Справа № 168/1245/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Хаврона О.Й. Провадження №
22-ц/773/746/14 Категорія: 46 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Подолюка В.А.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

при секретарі - Семенюк О.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_2,
Старовижівська районна державна
адміністрація Волинської області,
служба у справах дітей Ковельської
міської ради, про усунення перешкод у
спілкуванні з внуком і прийнятті
участі у його вихованні, за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення
Старовижівського районного суду
Волинської області від 01 квітня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1
пред'явила в суд позов до ОСОБА_3 з
вимогами не чинити перешкод у
вихованні та спілкуванні з внуком
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Просила визначити
наступні способи спілкування з онуком:
спілкування з внуком телефоном в
понеділок та в середу ввечері з 19.00 год.
до 21.00 год.; спілкування по «Скайпу» в
суботу в зручний для відповідачки час;
дозволити забирати внука до себе
додому щороку на один тиждень під час
весняних та осінніх канікул, з 01 по 30
серпня в період літніх канікул (з
можливістю відпочинку на морі, у
санаторії); також на 1 тиждень зимових
канікул через рік, починаючи з
навчального року 2014 р.-2015 р., в той час
коли її син не бере внука до себе; під
час її приїзду в Старовижівський район
дозволити забирати з дитячого
дошкільного закладу та приводити
ввечері до відповідачки, а також
дозволити їй забирати внука у випадку,
якщо її син не матиме можливості
приїхати самостійно; не чинити
перешкод в побаченні та відвіданні
внука за місцем його проживання у
святкові дні: Новий рік - один день,
Різдво - один день, Великдень - один
день, Травневі свята - один день 01 або 02
травня, 01 вересня, також в день
народження внука кожного року; в
березні-квітні 2014 р. дозволити взяти
внука на два тижні до себе.

Рішенням Старовижівського
районного суду від 01 квітня 2014 року
позов задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у
вихованні та спілкуванні з внуком
ОСОБА_4.

Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у
вихованні та спілкуванні з внуком
ОСОБА_4:

- спілкування телефоном -
понеділок і середа з 19.30 год. по 21.00 год.;

- спілкування засобами
електронного зв'язку («Скайп») за умови
наявності технічної можливості -
субота з 18.00 год. до 21.00 год.;

- дозволити ОСОБА_1 відвідувати
внука ОСОБА_4 в день його народження, в
святкові та неробочі дні - Новий рік,
Різдво, Великдень, 01 або 02 травня, за
місцем його проживання, при цьому
завчасно (не пізніше ніж за добу)
повідомити ОСОБА_3 про час та
особливості відвідування;

- в інші дні, коли ОСОБА_1
перебуватиме на території Волинської
області чи на території місця
проживання матері і дитини, дозволити
ОСОБА_1 забирати внука ОСОБА_4 з дому або
навчального закладу, при цьому
завчасно (не пізніше ніж за добу)
повідомити про це матір та врахувавши
обставини, що мають значення для дитини
(стан здоров'я, вік, навчання), а у
випадку, якщо відповідно до ухвали
Старовижівського районного суду від 27
листопада 2013 р. мати ОСОБА_3 зобов'язана
надавати сина ОСОБА_4 в цей час для
побачень з батьком ОСОБА_2, то
зобов'язати ОСОБА_1 отримати на це згоду
батька ОСОБА_2;

- зобов'язати ОСОБА_3 повідомляти
ОСОБА_1 за три дні про зміну місця
проживання ОСОБА_4, про хвороби ОСОБА_4
при встановленні діагнозу.

В решті позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду позивач подала
апеляційну скаргу в якій просила
задовольнити її позов повністю щодо
визначення спільного відпочинку з
онуком - тиждень осінніх, зимових,
весняних та один місяць літніх канікул
починаючи з 2014 року.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шлюб
між якими розірвано 28 серпня 2012 року.
Позивач є бабусею малолітнього ОСОБА_4,
проживає в м.Павлоград
Дніпропетровської області. Малолітній
ОСОБА_4 фактично проживає з матір'ю
(відповідачкою) в м.Ковелі Волинської
області, відповідач зареєстрована в
Старовижівському районі. Між сторонами
існує спір з приводі участі у
спілкуванні та вихованні малолітнього
ОСОБА_4

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
доцільним є участь бабусі ОСОБА_1 у
виховані малолітнього внука ОСОБА_4
Визначаючи спосіб участі, суд врахував
крім позицій всіх учасників справи,
висновок органу опіки та піклування та
домовленості, що виражені в ухвалі про
затвердження мирової угоди в іншій
справі, сторонами в якій є батьки
дитини.

Апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних мотивів.

В цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ухвалою Старовижівського
районного суду від 27 листопада 2013р., яка
набрала законної сили, визнано мирову
угоду, укладену між ОСОБА_2 і ОСОБА_3
(батьками малолітнього ОСОБА_4) та
встановлено спосіб участі батька у
вихованні сина.

За ухвалою визначено, що зимові
канікули 2014-2015 навчального року дитина
- ОСОБА_4 проводитиме з матір'ю і надалі
почергово з кожним з батьків. Осінні та
весняні канікули дитина перебуватиме з
батьком за бажанням дитини. З 15 червня
по 15 серпня дитина перебуватиме з
батьком.

Отже, судом першої інстанції зроблено
правильний висновок, що перебування
малолітнього ОСОБА_4 під час зимових,
осінніх та весняних та літніх канікул
уже визначено ухвалою суду, яка набрало
законної сили, тому можливості
задоволення позову в цій частині не
мало місця.

Цей висновок є закономірним та
логічним, адже за рішенням суду, що
набрало законної сили, перебування
дитини у конкретний час визначено між
батьками, що унеможливлює в цей же час
перебування дитини з бабусею.

Разом з тим, позивач не позбавлена
можливості участі у вихованні і
спілкування з онуком у будь-який час
при домовленості про це з батьками
дитини, про що також було зазначено
судом першої інстанції.

За цих обставин, мотиви апеляційної
скарги не дають підстав для зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено з повним
з'ясуванням обставин справи і
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313 - 315, 324 ЦПК
України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Старовижівського районного
суду Волинської області від 01 квітня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді