Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Хилевича С.В.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Костопільського
районного суду від 14 жовтня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та визначення способу участі у
вихованні дитини, -

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Костопільського районного
суду від 14 жовтня 2013 року в
задоволенні даного позову відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним
через невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, ОСОБА_1
подав на нього апеляційну скаргу.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні
зазначено, що відповідач проти того,
щоб він бачився із сином без її
присутності та за місцем його
проживання.

Вважає, що відповідач сама визнала той
факт, що вона не виконує порядок його
участі у вихованні сина, визначений у
висновку органу опіку та піклування.

Крім того, суд безпідставно відмовив у
задоволенні клопотання про заслухання
в судовому засіданні думки їхнього
сина щодо його особистого бажання
бачитись та проводити час з ним,
батьком.

Вказує, що оскаржуваним рішенням суд
позбавив його права та можливості
брати належну участь у вихованні та
спілкуванні з дитиною.

Просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове про задоволення
позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є
батьками малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між сторонами було розірвано 25
квітня 2013 року. Після розірвання шлюбу
дитина залишилась проживати з матір"ю.

У сторін виникають конфлікти з приводу
заперечень з боку відповідачки щодо
участі батька у вихованні дитини та
спілкуванні з нею.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні та має право на
особисте спілкування з нею.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не
має права перешкоджати тому із батьків,
хто проживає окремо, спілкуватись з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано доказів
того, що відповідачем не виконується
порядок участі у вихованні та
спілкуванні батька з дитиною,
визначений у висновку органу опіки та
піклування.

Проте погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки він не
відповідає фактичним обставинам
справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 158 СК України за
заявою матері, батька орган опіки та
піклування визначає способи участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї, рішення про це орган опіки та
піклування постановляє на підставі
вивчення умов життя батьків, їхнього
ставлення до дитини, інших обставин, що
мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 звернувся до органу опіки і
піклування із заявою щодо участі у
вихованні малолітньої дитини.

З висновку органу опіки та піклування
Костопільської районної державної
адміністрації № 3139/01-30/2013 від 27 серпня
2013 року вбачається, що ОСОБА_2 не
заперечує проти того, щоб ОСОБА_1 брав
участь у вихованні їхнього сина. Однак
вона заперечує проти побачень ОСОБА_1
із сином без її присутності та за
місцем його проживання, посилаючись на
нецензурне висловлювання ОСОБА_1 в її
адресу та образ її та її родини в
присутності дитини.

Вищенаведене позивачка підтвердила і в
суді апеляційної інстанції, вказавши
на те, що вона не заперечує проти
побачень позивача з сином, але після
узгодження дня і часу цих побачень з
нею.

Як вбачається з вищевказаного
висновку, орган опіки та піклування
Костопільської районної державної
адміністрації рекомендує за доцільне
визначити участь ОСОБА_1 у вихованні
малолітнього сина ОСОБА_3 наступним
чином: за місцем проживання батька у
АДРЕСА_1, першу та третю суботу, другу
та четверту неділю із 10-00 год. до 10-00 год.
наступного дня, перший та третій
вівторок місяця у ті ж години, у літній
період 1 місяць спільного проживання.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той
із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому із батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та її вихованні, зокрема, якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутись до суду з
позовом про усунення цих перешкод. Суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
час та місце їхнього спілкування з
урахуванням віку, стану здоров"я
дитини, поведінки батьків та інших
обставин, що мають істотне значення. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Враховуючи вищевикладене та з
врахуванням положень ч. 2 ст. 159 СК
України, віку дитини та інших обставин,
які пов"язані з фізичним та психічним
станом дитини, колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Судова колегія не вбачає підстав для
застосування абз. 2 ч. 2 ст. 159 СК України
щодо присутності матері при побаченнях
батька із дитиною, оскільки не
встановлено наявності обставин, що
свідчили б про доцільність і
відповідність такого способу
спілкування насамперед інтересам
дитини.

Посилання відповідача на те, що
позивач при зустрічах із дитиною без її
присутності нецензурно висловлюється
в її адресу, ображає її та її родину, не
доведені та не є обставиною для
застосування положень вищезазначеної
норми.

За таких обставин судова колегія
вважає, що у суду першої інстанції
підстави для відмови в задоволенні
позову в повному обсязі були відсутні,
та, враховуючи інтереси дитини, вважає
за необхідне скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 157-159 СК України, ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313,
316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Костопільського районного
суду від 14 жовтня 2013 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною задовольнити частково.

Усунути перешкоди у вихованні та
спілкуванні з дитиною, зобов'язавши
ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати
участь у вихованні та вільному
спілкуванні з сином, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити спосіб участі батька, ОСОБА_1,
у вихованні дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: першу та третю
суботу, другу та четверту неділю із 10-00
год. до 18-00 год., перший та третій
вівторок місяця у ті ж години.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді:
С.В.
Демянчук

С.В. Хилевич