознавчого дослідження від 24
жовтня 2013 року складає 10 614 грн. 29 коп.,
розмір відновлюваного ремонту складає
Постановою судді
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 13
листопада 2013 року ОСОБА_2 визнано
винною у скоєнні вказаної
дорожньо-транспортної пригоди та
притягнуто до адміністративної
відповідальності. З урахуванням
зазначеного, позивач ОСОБА_1 просить
суд стягнути з відповідача на його
користь у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 10 614,29 грн.,
моральної шкоди 10 000,00 грн., витрати
пов'язані з наданням правової допомоги
у розмірі 450 грн., та судові витрати у
розмірі - 229,40 грн., 500,00 грн.; за експертну
оцінку - 750 грн., за відправку телеграми -
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, надавши заяву про розгляд
справи за його відсутності, не
заперечував проти заочного розгляду
справи.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224
ЦПК України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про місце, дату та час
судового розгляду справи був
сповіщений належним чином, про причини
неявки суд не повідомив, не надав заяви
про розгляд справи за його відсутності,
не скористався правом надання
заперечень проти позову, у зв'язку з чим
суд за згодою позивача вирішує справу у
порядку заочного розгляду на підставі
наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2013 року о
15-30 год. водій ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «ВАЗ 21063», державний
номерний знак НОМЕР_1 на перехресті
рівнозначних доріг вул. Спартака та
вул. Вітчизняної в місті
Дніпропетровську скоїла зіткнення з
автомобілем «Деу Ланос» державний
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_1, який йому належить на праві
власності, внаслідок чого автомобілю
було завдано механічні пошкодження, а
ОСОБА_1, як власнику автомобіля завдано
матеріальної шкоди.

Постановою судді
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 13
листопада 2013 року ОСОБА_2 визнано
винною у скоєнні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 420 грн.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справах, що
набрало чинності, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті ж самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд вважає встановленим
факт заподіяння позивачу матеріальної
шкоди внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди з вини ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Суд приходить до висновку, що
автомобілем володів відповідач ОСОБА_2
під час скоєння з її вини ДТП, тому вона
й повинна відшкодовувати завдану
шкоду.

Згідно висновку автотоварознавчого
дослідження №2528 від 24 жовтня 2013 року
вартість відновлювального ремонту
автомобілю «Деу Ланос» державний
номерний знак НОМЕР_2, з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу, склала 10
614 грн. 29 коп.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» проведення оцінка майна є
обов'язковим у випадку визначення
збитків або розміру відшкодування у
випадках, встановлених законом». Така
оцінка проводиться в порядку,
передбаченому «Методикою
товарознавчою експертизи та оцінки
дорожніх транспортних засобів»,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Тому, для вирішення питання щодо
розміру фактично заподіяної позивачу
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди матеріальної шкоди, суд
приймає до уваги саме висновок
автотоварознавчого дослідження №2528
від 14 жовтня 2013 року, проведений у
відповідності до діючого
законодавства.

З урахуванням зазначених вище обставин
та положень закону, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди підлягають частковому
задоволенню в розмірі 10 614 грн. 29 коп.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої в наслідок порушення її
прав і така шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Згідно вимог ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
законом.

Як роз'яснює Пленум Верховного Суду
України в п.5 своєї постанови №4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (з послідуючими
змінами) при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди суд
обов'язково повинен з'ясувати:
наявність такої шкоди, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачу моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру.

Суд вважає, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
позивачу була заподіяно моральну
шкоду, яка виразилась в негативних
емоціях та стресі, який він пережив під
час дорожньо-транспортної пригоди;
непоправній втраті часу проведеного на
місці пригоди із моменту зіткнення, до
оформлення співробітниками ДАІ всіх
необхідних документів; моральних та
психічних переживаннях, пов'язаних з
пошкодженням належного йому майна,
вишукуванням додаткового часу і
додаткових психічних та фізичних
зусиль для підготовки та подачі до суду
необхідних документів з метою
відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи вказані обставини, ступінь
та тривалість моральних страждань,
виходячи з принципу розумності та
справедливості, суд вважає, що позовні
вимоги в цій частині підлягають
частковому задоволенню та з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
підлягає стягненню моральна шкода в
розмірі 1000 грн.

Що стосується вимог про стягнення
витрат на правову допомогу в розмірі 450
грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.87 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Питання граничного розміру
компенсації витрат на правову допомогу
регулюється Законом України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

Склад та розмір, пов'язаних з оплатою
правової допомоги, входить до предмету
доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ).

На підтвердження сплати позивачем
витрат на правову допомогу надано
квитанцію № 434207 від 05 грудня 2013 року.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню сума за
правову допомогу в розмірі 450 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені
ним судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору в розмірі 229
грн. 40 коп. та 500 грн., витрати на
проведення експертного
автотоварознавчого дослідження
розмірі 750 грн. та відправка
відповідачу телеграм у розмірі 53,40 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 169, 214, 215, 218, 222,
224-226, 88 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової шкоди,
спричиненої джерелом підвищеної
небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
невідомий, на користь ОСОБА_1 на
відшкодування матеріальної шкоди 10 614
грн. 29 коп., на відшкодування моральної
шкоди 1000 грн. 00 коп., на відшкодування
витрат пов'язаних з розглядом справи 1253
грн. 04 коп. та судові витрати в розмірі
729,40 грн., а всього 13 656 (тринадцять тисяч
шістсот п'ятдесят шість) грн. 73 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець