АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2466/14
Головуючий 1-ї інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Піддубного Р.М.,
Швецової Л.А.,

при секретарі - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_3, Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції на ухвалу
Московського районного суду м. Харкова
від 14 лютого 2014 року по цивільній
справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та
бездіяльність начальника, державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду зі скаргою, в якій просила визнати
неправомірними та такими, що не
відповідають Закону України «Про
виконавче провадження», бездіяльність
та дії начальника Жовтневого ВДВС ХМУЮ
Дудки І.М.; визнати неправомірними дії
державного виконавця Чипурнюк А.А.;
скасувати розрахунок заборгованості
за аліментами від 21 листопада 2013 року
за виконавчим листом № 2-3755/11 року;
визнати розрахунок заборгованості від
16 жовтня 2013 року за вказаним вище
виконавчим листом таким, що набрав
законної сили; внести зміни в
мотивувальну частину розрахунку
заборгованості від 25 листопада 2013 року,
вказавши правові підстави прийнятого
державним виконавцем рішення;
зобов'язати начальника Жовтневого ВДВС
припинити порушення та задовольнити
відвід державного виконавця Чипурнюк
А.А. та вжити до боржника заходів
примусового виконання судових рішень.

В обґрунтування посилалася на те, що на
примусовому виконанні у Жовтневому
ВДВС ХМУЮ у провадженні державного
виконавця Чипурнюк А.А. перебуває
виконавче провадження № 37296618 з
примусового виконання листа
Московського районного суду м. Харкова,
виданого 23 лютого 2012 року по справі №
2-3755/11 р. про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
доньки ОСОБА_6 у розмірі 1000, 00 грн., але
не менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно починаючи з 14 листопада 2011
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Після передачі матеріалів виконавчого
провадження із Московського ВДВС до
Жовтневого ВДВС (змінилося місце
проживання боржника) та відкриття
виконавчого провадження 31 січня 2013
року, державним виконавцем не було
вчинено жодних дій для стягнення з
боржника заборгованості. Це змусило
ОСОБА_3 звернутися зі скаргою до
начальника Жовтневого ВДВС 28 квітня 2013
року.

За результатами розгляду цієї скарги
начальником Жовтневого ВДВС було
визнано бездіяльність Чипурнюк А.А.
такою, що суперечить вимогами Закону
України «Про виконавче провадження»,
та зобов'язано здійснити дії,
передбачені вказаним Законом.

21 листопада 2013 року державним
виконавцем Чипрунюк А.А. без достатніх
правових підстав було здійснено
перерахунок заборгованості за
виконавчим листом за заявою боржника,
внаслідок чого сумарний розмір
заборгованості було зменшено на 2 350
грн. 00 коп. Даний перерахунок було
здійснено на підставі заяви боржника
без жодних підтверджень сплати
вказаної суми. При цьому жодних
грошових переказів ОСОБА_3 не
отримувала, розмір заборгованості
боржником оскаржено не було, а тому
жодних підстав для зменшення її
розміру не існувало.

Крім того, перекази, на які боржник
ОСОБА_5 посилався як на підставу для
перерахунку розміру заборгованості,
вже були враховані для зменшення
розміру заборгованості за іншим
виконавчим листом.

У зв'язку із численними порушеннями з
боку держаного виконавця ОСОБА_3
звернулася зі скаргою на дії
державного виконавця до начальника
Жовтневого ВДВС від 26.11.2013 року та
заявила Чипурнюк А.А. відвід. Жодних
відповідей на вказану скаргу та відвід
скаржниця на момент звернення до суду
не отримала, що свідчить про
незаконність дій та бездіяльності
начальника Жовтневого ВДВС.

Представник Жовтневого ВДВС проти
задоволення скарги заперечував,
посилаюсь на те, що Чипурнюк А.А.
порушень Закону України «Про виконавче
провадження» не здійснювала. За
результатами скарг ОСОБА_3 начальником
Жовтневого ВДВС були проведені
відповідні перевірки та вжито заходів
реагування, передбачених
законодавством.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 14 лютого 2014 року скаргу
ОСОБА_3 задоволено частково, визнано
неправомірною бездіяльність
начальника Жовтневого ВДВС ХМУЮ Дудки
І.В. в частині не вирішення питання про
відвід державного виконавця.
Зобов`язано його вирішити питання про
відвід державного виконавця Чипурнюк
А.А. по виконавчому провадженню з
примусового виконання виконавчого
листа Московського районного суду м.
Харкова по справі № 2-3755/11 р., виданого 23
лютого 2012 року, про стягнення з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання доньки ОСОБА_6 у порядку ст. 16
ЗУ «Про виконавче провадження».

Не погодившись із вказаною ухвалою,
ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій
вона просить ухвалу суду у частині
відмови у задоволенні її вимог
скасувати та прийняти нову ухвалу, якою
повністю задовольнити вимоги її
скарги. В обґрунтування посилається на
її незаконність та необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин справи, які суд вважав
встановленими, неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Жовтневий ВДВС ХМУЮ також звернувся до
суду з апеляційною скаргою, просить
ухвалу Московського районного суду м.
Харкова в частині задоволення вимог
ОСОБА_3 скасувати, в іншій частині
ухвалу суду залишити без змін. В
обґрунтування посилається на неповне
з`ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді, пояснення заявника та
представника заінтересованої особи,
дослідивши матеріали справи та
матеріали виконавчого провадження
вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та
Жовтневого ВДВС ХМУЮ підлягають
задоволенню частково, а ухвала суду -
зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджується
матеріалами справи та матеріалами
дослідженого в судовому засіданні
виконавчого провадження Жовтневого
ВДВС ХМУЮ у двох томах № 37296618
постановою державного виконавця
Чипурнюк А.А. від 31.01.2013 року було
відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом № 2- 3755/11 виданим
23.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн.
щомісячно (арк. 10 т.1 копії виконавчого
провадження № 37296618). Зазначений
виконавчий лист виданий на виконання
рішення АСХО від 10.01.2012 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зміну
розміру аліментів і про звільнення від
сплати заборгованості за аліментами.

02.04.2013 року ОСОБА_3 звернулася до
державного виконавця Чипурнюк А.А. з
заявою про здійснення розрахунку
заборгованості ОСОБА_5 за аліментами
(арк. 18-20 т.1 копії виконавчого
провадження № 37296618). Відповідно до
розрахунку державного виконавця від
10.04.2013 року розмір заборгованості
станом на 10.04.2013 року становив 66308,58 грн
(арк. 32 т.1 копії виконавчого
провадження № 37296618). Після цього
розрахунок заборгованості
здійснювався державним виконавцем в
липні (арк. 59 т.1 копії виконавчого
провадження № 37296618), вересні (арк. 1 т.2
копії виконавчого провадження № 37296618),
жовтні (арк. 29-30 т.2 копії виконавчого
провадження № 37296618), двічі у листопаді
(арк. 52-53, 79-80 т.2 копії виконавчого
провадження № 37296618) та грудні 2013 року
(арк. 103-104 т.2 копії виконавчого
провадження № 37296618).

26.11.2013 року ОСОБА_3 звернулася до
начальника Жовтневого ВДВС ХМУЮ Дудка
І.М. зі скаргою на бездіяльність,
неправомірні дії державного виконавця
Чипурнюк А.А. та відвід ( повторно)
державному виконавцю Чипурнюк А.А. ( а.с.
41 - 43).

Первісний відвід державному
виконавцю ОСОБА_3 заявила 28.04.2013 року
(арк. 46 т.2 копії виконавчого
провадження № 37296618). Згідно матеріалів
виконавчого провадження та як пояснила
ОСОБА_3 зазначений відвід не був
розглянутий начальником відділу
Верещагіною Є.А. і тому вона змушена
була заявити його повторно.

Постановою начальника Жовтневого ВДВС
ХМУЮ Дудка І.М. від 09.12.2013 року Дудка І.М.
дії державного виконавця Чипурнюк А.А.
визнані такими, що відповідають
вимогам закону (арк. 86-87 т.2 копії
виконавчого провадження № 37296618). А
розпорядженням від 17.12.2013 року
виконавче провадження № 37296618 було
передано на виконання державному
виконавцю ОСОБА_10( арк. 89-90 т.2 копії
виконавчого провадження № 37296618).

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_3,
суд першої інстанції правильно
керувався ст. 16 Закону України « Про
виконавче провадження» та
обґрунтовано виходив з того, що
начальник Жовтневого ВДВС в
установлений законом п'ятиденний строк
не розглянув відвід державному
виконавцю заявлений ОСОБА_3 26.11.2013 року.

За змістом ст. 16 Закону України «Про
виконавче провадження» відвід
державному виконавцю має бути
вмотивованим, викладеним у письмовій
формі і може бути заявлений у
будь-який час до закінчення
виконавчого провадження. Питання про
відвід державного виконавця
вирішується начальником відділу,
якому підпорядкований державний
виконавець, про що виноситься
постанова. Посадові особи, які мають
право на розгляд питання про відвід
державного виконавця, експерта,
спеціаліста, оцінювача чи перекладача,
зобов'язані розглянути заяву про
відвід або самовідвід у строк до п'яти
робочих днів. Відмова у задоволенні
відводу державного виконавця,
експерта, спеціаліста, оцінювача,
перекладача може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

В апеляційний скарзі та у судовому
засіданні представник ВДВС не
заперечував, що заявлений ОСОБА_3
відвід від 26.11.2013 року начальником
відділу Дудка І.М. розглянутий не був,
ОСОБА_3 було направлено лише письмове
роз'яснення.

Закон України «Про виконавче
провадження» не містить вимоги про
обов'язкове викладення відводу у
вигляді окремої заяви. Скарга ОСОБА_3 на
дії та бездіяльність державного
виконавця та відвід державному
виконавцю ( повторно) викладена у
письмовій формі, відвід належним чином
вмотивований. За таких обставин судова
колегія вважає доводи апеляційної
скарги ВДВС необгурунтованими ,
підстави для її задоволення відсутні.

Разом з тим судова колегія не може
погодитися з ухвалою суду в частині
зобов'язання начальника Жовтневого
ВДВС розглянути відвід державному
виконавцю Чипурнюк А.А., оскільки з
17.12.2013 року виконавче провадження №
37296618 у провадженні зазначеного
державного виконавця не знаходиться.
За змістом ст.16 Закону України «Про
виконавче провадження», відвід може
бути здійснений лише виконавцю, який
безпосередньо здійснює виконавчі дії.
Тому апеляційна скарга ВДВС підлягає
задоволенню частково, а ухвала суду в
цій частині -скасуванню. У задоволенні
скарги ОСОБА_3 про зобов'язання
начальника ВДВС розглянути відвід
державному виконавцю Чипурнюк А.А.
належить відмовити.

Не можна також погодитися з ухвалою
суду в частині відмови у задоволенні
скарги ОСОБА_3 про визнання
неправомірними дій державного
виконавця Чипурнюк А.А., скасування
розрахунку заборгованості за
аліментами від 21 листопада 2013 року за
виконавчим листом № 2-3755/11 року;
визнання розрахунку заборгованості
від 16 жовтня 2013 року за вказаним вище
виконавчим листом таким, що набрав
законної сили; внесення змін в
мотивувальну частину розрахунку
заборгованості від 25 листопада 2013 року,
з зазначенням правової підстави
прийнятого державним виконавцем
рішення.

Відмовляючи у задоволенні зазначених
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що вони підлягають розгляду в
порядку позовного провадження.

Судова колегія вважає, що суд дійшов
зазначеного висновку передчасно, не
встановивши характер спірних
правовідносин та суті спору.

Відповідно до роз'яснень викладених у
пункті 26 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України № 6 від 07 лютого 2014 року
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» (надалі
Постанова) спір щодо розміру
заборгованості зі сплати аліментів
вирішується судом за заявою
заінтересованої особи. Залежно від
предмета та суті вимог така заява може
розглядатися у порядку, передбаченому
розділом VII ЦПК, або у позовному
провадженні.

Згідно розрахунку від 16 жовтня 2013
року ( а.с. 37-38) заборгованість ОСОБА_5 за
аліментами дорівнює 73724,71 грн. та
складається з суми заборгованості
станом на 14.11.2011 року у розмірі 50675,26
грн. та заборгованості з 14 листопада 2011
року по 16 жовтня 2013 року у розмірі 23049,45
грн.

Під час здійснення розрахунку
заборгованості від 21 листопада 2013 року
( а.с. 33- 34) за заявою боржника від 14
листопада 2013 року, державним
виконавцем були враховані сплачені
ОСОБА_5 кошти у розмірі 2350 грн., в
результаті чого розмір заборгованості
порівняно з розрахунком
заборгованості від 16 жовтня 2010 року (
а.с. 37 - 38) зменшився.

25 листопада 2013 року державним
виконавцем здійснено повторний
розрахунок, в якому він визначив розмір
заборгованості у сумі 75041,92 грн.( а.с.
35-36), що складається з суми
заборгованості станом на 14 листопад 2011
року у розмірі 50675,26 грн. та
заборгованості з 14 листопада 2011 року по
25 листопада 2013 року у розмірі 24366,66 грн.

Відповідно до пояснень ОСОБА_3
зроблений державним виконавцем
розрахунок від 25 листопада 2013 року та
всі наступні розрахунки відповідають
дійсному розміру заборгованості, ані
вона , ані боржник остаточного
розрахунку не оскаржували.

За таких обставин судова колегія
вважає, що між стягувачем та боржником
відсутній спір про право на конкретну
суму заборгованості, доводи скарги
ОСОБА_3 стосуються лише дій державного
виконавця по здійсненню розрахунку, а
саме безпідставне включення сплачених
боржником грошових сум, тому суд першої
інстанції помилково вважав, що з
вищезазначеними вимогами ОСОБА_3
повинна звернутися в позовному
провадженні.

Разом з тим, судова колегія дійшла до
висновку про відсутність підстав для
задоволення скарги ОСОБА_3 в цій
частині.

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції представник
ВДВС пояснив, що державний виконавець
здійснив розрахунок від 21 листопада 2013
року на підставі заяви боржника (а.с. 242).
Досліджені в судовому засіданні
матеріали зведеного виконавчого
провадження не містять даних про
зарахування сплаченої боржником суми у
розмірі 2350 грн. за іншим виконавчим
листом. Розрахунок від 25 листопада 2013
року було здійснено на підставі заяви
ОСОБА_3, яка заперечувала віднесення
сплачених боржником сум на виконання
рішення суду про стягнення аліментів.

Судова колегія вважає, що ОСОБА_3
не довела які її права як стягувача у
виконавчому провадженні порушені
вищезазначеними діями державного
виконавця, тому її скарга в частині
визнання неправомірними дій
державного виконавця задоволенню не
підлягає.

Обраний скаржником спосіб захисту
порушеного права, а саме: скасування
розрахунку заборгованості за
аліментами від 21 листопада 2013 року за
виконавчим листом № 2-3755/11 року;
визнання розрахунку заборгованості
від 16 жовтня 2013 року за вказаним вище
виконавчим листом таким, що набрав
законної сили; внесення змін в
мотивувальну частину розрахунку
заборгованості від 25 листопада 2013 року
з зазначенням правові підстави, не є
належним, оскільки відповідно до
розділу VII ЦПК України , Закону України
«Про виконавче провадження» до
компетенції суду не відноситься.

Доводи ОСОБА_3 про те, що вона
оскаржувала дії начальника Жовтневого
ВДВС ХМУЮ Дудки І.М., однак до участі у
справі він залучений не був, та ОСОБА_10,
яка представляла інтереси Жовтневого
ВДВС, не мала права на таке
представництво, не можуть бути
враховані судовою колегією як вагомі.

Враховуючи положення статті 383 ЦПК,
суб'єктом оскарження може бути
державний виконавець чи інша посадова
особа державної виконавчої служби, які
представляють орган державної
виконавчої служби, зазначений у статті
3 Закону України "Про державну
виконавчу службу", оскільки відповідно
до частини другої статті 4 цього Закону
державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом ( п. 5 Постанови).

За таких обставин пред'явлення вимог до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції не може
вважатися порушенням норм
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення,
оскільки жодним чином не вплинуло на
наявне у начальника зазначеного
відділу або державного виконавця
відділу право брати участь у справі.
Дудка І.М. повідомлявся про час та місце
судового розгляду справу належним
чином (а.с. 218) та надав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі (а.с. 227), державний виконавець
Чипурнюк А.А., чий відвід ОСОБА_3
заявляла у виконавчому провадженні,
приймала участь у судовому засіданні 08
травня 2014 року, а ОСОБА_10 представляла
інтереси Жовтневого ВДВС ХМУЮ на
підставі належним чином завіреної
довіреності (а.с. 56).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.312 ЦПК
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює ухвалу суду першої інстанції і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права.

Згідно до ст. 387 ЦПК України якщо
оскаржуване рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене ухвала суду
підлягає зміні з ухваленням у справі
нової ухвали в частині задоволення
скарги ОСОБА_3 про зобов'язання
начальника Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції розглянути відвід державному
виконавцю Чипурнюк А.А. та відмови у
задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання
неправомірними дій державного
виконавця Чипурнюк А.А. скасування
розрахунку заборгованості за
аліментами від 21 листопада 2013 року за
виконавчим листом № 2-3755/11 року;
визнання розрахунку заборгованості
від 16 жовтня 2013 року за вказаним вище
виконавчим листом таким, що набрав
законної сили; внесення змін в
мотивувальну частину розрахунку
заборгованості від 25 листопада 2013 року,
з зазначенням правові підстави.

Відповідно до ст.ст. 3,4 Закону України «
Про державну виконавчу службу», ст. 16
Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2
ч.1 ст. 312, п. 5 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319, 383, 387
ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції - задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м.
Харкова від 14 лютого 2014 року - змінити,
скасувавши в частині задоволення
скарги ОСОБА_3 про зобов'язання
начальника Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції розглянути відвід державному
виконавцю Чипурнюк А.А. та відмови у
задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання
неправомірними дій державного
виконавця Чипурнюк А.А., скасування
розрахунку заборгованості за
аліментами від 21 листопада 2013 року за
виконавчим листом № 2-3755/11 року;
визнання розрахунку заборгованості
від 16 жовтня 2013 року за вказаним вище
виконавчим листом таким, що набрав
законної сили; внесення змін в
мотивувальну частину розрахунку
заборгованості від 25 листопада 2013 року,
з зазначенням правової підстави.

В задоволенні скарги ОСОБА_3 в цих
частинах - відмовити.

В іншій частині ухвалу суду - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: