Номер провадження № 22-ц/785/3251/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Косогор Г.О.,
Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
24 лютого 2012 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
розміру часток у праві спільної
сумісної власності, припинення права
спільної сумісної власності, виплату
грошової компенсації та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_4 про визнання права власності на
? частину домоволодіння,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
розміру часток у праві спільної
сумісної власності, припинення права
спільної сумісної власності, виплату
грошової компенсації, посилаючись на
те, що з 26.04.1975 року по 23.02.2000 року він
перебував в шлюбі з відповідачкою. В
період знаходження в шлюбі на ім'я
відповідачки було придбано ? частину
спірного будинку, яка складалась з
однієї житлової кімнати, кухні,
веранди, коридору, санвузла та
надвірних споруд. При розірванні шлюбу
в 1997 році угоди про поділ майна не було
досягнуто, в зв'язку з чим позивач
звертався до суду з позовом про
розподіл домоволодіння. 03.05.2006 року по
справі винесено рішення, яким за
відповідачем визнано право власності
на ? частину домоволодіння і
зобов'язано сплатити позивачу грошову
компенсацію в сумі 17 987 грн. Ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
26.10.2006 року рішення Київського
районного суду м. Одеси від 03.05.2006 року
залишено без змін. Ухвалою колегії
суддів апеляційного суду Харківської
області з касаційного розгляду
цивільних справ від 25.12.2007 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від
03.05.2006 року та ухвала апеляційного суду
Одеської області від 26.10.2006 року
скасовані, а справа направлена на новий
розгляд до суду першої інстанції. При
новому розгляді справи позивач подав
заяву про залишення його позову без
розгляду, вказана заява була
задоволена. Позивач на цей час просить
розглянути його позовні вимоги та
задовольнити їх, а також призначити
нову експертизу, визначити суму
грошової компенсації на день винесення
рішення та стягнути кошти на його
користь.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду
з зустрічним позовом, який нею був
уточнений та поданий до ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_4 про визнання права
власності на ? частину домоволодіння, в
обґрунтування якого зазначила, що сума
компенсації, визначена рішенням суду,
сплачена нею в повному обсязі ще 04.05.2007
року, до прийняття рішення Харківським
апеляційним судом, в зв'язку з чим
просила суд визнати за нею право
власності на ? частку, належну
позивачеві, припинити спільну сумісну
власність та визнати за нею право
власності на ? частину спірного
будинку, покласти судові виграти на
ОСОБА_2

У судовому засіданні ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримав, зустрічний позов не
визнав.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник
зустрічний позов підтримали, позов
ОСОБА_2 не визнали.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 24 лютого 2012 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визначення розміру часток у
праві спільної сумісної власності, про
припинення права спільної сумісної
власності та виплату грошової
компенсації відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені та
визнано за ОСОБА_3 право власності на
належну ? частину спірного
домоволодіння АДРЕСА_1, а також
припинена спільна часткова власність
на ? частину спірного домоволодіння
АДРЕСА_1.

На рішення суду ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якої просить
рішення суду скасувати, постановити
нове, яким задовольнити його позовні
вимоги у повному обсязі, посилаючись на
те, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_4 не з'явилася,
про слухання справи в апеляційному
суді була повідомлена належним чином
(а.с. 120).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми процесуальними правами на
власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України
неявка сторін, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що
? частина будинку АДРЕСА_1 придбана
сторонами під час знаходження в шлюбі
та рішенням Київського народного суду
м. Одеси від 22.06.1977 року угода по
купівлі-продажу вказаної частини
будинку визнана дійсною. Спірна
частина будинку на той час складалась з
однієї житлової кімнати, кухні,
веранди, коридору, санвузла та
надвірних споруд.

З виписки рішення Київського районного
суду м. Одеси від 11.01.1997 року по справі №
2-237/97 вбачається, що за позовом ОСОБА_2
шлюб між сторонами розірвано.

03.05.2006 року Київським районним судом м.
Одеси винесено рішення, яким за
відповідачем ОСОБА_3 визнано право
власності на ? частину домоволодіння і
зобов'язано сплатити позивачу грошову
компенсацію в сумі 17 987 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 26.10.2006 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від
03.05.2006 року залишено без змін.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 03.05.2006 року виконане 04.05.2007
року.

Ухвалою колегії суддів апеляційного
суду Харківської області з касаційного
розгляду цивільних справ від 25.12.2007
року рішення Київського районного суду
м. Одеси від 03.05.2006 року та ухвала
апеляційного суду Одеської області від
26.10.2006 року скасовані, а справа
направлена на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При новому розгляді позовних вимог
сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
надали до суду заяви про залишення їх
вимог без розгляду, що сторони також не
оспорювали в ході судового розгляду
справи.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2
про визначення розміру часток у праві
спільної сумісної власності, про
припинення права спільної сумісної
власності та виплату грошової
компенсації, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем під час
розгляду справи не було надано доказів
в обґрунтування позовних вимог, крім
того суд першої інстанції обґрунтовано
не взяв до уваги твердження ОСОБА_2
стосовно того, що суд повинен виконати
вказівки касаційної інстанції, надані
по іншій справі, так як вони є
безпідставними, оскільки по зазначеній
справі позовні вимоги залишені були
без розгляду.

Натомість задовольняючи зустрічний
позов ОСОБА_3 про визнання права
власності на ? частину домоволодіння,
суд першої інстанції виходив з того, що
сторони придбали ? частину будинку
АДРЕСА_1 за 6000 рублів, але при покупці,
як зазначає ОСОБА_3, її батьки сплатили
3500 рублів, та сторони зобов'язалися
доплатити 2500 рублів, що
підтверджується рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 22.06.1977 року.
Зазначену решту боргу сторони не
сплатили, оскільки продавець ОСОБА_5
брала в борг у ОСОБА_3 2000 рублів, що
підтверджується її розпискою від 07.05.1977
року. Зазначені кошти були особистою
власністю ОСОБА_3, оскільки були нажиті
нею до вступу в шлюб з ОСОБА_2

З урахуванням того факту, що з 1995 року
ОСОБА_2 залишив сім'ю та більше не
проживав за адресою спірного будинку,
не приймав участі у підтриманні його у
належному стані, суд обґрунтовано
задовольнив зустрічні позовні вимоги
та визнав за ОСОБА_3 право власності на ?
частину спірного домоволодіння.

В судовому засіданні апеляційній
інстанції ОСОБА_2 підтвердив той факт,
що з 1995 року в спірному будинку не
проживає, не заперечує проти того, що
ОСОБА_3 з 1995 року проводила ремонти, та
поліпшувала сам будинок, який було
побудовано у 1947 році.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції по справі була
призначена судово будівельно-технічна
експертиза.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №9023/197
визначена дійсна ринкова вартість ?
частини спірного житлового
домоволодіння АДРЕСА_1 у розмірі 17 284
грн. на момент 1995 року, коли ОСОБА_2
залишив будинок та родину.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що суд розглядаючи справу та
позбавивши його права власності на ?
частину спірного домоволодіння,
повинен був зобов'язати ОСОБА_3
виплатити йому грошову компенсацію за
належну йому ? частину житлового
будинку, не приймаються до уваги,
оскільки спростовуються матеріалами
справи та призначеною по справі судово
будівельно-технічною експертизою, на
вирішення якої було постановлене
питання про визначення дійсної
/ринкової/ вартості ? частини спірного
будинку станом на 1995 рік, відповідно до
якої експертом встановлена дійсна
/ринкова/ вартість ? частини жилого дома
АДРЕСА_1 станом на травень 1995 року та
визначена у трьох видах валют, а саме: 1
728 414 930 карбованців, 13 288 доларів США та
17 284 гривень.

Крім того судом було встановлено, що за
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 03.05.2006 року за відповідачкою
ОСОБА_3 визнано право власності на ?
частину домоволодіння і зобов'язано
сплатити позивачу грошову компенсацію
в сумі 17 987 грн. та яке було виконане
04.05.2007 року, що підтверджує сам ОСОБА_2

Інші доводи апеляційної скарги також
не приймаються до уваги, оскільки вони
також спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до суду надано не було.

Враховуючи, що загальними засадами
цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність у відповідності до ст.. 3 ЦК
України, розглянувши справу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційної скарги
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги на увагу не заслуговують, та
задоволенню не підлягають, підстав для
ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 24 лютого 2012 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С.
Комлева

Судді ______________________________________ Г.О.
Косогор

______________________________________ Н.В. Ісаєва