Справа № 639/2810/13-ц
№ 2/639/521/2014
РІШЕННЯ

Іменем
України

16 січня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова

у складі: головуючого судді
Іванової І.В.

за участю секретаря
Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства»
«МАРФІН БАНК», третя особа ОСОБА_2 про
визнання недійсною додаткової угоди №2
до кредитного договору від 5 серпня 2008
року, укладеної 16 листопада 2009 року,
суд-

ВСТАНОВИВ:

3 квітня 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
визнання недійсною додаткової угоди №1
до кредитного договору від 5 серпня 2008
року, укладеної 28 травня 2009 року 2009
року та додаткової угоди №2 до
кредитного договору від 5 серпня 2008
року , укладеної 16 листопада 2009 року .

19 листопада 2013 року позивач
уточнив свої позовні вимоги та просив
визнати недійсною додаткову угоду до
кредитного договору №00025/FKH від 5
серпня 2008 року , укладеної 16 листопада
2009 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що між Відкритим акціонерним
товариством «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ
БАНК» правонаступником якого за всіма
правами та обов'язками є Публічне
акціонерне товариство «МАРФІН БАНК» та
ОСОБА_1 05 серпня 2008 року укладено
кредитний договір № 00025/FKH, 16 листопада
2009 року між Банком і Позичальником
було укладено додаткову угоду № 2 до
Кредитного договору № 00025/FKH від 05
серпня 2008 р., чим Банком порушено п. 5 ст.
11, ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки внаслідок
укладання цієї угоди фінансові
зобов'язання споживача значно
зростають. Внаслідок внесення до
вказаної угоди, нав'язаної Банком, ним
умов, до прав та обов'язків споживача
внесено істотний дисбаланс. Окрім того,
Банком самостійно визначались зміни
цільового призначення раніше
сплачених позичальником коштів та
вважає, що його права мають бути
захищені шляхом визнання додаткової
угоди № 2 від 16 листопада 2008 р. до
кредитного договору № 00025/FKH від 05
серпня 2008 року недійсною та
проведенням Банком перерахунку
сплачених коштів відповідно до
графіку погашення заборгованості за
кредитом, узгодженим сторонами під час
укладання кредитного договору.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив задовольнити,
посилаючись на обставини, зазначені в
позові.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала та просила відмовити
в їх задоволенні, посилаючись на те. що
така не ґрунтується на вимогах .

Представник третьої особи підтримала
позовні вимоги та просила суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників
сторін , третьої особи, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ним вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Визначаючи правову природу
правовідносин між сторонами по справі,
суд виходить з положень чинного
законодавства про кредит, зокрема
Параграфу 2 глави 71 Цивільного кодексу
України, ЗУ «Про банки та банківську
діяльність», а також положень Закону
України «Про захист прав споживачів»,
які регулюють правовідносини сторін у
договорах про надання споживчого
кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимогам ЦК України.

У своїй діяльності банки керуються
Законом України «Про банки і
банківську діяльність».

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про банки
і банківську діяльність», банківський
кредит - будь-яке зобов'язання банку
надати певну суму грошей, будь-яка
гарантія, будь-яке зобов'язання
придбати право вимоги боргу, будь-яке
продовження строку погашення боргу,
яке надано в обмін на зобов'язання
боржника щодо повернення заборгованої
суми, а також на зобов'язання на сплату
процентів та інших зборів з такої суми.

Частина перша ст. 203 ЦК України,
встановлює, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

У судовому засіданні встановлено, що
між Відкритим акціонерним товариством
«МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК»,
правонаступником якого за всіма
правами та обов'язками є Публічне
акціонерне товариство «МАРФІН БАНК» та
ОСОБА_1 05 серпня 2008 року укладено
кредитний договір № 00025/FKH , згідно
якого (п.1.1) Банк надав Позичальникові
кредитні кошти, шляхом перерахування
з позичкового рахунку на поточний
рахунок Позичальника № НОМЕР_1 з 05
серпня 2028 р. включно у вигляді не
поновлюваної кредитної лінії у сумі 248
384,19 доларів США (двісті сорок вісім
тисяч триста вісімдесят чотири долара
США 19 центів), на наступні цілі: на
споживчі потреби у сумі 202 880,00 доларів
США (двісті дві тисячі вісімсот
вісімдесят доларів США 00 центів), а
також у сумі 45 504,19 доларів США (сорок
п'ять тисяч п'ятсот чотири долара США 19
центів) на сплату страхових платежів у
випадках та в порядку, передбачених п.
п. 2.1.3, 2.3.7 даного Договору, зі сплатою за
користування Кредитом відсотків у
розмірі 12,9% дванадцять цілих дев'ять
десятих відсотків) річних за фактичний
період користування Кредитом на суму
залишку заборгованості за Кредитом на
суму залишку заборгованості за
Кредитом та зі сплатою комісії за
надання Кредиту у розмірі 0,5% від суми
наданого Кредиту (траншу), що
сплачується у момент надання Кредиту у
гривні за курсом НБУ на дату
нарахування, незалежно від валюти
Кредиту. Видача коштів на споживчі
потреби за Кредитом відбувається
двома траншами: перший - 05.08.2008 р. у сумі
69 604, 27 доларів США (шістдесят дев'ять
тисяч шістсот чотири долари США 27
центів); другий за умови передачі в
іпотеку в ОАО «МТБ» нежитлових
приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-8 в
житловому будинку літ. «А-6» загальною
площею 85,1 кв. м., розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, у сумі - 133 275,73 доларів
США (сто тридцять три тисячі двісті
сімдесят п'ять доларів США 73 цента).
Видача коштів за Кредитом відбувається
на підставі письмових повідомлень
(заявок), отриманих від Позичальника, що
є невід'ємними частинами даного
договору, за винятком випадку
зазначеного у п. 2.1.3 даного Договору.

Періодом сплати вважати період з 26 по
останній робочий день кожного місяця.

Позичальник зобов'язується на умовах,
в розмірі та в строки, встановлені в
цьому договорі, повернути Банку
Кредит, сплатити відсотки за
користування Кредитом, а також
сплатити комісії, пені та штрафи, що
передбачені умовами цього Договору, а
також здійснювати погашення
заборгованості за цим Договором (за
винятком комісії, що сплачується в
момент надання Кредиту), в наступному
порядку:

Щомісяця в період сплати
Позичальник сплачує відсотки,
розраховані відповідно до п. п. 3.3
даного Договору.

Погашення кредиту здійснюється
відповідно до графіку погашення
кредиту (Додаток № 1), вартість Кредиту,
супутніх послуг, реальної процентної
ставки та інших фінансових зобов'язань
Позичальника зазначена в відповідному
розрахунку (Додаток №2), що є
невід'ємною частиною цього Договору.

п. 1.2.1 Банк відкриває для надання та
обслуговування Кредиту Позичальника:

- позичковий рахунок № НОМЕР_2;

- рахунок по відсотках № НОМЕР_3.

п. 1.3 Забезпеченням виконання
Позичальником зобов'язань за даним
договором виступає іпотека нежитлових
приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-8 в
житловому будинку літ. «А-6» загальною
площею 85,1 кв. м., розташованих за
адресою:АДРЕСА_1, порука ОСОБА_2.

п. 3.1. За користування Кредитом у період
з дати списання коштів із позичкового
рахунку, зазначеного у п. 1.2.1 даного
Договору, до дати погашення Кредиту
Позичальник щомісяця в період сплати
сплачує відсотки в розмірі ,
зазначеному в п. 1.1 даного Договору.

п. 3.2. Погашення зобов'язань
Позичальника за даним кредитним
договором виконується в наступній
послідовності: 1) прострочені платежі, 2)
сума відсотків, 3) сума комісій, 4) сума
неустойки, 5) сума Кредиту. Погашення за
кожним видом заборгованості
відбувається залежно від терміну дії
її прострочення: у першу чергу
погашаються прострочені платежі за
кожним видом заборгованості, у другу
чергу поточні платежі за кожним видом
заборгованості. Остаточне погашення
заборгованості за Кредитом
виконується не пізніше дати,
зазначеної в п. 1.1. Сума остаточного
погашення заборгованості може
відрізнятися від сум щомісячного
платежу. При несплаті комісії (у
випадку її щомісячної сплати згідно п.
1.1 даного договору ), відсотків, та/або
частини кредиту протягом періоду
сплати, вони вважаються простроченими.

п. 3.3. Відсотки нараховуються Банком: на
фактичну суму заборгованості за
Кредитом 25 числа кожного місяця, в день
передбачений для повного погашення
Кредиту відповідно із п. 1.1. даного
Договору, в день повного дострокового
погашення Кредиту, в день остаточного
погашення заборгованості за даним
Договором. Відсотки нараховуються за
фактичний період користування коштами
з дати попереднього нарахування/дати
виникнення заборгованості (включно) по
24 число поточного місяця включно/дату
передбачену для повного погашення
Кредиту. Відповідно із п. 1.1. даного
Договору/дату повного дострокового
погашення Кредиту/дату остаточного
погашення заборгованості за даним
Договором, при цьому відсотки
розраховуються виходячи з фактичної
кількості днів користування Кредитом
та 360 календарних днів у році.

п. 3.4. Для погашення заборгованості за
даним Договором, у тому числі комісії й
відсотків за користування Кредитом,
Позичальник надає Банку кошти на
рахунки передбачені п. 1.2. даного
Договору для зарахування коштів. Банк
здійснює погашення заборгованості за
кредитом у порядку, зазначеному в п. 3.2
даного Договору.

п. 4.1. при порушенні Позичальником
протягом терміну дії даного Договору
будь-якого із зобов'язань ,
передбачених п. п. 1.1, 2.2.2, 2.2.4, 2.2.7.1
даного Договору, Банк нараховує, а
Позичальник зобов'язується сплатити
Банку за кожний прострочений платіж за
кожним окремим зобов'язанням пеню в
розмірі 0,3% від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення, але
не менше 20 грн. за кожен прострочений
платіж за кожним окремим зобов'язанням
. Сплата пені здійснюється в гривні за
курсом НБУ на дату нарахування на
рахунок зазначений у п. 1.2 цього
Договору. Нарахування Банком пені та
зобов'язання Позичальника по сплаті
пені на умовах цього пункту
здійснюються стільки разів
Позичальником було допущено порушення
зобов'язань, передбачених п. п. 1.1, 2.2.2,
2.2.3, 2.2.4, 2.2.7.1 даного Договору.

п. 4.2. За кожний випадок порушення
Позичальником на строк більш ніж на 60
календарних днів зобов'язань по
поверненню Кредиту, сплаті відсотків
та комісії, встановлених в п. 1.1. даного
Договору, Банк має право нарахувати, а
Позичальник зобов'язаний сплатити на
першу вимогу Банку штраф у розмірі 10%
від суми простроченого платежу, на
рахунок, зазначений у п. 1.2. даного
Договору.

Кредитний договір підписано
представником Банку та ОСОБА_1, на
отримання зазначеного кредиту
дружиною Позичальника - ОСОБА_2 надано
відповідну згоду, про що зазначено в
кредитному договорі та підтверджено
підписом ОСОБА_2

Кредит ОСОБА_1 було надано на
індивідуальних умовах з відстрочкою
сплати за кредитом на один рік, тобто
сплата кредиту розпочинається з 30.09.2009
р., що відображено в додатку 1 до
кредитного договору .

05 серпня 2008 р. згідно заяви про видачу
готівки № 2 ОСОБА_1 отримав грошові
кошти в розмірі 69604.27 дол. США (а.с. ).

06 серпня 2008 р. згідно заяви про видачу
готівки № 2 ОСОБА_1 отримав грошові
кошти в розмірі 133275,73 дол. США (а.с.).

28 травня 2009 року за взаємною згодою між
Банком та ОСОБА_1 було укладено
Додаткову угоду № 1 до Кредитного
договору № 00025/FKN від 05.08.2008 року , згідно
якої (п. 1) заборгованість Позичальника
перед Банком за основним боргом за
кредитним договором становить 202 877,30
дол. США.

Відповідно до Додаткової угоди № 1
повернення кредиту повинно
здійснюватись ОСОБА_1 наступним чином:

- з 01.05.2009 р. по 31.10.2009 р. включно у
розмірі 10% річних за фактичний період
користування кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом;

- з 01.11.2009 р. по 31.10.2010 р. включно у
розмірі 14,35% річних за фактичний період
користування кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом;

- з 01.11.2010 р. по 04.08.2028 р. включно у
розмірі 12,9% річних за фактичний період
користування кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом.

16 листопада 2009 року за взаємною згодою
між Банком та ОСОБА_1 було укладено
Додаткову угоду № 2 до Кредитного
договору № 00025/FKN від 05.08.2008 р., згідно
якої (п.1) заборгованість позичальника
перед Банком за основним боргом за
кредитним договором становить 202 876,94
дол. США.

Відповідно до Додаткової угоди № 2
повернення кредиту повинно
здійснюватись ОСОБА_1:

- з 05.08.2008 р. по 30.04.2009 р. включно у
розмірі 12.9% річних за фактичний період
користування кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом;

- з 01.05.2009 р. по 24.10.2009 р. включно у
розмірі 10,00% річних за фактичний період
користування кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом;

- з 25.10.2009 р. по 19.04.2010 р. включно у
розмірі 15,8% річних за фактичний період
користування кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом;

- з 20.04.2010 р. до закінчення строку
дії кредитного договору у розмірі 12,9%
річних за фактичний період
користування кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Кредитний договір, як і додаткові угоди
до нього №1 та №2 підписані сторонами,
містить детальний опис предмету (умови,
права та обов'язки сторін,
відповідальність сторін, строк дії,
врегулювання спорів та інше).

Підписання даного кредитного договору
та додаткових угод №1 та №2 є
свідченням факту ознайомлення, факту
розуміння сторонами та згоди сторін з
усіма визначеннями, умовами та змістом
договору.

Згідно наданого Банком розрахунку
заборгованості ОСОБА_1 по кредитному
договору № 00025/FKH від 05.08.2008 р. станом на
09.12.2013 р. з 30.09.2010 року, ОСОБА_1 припинив
сплачувати заборгованість за
кредитним договором, таким чином за
час користування кредитом ОСОБА_1 було
сплачено 42 298,25 дол. США, а саме:

- 42 292,19 дол. США - процентів;

- 3,06 дол. США - кредиту.

Для обліку і обслуговування
простроченої заборгованості були
відкриті наступні рахунки:

- №1840 - рахунок
заборгованості по кредиту
(простроченої);

- №2840 - рахунок по відсоткам ,
який нараховується, на заборгованість
по кредиту (прострочену);

- №1840 - рахунок по відсоткам (
прострочених строком до 31 дня);

- № 2840 - рахунок по відсоткам,
які нараховуються на прострочену
заборгованість по кредиту (які
прострочені строком до 31 дня);

- № 3840 - рахунок по відсоткам
(які прострочені строком до 60 днів);

- № 4840 - рахунок по відсоткам,
які нараховуються на прострочену
заборгованість по кредиту (які
прострочені до 60 днів);

- № 5840 - по відсоткам (які
прострочені більше ніж 60 днів);

- №6840 - рахунок по відсоткам,
які нараховуються на прострочену
заборгованість по кредиту (які
прострочені більш ніж 60 днів).

По зазначеним рахункам Банком надано
відповідні виписки .

Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договорів та визначенні умов з
урахуванням вимог цього кодексу та
інших актів цивільного законодавства,
вимог розумності та справедливості.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 230 ЦК
України правочин визнається судом
недійсним, якщо одна сторона навмисно
замовчує існування обставин, які мають
істотне значення і можуть перешкодити
вчиненню правочину. Істотними умовами
кредитного договору відповідно до
змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є
умови про мету, суму і строк кредиту,
умови і порядок його видачі і
погашення, розмір, порядок нарахування
та виплата процентів, відповідальність
сторін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України
та згідно роз'яснень п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 року,
правочин може бути визнаний недійсним
лише на підставах, визначених законом,
та з застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.
Підставами недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203
ЦК України, а саме: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх чи непрацездатних
дітей.

Відповідно до п. п. 8, 14, 16 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» № 5 від 30
березня 2012 року кредитний договір може
бути визнаний недійсним в зв'язку з тим,
що він не відповідає вимогам
законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
статтею 203 ЦК, а саме на момент вчинення
правочину (ч. 1 п.8 вищевказаної
постанови Пленуму ВСУ).

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Порушення будь-якої із цих вимог при
укладенні відповідачем кредитного
договору та додаткових угод до нього,
та графіків погашення кредитної
заборгованості , судом не встановлено.

Суд не бере до уваги посилання позивача
на порушення відповідачем вимог Закону
України «Про захист прав споживачів»,
оскільки Верховний суд у розділі
«Проблемні питання судової практики
щодо кредитних договорів» узагальнень
судової практики розгляду цивільних
справ, які виникають із кредитних
правовідносин від 07.10.2010 р., зазначив, що
застосування Закону України «Про
захист прав споживачів» до спорів, які
виникають з кредитних правовідносин,
можливе лише в тому разі, якщо
предметом і підставою позову є питання
надання інформації споживачем про
умови отримання кредиту, відсоткові
ставки, валютні ризики, процедура
виконання договору, які передують
укладенню договору. Після укладення
договору між сторонами виникають
кредитні правовідносини, тому до
зазначених спорів застосуванню
підлягає спеціальне законодавство в
системі кредитування.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що правові підстави для задоволення
позовних вимог відсутні, оскільки вони
є безпідставними, і такими, що не
ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 6,203,215,230,526,627,1054 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області протягом 10
днів з дня проголошення, особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
І.В. Іванова