Номер провадження № 22-ц/785/3171/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Драгомерецького М.М.

Громіка Р.Д.

при секретарі:
Горновій А.О.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_3, - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Дніпроінмед" на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 02 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_3
до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Дніпроінмед" про
відшкодування страхового
відшкодування, завданого внаслідок
ДТП,

в с т а
н о в и л а:

25 липня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 06 грудня 2012 року о 10.15
ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки
Міцубіссі, реєстраційний номер НОМЕР_1,
порушила п. 12.1 Правил дорожнього руху,
не вибрала безпечну швидкість руху, не
врахувала дорожню обстановку,
здійснила виїзд на зустрічну смугу та
допустила зіткнення з його
автомобілем Інфініті М35, реєстраційний
номер НОМЕР_2, яким він керував,
внаслідок ДТП його автомобіль отримав
механічні пошкодження. Постановою
Київського районного суду м. Одеси від
28 січня 2013 року ОСОБА_5 була визнана
винною у скоєнні зазначеного ДТП та
притягнута до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до акту виконаних робіт від
05 травня 2013 року №05-03/13 вартість
ремонту автомобіля Інфініті М35 склала
100890 грн. Крім того, йому завдана
моральна шкода, яку він оцінює у 25000 грн.
Згідно з страховим полісом № АВ/4576066
від 14 листопада 2012 року
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля марки Міцубіссі,
реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок
заподіяння шкоди третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди за
участю забезпеченого автомобіля була
застрахована у Приватному
акціонерному товариству "Страхова
компанія "Дніпроінмед" (надалі: ПрАТ СК
"Дніпроінмед"). 28 березня 2013 року він
подав до ПрАТ СК "Дніпроінмед" заяву про
виплату страхового відшкодування, але
страхове відшкодування не виплачено.

Посилаючись на ці обставини, та на ст.
ст. 16, 22, 23, 979, 981, 988, 990,992 ЦК України,
позивач ОСОБА_3 просив суд стягнути з
відповідача ПрАТ СК "Дніпроінмед" на
його користь страхове відшкодування за
пошкодження автомобіля в розмірі 100890
грн., моральну шкоду в розмірі 25000 грн.,
витрати на правову допомогу в сумі 2600
грн. та на сплату судового збору в сумі
1310,70 грн. (а.с. 2-6).

Представник відповідача ПрАТ СК
"Дніпроінмед" проти позову заперечував
і в своїх поясненнях зазначав, що 06
грудня 2012 року позивач ОСОБА_3
повідомив страхову компанію про ДТП,
але в місячний строк не подав заяву про
страхове відшкодування. Згідно із
звітом про оцінку вартості
матеріальної шкоди, заподіяної
пошкодженням транспортного засобу №
12-016 від 10 квітня 2013 року, складеним
суб'єктом оцінюючої діяльності ОСОБА_6,
вартість відновленого ремонту складає
45824,42 грн., а за відрахуванням зносу -
44891,63 грн. Позивач ОСОБА_3 не зазнав під
час ДТП тілесних ушкоджень, тому
моральна шкода йому не може бути
відшкодована (а.с. 10-12).

Рішенням суду першої інстанції позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Суд
стягнув з відповідача ПрАТ СК
"Дніпроінмед" на користь позивача
страхове відшкодування в розмірі 50000
грн., витрати на правову допомогу в сумі
2600 грн. та на сплату судового збору в
сумі 1283 грн., а всього 53885 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ
СК "Дніпроінмед" просить рішення суду
першої інстанції скасувати в частині
задоволення позову про стягнення з
страхової компанії 12590,31 грн. та витрат
на правову допомогу й ухвалити в цій
частині нове рішення суті позовних
вимог, мотивуючи тим, що суд першої
інстанції порушив норми
процесуального і матеріального права.

В запереченні на апеляційну скаргу
позивач ОСОБА_3 просить скаргу
відхилити у зв'язку з безпідставністю
її доводів.

Представник відповідача ПрАТ СК
"Дніпроінмед" в судове засідання не
з'явився, про розгляд справи сповіщений
належним чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у даному випадку його неявка в
суд не перешкоджає розглядові справи і
не порушує право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги відповідача ПрАТ СК
"Дніпроінмед", пояснення на апеляцію
представника позивача ОСОБА_3, - ОСОБА_4,
перевіривши матеріали даної справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача ПрАТ СК "Дніпроінмед"
підлягає задоволенню частково за таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
06 грудня 2012 року о 10.15 ОСОБА_5, керуючи
автомобілем марки Міцубіссі,
реєстраційний номер НОМЕР_1, порушила п.
12.1 Правил дорожнього руху, не вибрала
безпечну швидкість руху, не врахувала
дорожню обстановку, здійснила виїзд на
зустрічну смугу та допустила зіткнення
з автомобілем Інфініті М35,
реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
керував позивач ОСОБА_3, внаслідок ДТП
його автомобіль отримав механічні
пошкодження, що підтверджується
постановою Київського районного суду
м. Одеси від 28 січня 2013 року, якою
ОСОБА_5 була визнана винною у скоєнні
зазначеного ДТП та притягнута до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП (а.с. 14).

Згідно з страховим полісом № АВ/4576066
від 14 листопада 2012 року
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля марки Міцубіссі,
реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок
заподіяння шкоди третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди за
участю забезпеченого автомобіля була
застрахована у ПрАТ СК "Дніпроінмед"
(а.с. 13).

Згідно п.п. 33.1. - 33.1.3 ст. 33 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані: терміново повідомити про
дорожньо-транспортну пригоду
відповідні органи Міністерства
внутрішніх справ України; вжити
заходів для невідкладного, але не
пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика, з яким було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, або, у випадках,
передбачених цим Законом, МТСБУ про
настання дорожньо-транспортної
пригоди. Якщо зазначені особи з
поважних причин не мали змоги виконати
зазначені дії, вони мають підтвердити
це документально; проінформувати один
одного про себе, своє місце проживання,
назву та місцезнаходження страховика
та надати відомості про відповідні
страхові поліси.

Відповідно до ст. 35 вказаного Закону
України для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

06 грудня 2012 року позивач ОСОБА_3
повідомив страхову компанію про
пошкодження його автомобіля під час
ДТП (а.с. 14).,

Згідно ст. ст. 3, 6 вказаного Закону
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що відповідач ПрАТ СК
"Дніпроінмед" зобов'язаний
відшкодувати потерпілому - позивачу
ОСОБА_3 страхове відшкодування у
зв'язку з пошкодженням його
транспортного засобу відповідно до
умов договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 14 листопада
2012 року (а.с. 13).

Однак колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що розмір страхового відшкодування
становить 50000 грн. за таких підстав.

Пунктами 9.1., 9.2 ст. 9 вказаного Закону
страхова сума - це грошова сума, у межах
якої страховик зобов'язаний здійснити
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування.

Розмір страхової суми за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Статтею 22 вказаного Закону
передбачено, що у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою
для проведення регламентної виплати,
МТСБУ у межах страхових сум, що були
чинними на день настання такої події,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону визначено,
що у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Згідно із звітом про оцінку вартості
матеріальної шкоди, заподіяної
пошкодженням транспортного засобу №
12-016 від 10 квітня 2013 року, складеним
суб'єктом оцінюючої діяльності ОСОБА_6,
вартість відновленого ремонту складає
45824,42 грн., а за відрахуванням зносу -
44891,63 грн. (а.с. 16-41).

В порушення положень ст. ст. 212, 214, 215 ЦПК
України суд першої інстанції не
врахував зазначених вимог закону та не
надав належної оцінки доказам наданим
сторонами у справі у підтвердження
розміру страхового відшкодування, та
помилково дійшов висновку про те, що
розмір майнової шкоди завданої
позивачу внаслідок пошкодження
автомобіля становить 100890 грн.

На підтвердження зазначено розміру
майнової шкоди позивач ОСОБА_3 надав
суду рахунок-фактуру та акт виконаних
робіт №05-03/13 від 05 березня 2013 року СПД
"Когут" (а.с. 12,13).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 вказаного
Закону у випадку незгоди потерпілої
особи з запропонованим розміром
відшкодуванням - розмір відшкодування
визначається експертним шляхом. Якщо
відшкодування витрат на проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
майна (транспортного засобу) з
урахуванням зносу здійснюється
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи (її представника), сума, що
відповідає розміру оціненої шкоди,
зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Оцінюючи вказані докази з урахуванням
належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо та
у їх сукупності, колегія суддів
відхиляє рахунок-фактуру та акт
виконаних робіт №05-03/13 від 05 березня 2013
року СПД "Когут", які надані позивачем,
як недопустимий доказ, й вважає, що
наданий відповідачем звіт про оцінку
вартості матеріальної шкоди,
заподіяної пошкодженням транспортного
засобу № 12-016 від 10 квітня 2013 року
визначає розмір шкоди, який оцінений у
встановленому цим Законом порядку.

Позивач ОСОБА_3 не надав експертний
висновок ні суду першої інстанції, ні
суду апеляційної інстанції, тому
розмір оціненої у встановленому
вказаним Законом порядку шкоди за
відрахуванням зносу становить 44891,63
грн., а за відрахуванням ПДВ - 37409,69 грн.
(44891,63 - 20%).

За таких обставин, виконуючи
повноваження суду апеляційної
інстанції, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що розмір страхового
відшкодування, який страхова компанія
зобов'язана сплатити позивачу
становить 37409,69 грн.

Отже, позов ОСОБА_3 про відшкодування
страхового відшкодування підлягає
задоволенню частково й розмір
страхової виплати підлягає зменшенню
до 37409,69 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Позивач поніс і документально
підтвердив витрати по сплаті судового
збору в сумі 1285 грн. грн. (а.с. 1), але у
зв'язку з задоволенням позову частково
розмір судового збору, який підлягає
стяганню з страхової компанії на
користь позивача становить 374, 10 грн.
(37409,69 грн. х 1% : 100). Отже розмір судового
збору підлягає зменшенню до 374,10 грн.

У частині 1 ст. 56 ЦПК України зазначено,
що правову допомогу може надавати
особа, яка є фахівцем у галузі права і
за законом має право на надання
правової допомоги. ч.2 цієї ж статті
встановлено, що особа, зазначена в
частині першій цієї статті, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії
долучених до справи документів, бути
присутнім у судовому засіданні. Особа,
яка має право на надання правової
допомоги, допускається ухвалою суду за
заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Частиною 4 ст. 42 ЦПК України
встановлено, що повноваження адвоката
як представника можуть також
посвідчуватись ордером, який виданий
відповідним адвокатським об'єднанням,
або договором. До ордера адвоката
обов'язково додається витяг із
договору, у якому зазначаються
повноваження адвоката як представника
або обмеження його прав на вчинення
окремих процесуальних дій. Витяг
засвідчується підписом сторін
договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних і
адміністративних справах" від 20 грудня
2011 року № 4191-ІУ, який набрав чинності з
01 січня 2012 року, розмір компенсаційних
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановлених законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи, що визначається у
відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що
інтереси позивача ОСОБА_3 в суді
представляв ОСОБА_4 на підставі
довіреності від 27 березня 2013 року (а.с.
15).

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).

Суд першої інстанції на зазначене
уваги не звернув та стягуючи на користь
позивача 2600 грн. на відшкодування йому
витрат на правову допомогу, не
обґрунтував її розмір та не перевірив
чи не перевищує така сума граничного
розміру компенсації витрат,
встановленого законом України від 20
грудня 2011 року № 4191-ІУ, мотивів з цього
приводу не навів.

Відомості про те, що представник був
допущений до участі в розгляді справи
ухвалою суду як особа, яка надає
правову допомогу, відсутні.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що не було підстав стягувати з
відповідача на користь позивача 2600 грн.
витрат на правову допомогу.

Доводи відповідача ПрАТ СК
"Дніпроінмед" в апеляційній скарзі про
те, що вимоги позивача є передчасними,
оскільки він не звертався до страхової
компанії з заявою про виплату
страхового відшкодування, не можуть
служити підставою для скасування
рішення суду, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що позивач не
погодився з розміром шкоди, яка була
оцінена на замовлення страхової
компанії, й звернувся з позовом до суду
за захистом порушеного права, що
підтверджується заявами позивача від 28
березня 2013 року та від 04 квітня 2013 року
до ПрАТ СК "Дніпроінмед" (а.с. 8-10).

Однак порушення норм процесуального
права, а саме, ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК
України, та матеріального права, а саме,
ст. ст. 22, 29, 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", у відповідності до п. 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України є підставою для зміни
рішення суду й ухвалення нового
рішення про задоволення позову
частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4,
313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Дніпроінмед" задовольнити
частково, рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 02 грудня
2013 року змінити й ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Дніпроінмед" про
відшкодування страхового
відшкодування, завданого внаслідок ДТП
задовольнити частково.

Зменшити розмір страхового
відшкодування, який підлягає стягненню
з Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Дніпроінмед", , місцезнаходження: Україна,
м. Дніпропетровськ, вул.
Сімферопольська, 21, на користь ОСОБА_3,
зареєстроване місце проживання:
АДРЕСА_1, до 37409,69 грн. (тридцяті семі
тисяч чотириста дев'ять гривень 69
копійок).

Зменшити розмір судового збору, який
підлягає стягненню з Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Дніпроінмед", ,
місцезнаходження: Україна, м.
Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська,
21, на користь ОСОБА_3, зареєстроване
місце проживання: АДРЕСА_1, до 374, 10 грн.

Скасувати рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
про стягнення витрат на правову
допомогу в сумі 2600 грн. й у задоволені
позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік