Справа № 192/540/14
Провадження № 2/192/285/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
складі:

головуючої -
судді Омелюх В.М.,

при секретарі - Короті
Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у смт.Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Солонянської селищної ради
Солонянського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування за
заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідача про визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування за заповітом.

На обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мати ОСОБА_2, яка на день
смерті проживала в житловому будинку з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1, який розташований на
приватизованій померлою земельній
ділянці для обслуговування житлового
будинку та ведення особистого
селянського господарства, та який вона
разом з іншим належним їй на праві
власності майном згідно нотаріально
посвідченого 14 липня 2006 року
Солонянською державною нотаріальною
конторою за реєстровим №3240 заповіту в
разі своєї смерті заповідала їй.

Рішенням виконавчого комітету
Солонянської районної ради народних
депутатів у Дніпропетровській області
№ 143 від 20 липня 1989 року за ОСОБА_2 було
визнано право власності на зазначений
житловий будинок, але за життя нею не
було отримано свідоцтво про право
власності на будинок та не проведено на
день смерті державної реєстрації цього
права.

Після смерті спадкодавця вона як
спадкоємець за заповітом звернувся до
Солонянської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, яка складалась з зазначеного
житлового будинку та земельної ділянки
для обслуговування житлового будинку
та ведення особистого підсобного
господарства по АДРЕСА_1, земельної
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
грошових внесків, але у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
житловий будинок померлої їй
нотаріусом було відмовлено через
відсутність правовстановлюючого
документа на будинок на ім'я померлого
спадкодавця. Інші спадкоємці як за
законом, так і за законом відсутні, при
цьому нею оформлено в установленому
законом порядку та отримано свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
на грошові внески.

Вважає, що має право на спадкове майно у
вигляді жилого будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
який належав спадкодавцеві, оскільки
вона в установлений законом строк
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, але в
зв'язку з відсутністю у померлої матері
правовстановлюючого документа на
житловий будинок, вона позбавлена
можливості оформити свої спадкові
права, оскільки нотаріус не визнає
права померлого на спірний житловий
будинок, внаслідок чого змушена
звернутися з позовом до суду, при цьому
частина іншого спадкового майно нею
оформлено в установлено законом
порядку та отримано свідоцтва про
право на спадщину за заповітом.

Позивачка та її представник, які
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи (а.с.46), у судове
засідання не з'явилися. Згідно поданої
до суду письмової заяви представник
позивача в межах повноважень за
договором на представництво інтересів
прохав проводити розгляд справи у їх
відсутність за наявними в матеріалах
справи доказами, позов підтримали в
повному обсязі та прохали його
задовольнити (а.с.32,33,64).

Представник відповідача -
Солонянської селищної ради
Дніпропетровської області, який
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи(а.с.44), у судове
засідання не з'явився. Згідно письмової
заяви позов визнали та прохали
розглядати справу у їх відсутність
(а.с.47).

В зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК
України ухвалив здійснювати розгляд
справи у відсутність сторін, які
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
по наявним у справі доказах.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах
справи письмові докази, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, при
цьому доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях, а кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
чи заперечень, крім випадків
встановлених цим законом.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2, яка була матір'ю позивачки та
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі
Сергіївка Солонянського району
Дніпропетровської області (а.с.6,51),
належав на праві приватної власності
збудований в 1968 році садибний житловий
будинок АДРЕСА_1, що вбачається з
виданого ТОВ «Абріс» технічного
паспорту (а.с.14-20), витягів з по
господарських книг Солонянської
селищної ради Солонянського району
Дніпропетровської області за період з
1966 по 2010 роки (а.с.26-31), який розташований
на приватизованій земельній ділянці
загальною площею 0.80 га, наданої в тому
числі для обслуговування житлового
будинку площею 0.25 га та ведення
особистого підсобного господарства
площею 0.55 га, яка належала померлому
спадкодавцю ОСОБА_2 на праві приватної
власності згідно виданого
Солонянською селищною радою
Солонянського району державного акта
серії III-ДП № 109109 від 04 червня 1998 року
(а.с.22), який зареєстровано в книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №89.

В даному житловому будинку ОСОБА_2 була
зареєстрована та проживала до дня
своєї смерті (а.с.56).

Згідно рішення виконкому Солонянської
районної ради Дніпропетровської
області № 143 від 20 липня 1989 року за
ОСОБА_2 було визнано право власності на
розташований на території
Солонянської селищної ради по вулиці
Лісна в селі Сергіївка Солонянського
району Дніпропетровської області
житловий будинок з надвірними
будівлями (а.с.11-13), який на зазначений
період належав колгоспному двору,
головою якого була ОСОБА_2 , але на день
смерті на який нею не було на підставі
даного рішення отримано
правовстановлюючих документів на
житловий будинок (а.с.10).

Судом встановлено, що спірний житловий
будинок було збудовано відповідно до
діючого на час такого будівництва
законодавства, при цьому відсутність
факту державної реєстрації права
власності на нерухоме майно за
померлим на день його смерті не
свідчить про те, що у нього не виникло
право власності на спірний житловий
будинок відповідно до приписів діючих
станом на 1960-1989 роки нормативних актів,
оскільки на час виникнення права
власності на нерухоме майно за
померлим, момент виникнення права
власності на житловий будинок не
залежав від державної реєстрації цього
права, так як зазначені норми
законодавства почали діяти лише з 01
січня 2004 року відповідно до ЦК України
2003 року, а право власності у померлого
на спірний житловий будинок виникало
на підставі записів в по господарських
книгах відповідної сільської ради,
оскільки відповідно до ЦК України 1963
року, абзацу 2 п.6 Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах та селищах міського типу
Української РСР від 31.01.1966 року, чинним
на момент виникнення у померлого
спадкодавця права власності на
житловий будинок, не підлягали
державній реєстрації будинки і
домоволодіння, що розташовані в
сільських населених пунктах, які
адміністративно підпорядковані містам
або селищам міського типу, але до них не
приєднанні, а право власності на такі
житлові будинку підтверджувалось
записами у по господарських книгах
сільських рад та відсутністю в
технічному паспорті на будинок
відмітки про самочинне будівництво
(а.с.14-20).

Відповідно до рішення виконкому
Солонянської селищної ради
Дніпропетровської області від 05.02.2009
року за № 5 належному на праві
власності померлій ОСОБА_2 житловому
будинку та земельній ділянці для
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства, на якій розташований
будинок, було присвоєно точну адресу:
АДРЕСА_1 ( а.с.19, 23-24).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина на спадкове майно померлої
(а.с.49-63), до якого входив в тому числі і
житловий будинок, що розташований в
АДРЕСА_1 на території Солонянської
селищної ради Дніпропетровської
області, будівництво якого згідно
висновку СКП «Проектне АП Бюро»
Солонянського району
Дніпропетровської області здійснено
відповідно до вимог ДБН 360-92
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень» (а.с.25).

При житті померлою ОСОБА_2 14 липня 2006
року було складено заповіт, який
нотаріально посвідчено Солонянською
державною нотаріальною конторою за
реєстром №3240, за яким вона в разі своєї
смерті заповідала дочці ОСОБА_1
(позивачеві у справі) все своє майно, де
б воно не було та з чого б не складалося
(а.с.52).

Після смерті 27 жовтня 2008 року
спадкодавця ОСОБА_2 за місцем відкриття
спадщини за заявою позивачки як
спадкоємця за заповітом було відкрито
спадкову справу №972009 (а.с.49-63), з якої
вбачається, що позивачем ОСОБА_1 як
спадкоємцем за заповітом було подано
заяву про прийняття спадщини та
отримання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, в тому числі на
належні померлій ОСОБА_2 приватизовану
земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого селянського господарства
та розташований на зазначеній земельні
ділянці спірний житловий будинок, за
якою їй було видано нотаріусом
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
грошові внески в банківських установах
(а.с.50,62,63).

Позивачкою як спадкоємцем за заповітом
було подано заяву про прийняття
спадщини, а інші спадкоємці,
передбачені ст.1241 ЦК України, відсутні
(а.с.50-63).

В той же час, згідно постанови від 14
травня 2009 року їй було відмовлено
державним нотаріусом Солонянської
державної нотаріальної контори
Дніпропетровської області у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 в
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на ім'я
померлої ОСОБА_2, що свідчить про те, що
позивач позбавлений можливості
оформити право на спадщину на житловий
будинок за заповітом в позасудовому
порядку.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, а за позивачем необхідно
визнати право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами в порядку спадкування за
заповітом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 328, 346, 392, 1216-1226,
1233,1241,1247-1257,1268,1270,1273-1275,1296-1299 ЦК України,
ст.ст. 10,11,60,88,209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Солонянської
селищної ради Солонянського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування за
заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності в порядку спадкування за
заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
матері ОСОБА_2 на житловий будинок з
господарськими спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: суддя