Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/6931/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Сингаївський
Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Гукової О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства
з обмеженою відповідальністю
«Житловий Альянс», третя особа
Корольовський відділ Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції про
визнання права власності на майно та
звільнення майна з-під арешту, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 11 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з даним позовом.

Зазначав, що 07 жовтня 2012 року ОСОБА_4,
який по довіреності діяв від імені
ОСОБА_2, уповноважив його довіреністю
бути уповноваженим представником в
усіх підприємствах та установах, з усіх
питань щодо володіння, користування,
зняття з обліку та продажу належного
ОСОБА_2 автомобіля марки VOLKSWAGEN T5 Transporter,
білого кольору, 2004 року випуску.

Вважаючи, що на підставі наданої йому
довіреності він є власником
автомобіля, позивач просив визнати за
ним право власності на вказаний
автомобіль та виключити з опису і
звільнити автомобіль з-під арешту, який
накладений державною виконавчою
службою.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 11 жовтня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу. Просить
рішення районного суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі.
Вважає рішення таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема зазначає, що судом не взято до
уваги того факту, що автомобіль
належить ОСОБА_1 на праві власності, що
підтверджується довіреністю від 07.10.2012
року. Відповідно до довіреності
позивач уповноважений володіти,
користуватися, знімати з обліку та
продавати вищезазначений автомобіль.
Проте в порушення вимог ч.1 ст. 60 ЗУ «Про
виконавче провадження» державною
виконавчою службою було накладено
арешт на даний автомобіль, хоча він
належить ОСОБА_1

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 травня 2013 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Новомосковського МРУЮ
Дніпропетровської області був
складений акт опису й арешту майна.
Зокрема, описано та накладено арешт на
автомобіль марки VOLKSWAGEN T5 Transporter, білого
кольору, 2004 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, номер двигуна
НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, по
виконавчому провадженню
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції за
виконавчим листом №2-750/11, виданим
Шевченківським районним судом м. Києва
про стягнення солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Житловий
Альянс» суми боргу у розмірі 55 337,23 грн.
(а.с.10-11, 27, 29).

Арешт на вказаний автомобіль був
накладений у зв'язку з тим, що він
належить боржнику ОСОБА_2 на праві
власності, що підтверджується довідкою
з ДАЇ. (а.с.31)

Також судом встановлено, що 07 жовтня
2012 року ОСОБА_4, який по довіреності
діяв від імені ОСОБА_2, уповноважив
довіреністю ОСОБА_1 бути уповноваженим
представником в усіх організаціях,
підприємствах, установах, незалежно
від підпорядкування та форм власності,
в тому числі в органах
Державтоінспекції, з усіх питань щодо
володіння, користування, зняття з
обліку та продажу належного ОСОБА_2
автомобіля марки VOLKSWAGEN T5 Transporter, білого
кольору, 2004 року випуску (а.с.9).

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття арешту.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилається на те, що на
підставі зазначеної довіреності
ОСОБА_4 продав йому спірний
транспортний засіб. Проте зазначене
доручення ніяким чином не підтверджує
його права власності на даний
автомобіль. Інших документів, які б
підтверджували належність вказаного
майна позивачу немає.

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
визначені статтею 203 ЦК України. До
таких вимог, зокрема, належить вимога
щодо вчинення правочину у встановленій
законом формі.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

За діючим в Україні законодавством
власники транспортних засобів
зобов'язані їх зареєструвати в порядку,
передбаченому затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 07
вересня 1998 року №1388 з послідуючими
змінами Порядком державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, і в результаті
цього отримати у підрозділі
Державтоінспекції свідоцтво про
реєстрацію, яке і є документом, що
підтверджує право власності на
транспортний засіб.

Перехід права власності, в тому числі і
на підставі відповідних угод,
фіксується державною реєстрацією
транспортних засобів, що проводиться
на підставі заяв власників і поданих
ними документів, що підтверджують
правомірність придбання транспортного
засобу.

Зазначений вище Порядок у пункті 8
наводить перелік документів, що
підтверджують правомірність придбання
транспортного засобу та передбачає, що
ці документи повинні бути засвідчені
підписом відповідної особи, що
скріплені печаткою.

Нотаріально посвідчена довіреність
видана ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 на ім'я
ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на право
володіння та користуватися
транспортним засобом, на яку
посилається позивач, як на доказ
укладення договору купівлі-продажу не
є документом, що підтверджує угоду щодо
відчуження автомобіля (а.с.9).

Так, згідно зі ст. ст. 237, 244, ч. 1 ст. 245 ЦК
України довіреність - це письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами, ґрунтується на
договорі та визначає правовідносини, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Відповідно до ст. 240 ЦК України
представник зобов'язаний вчиняти
правочин за наданими йому
повноваженнями особисто; він може
передати своє повноваження частково
або в повному обсязі іншій особі, якщо
це встановлено договором або законом
між особою, яку представляють, і
представником, або якщо представник
був вимушений до цього з метою охорони
інтересів особи, яку він представляє.

Видача довіреності є одностороннім
правочином, оскільки до виникнення
цивільних прав та обов'язків
призводить волевиявлення лише одного
суб'єкта цивільного права, що
закріплено положеннями ч. 3 ст. 202 ЦК
України, і вказаний правочин може
створювати обов'язки лише для особи,
яка його вчинила.

Ч. 3 ст. 238 ЦК України передбачено, що
представник не може вчиняти правочин
від імені особи, яку він представляє, у
своїх інтересах або в інтересах іншої
особи, представником якої він
одночасно є, отже видача довіреності
відповідачем позивачеві виключає
можливість переоформлення позивачем
автомобіля на себе, відповідно і є
обставиною, що виключає право
власності позивача на цей автомобіль.

За таких обставин позивачем не
доведено, що право власності на спірний
автомобіль виникло у нього на законних
підставах.

Згідно ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Враховуючи, що у позивача не виникло
права власності на спірний автомобіль,
тому арешт автомобіля не порушує його
прав як власника.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстави
для його зміни або скасування та
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів апеляційного
суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 11 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді