АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2541/2014
Головуючий у І інстанції - Кравець Д.І.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

БіличІ.М.

При секретарі Онищенко О.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 11 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
Просто», третя особа - ОСОБА_4, про
визнання договору недійсним та
стягнення грошової суми,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
зазначеним позовом до відповідача,
мотивуючи свої вимоги тим, що 07 травня
2010 року її чоловік, ОСОБА_4 уклав Угоду
№ 0318723 з відповідачем ТОВ «АвтоПросто»,
згідно з якою він вклав кошти в ТОВ
«Авто Просто», з метою придбання
автомобіля на загальну суму 72 969 грн. 13
коп., які він брав із сімейного бюджету,
оскільки з 2004 року вони з ним
перебувають в офіційному шлюбі. Крім
того, позивач зазначила, що в момент
укладення угоди її чоловік не був
працевлаштований, зазначені кошти йому
надавала позивач, так як вона мала
основний заробіток в їх сім'ї.
Враховуючи те, що сплачена грошова сума
вказує, що правочин виходить за межі
дрібного побутового, а також зважаючи
на відсутність згоди позивача як
дружини на укладення зазначеної угоди,
що передбачено ст. 65 Сімейного кодексу
України, позивач вважає, що є підстави
для визнання цієї Угоди недійсною. Крім
того, позивач також просить
застосувати правові наслідки
недійсності правочину, так як це
передбачено чинним законодавством
України, а саме стягнути з відповідача
на користь позивача грошову суму в
розмірі 72 969 грн. 13 коп., яку відповідач
отримав від ОСОБА_4 в результаті
укладення даної угоди.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 листопада 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник відповідача просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов,
посилаючись на те, що суд неповно
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам не дав належної оцінки та
допустив порушення норм матеріального
і процесуального закону .

В судове засідання апелянт та
його представник не з'явилися, про час
та місце розгляду справи належним
чином повідомлені, причини неявки суду
не повідомили.

На підставі ст.. 305 ч.2 ЦПК України
колегія суддів прийшла до висновку про
можливість розгляду справи за
відсутності позивача та її
представника.

Представник відповідача просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого
рішення в цій частині, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому
шлюбі з 16 листопада 2004 року, що
підтверджується Свідоцтвом про
одруження Серії НОМЕР_1 (а.с. 24).

07 травня 2010 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Авто
просто» та ОСОБА_4 укладено Угоду № 0318723
(а.с. 11), а також підписані Додатки №№ 1,
2, 3, 4 до даної Угоди (а.с. 6-12).

Предметом Угоди є надання
відповідачем ТОВ «Авто просто» ОСОБА_4,
який є учасником системи, послуг,
спрямованих на придбання автомобіля, а
ОСОБА_4, в свою чергу, зобов'язаний був
сплатити вступний внесок та в
подальшому сплачувати щомісячні
внески, що і було виконано останнім, про
що свідчать копії квитанцій (а.с. 13-22).

Відповідно до ст.. 65 СК України дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладанні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її згоди, якщо
цей договір виходить за межі дрібного
побутового.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що вимоги
про визнання правочину недійсним не
ґрунтуються на вимогах ст..ст.203, 215 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
метою угоди є придбання автомобіля і
загальна сума зобов'язань ОСОБА_4 по
сплаті платежів є значною і виходить за
межі дрібної побутової, є
безпідставними, оскільки предметом
договору є послуги, які надаються з
метою придбання автомобіля в
майбутньому , а не купівля-продаж
автомобіля, на придбання якого в
майбутньому і буде отримуватися
письмова згода дружини. На отримання ж
послуг згоди подружжя не вимагається.

Крім того, позивачем не надано доказів
того, що ОСОБА_4 було укладено з
відповідачем угоду № 0318723 без її згоди
при тому, що така згода презюмується
ст.. 65 СК України.

За таких обставин суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини справи, зібраним доказам дав
належну оцінку і прийшов до
правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав,що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315, ЦПК
України , колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 11
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді