АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц-7963676
Головуючий у 1 інстанції - Гладун Х.А .
Доповідач - Шахова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 16 січня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про відшкодування моральної шкоди,
завданої розповсюдженням
недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И Л А
:

5 грудня 2013 року ОСОБА_4, в інтересах
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 та просив стягнути на користь
позивача з відповідача 50 коп. на
відшкодування моральної шкоди. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що 2 грудня 2013
р. відповідач ОСОБА_1 надав інтерв'ю
журналісту Інтернет-видання
«Газета.uа», в якому заявив наступне:
«Убежден, что провокации происходили
под непосредственным наблюдением
правой руки ОСОБА_5 - ОСОБА_3. То, что это
осуществлял боевой отряд ОСОБА_3,
который в течение последних десятков
лет в Украине руководил всеми
операциями - это отряд ОСОБА_6. Это
признали не только мы, но и милиция». Ця
інформація була поширена необмеженій
кількості користувачів Інтернету та не
відповідає дійсності, а приписування
ОСОБА_3 якогось «бойового загону»,який
протягом останніх десятків років в
Україні керував всіма провокаціями
схоже на фактичне звинувачення його у
різноманітних злочинах та вимальовує
його образ не тільки як аморальної
людини а і злочинця,що прямо зачіпає
його законні права та інтереси та
завдає моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 16 січня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 у відшкодування
моральної шкоди 50 коп. та 229,40 грн.
судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2,
в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу та посилаючись на порушення
судом норм процесуального та
неправильне застосування норм
матеріального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову ОСОБА_3 в
задоволені позову .

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що
висновки суду першої інстанції про
факт розповсюдження відповідачем
неправдивої інформації відносно
позивача не відповідають обставинам
справи, оскільки надаючи відповідні
коментарі відповідачем ОСОБА_1 було
лише реалізовано своє конституційне
право на свободу думки і слова,вільне
вираження своїх поглядів і переконань.
Висловлені відповідачем вголос свої
думки та переконання про начебто
провокації «під наглядом правої руки
ОСОБА_5-ОСОБА_3»,вважає апелянт, є
виключно оціночними судженнями
громадянина України, в той час як
відповідно до ч.3 ст.30 ЗУ «Про
інформацію» позивач не скористався
своїм правом на відповідь,якщо він
вважав, що такого роду думки та
переконання були висловлено на його
адресу. При розгляді справи судом
першої інстанції не дотримано вимог
закону та роз,ясень судової практики
стосовно визначення юридичного складу
правопорушення,наявність якого може
бути підставою для задоволення позову
та вимоги про те, що при вирішення
спорів про відшкодування моральної
шкоди обов'язковому з'ясуванню
підлягають такі складові як наявність
такої шкоди,протиправність діяння,
наявність причинного зв'язку між
діянням та шкодою та вина особи, що її
заподіяла.

Серед порушень процесуального права
апелянт зазначає, зокрема, порушення
судом принципу змагальності та
безпідставну відмову в задоволені
його клопотань про особисту участь в
розгляді справи позивача та про
проведення судової психологічної
експертизи на предмет наявності чи
відсутності факту порушення особистих
немайнових прав ОСОБА_3 у зв'язку з
поширенням інформації і чи вплинула ця
інформація на його унікальні
біопсихосоціальні цінності, соціальну
оцінку його в очах оточуючих,а також
суспільну оцінку його ділових і
професійних якостей. Окрім цього
вважає також,що судом неповно з'ясовані
обставини справи,а позивачем не надано
належних доказів на підтвердження
своїх доводів та вимог про
відшкодування моральної шкоди

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник відповідача
доводи апеляційної скарги підтримав та
просив її задовольнити.

Представник позивача проти
апеляційної скарги заперечував та
просив залишити без змін рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
суд першої інстанції вважав їх
доведеними та виходив з того, що
поширена відповідачем невизначеному
колу інформація є недостовірною та
такою, що ввела в оману аудиторію
читачів,створила хибне враження про
його діяльність,ганьбить та підриває
його репутацію та завдала йому
моральну (немайнову) шкоду .

Відповідно до ст.ст.213,214 ЦПК України
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим та має стосуватися,
зокрема питань: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони стверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
установлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин тощо.

Проте, при ухваленні рішення суд першої
інстанції не виконав вимог визначених
законом.

Відповідно до положень статей 55,124
Конституції України та статті 3 ЦПК,
кожна особа має право у
порядку,встановленому цим
Кодексом,звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав свобод чи
інтересів.

Як вбачається з роздруківки
Інтернет-мережі, 2 грудня 2013 року
розміщено інформацію ОСОБА_1,зокрема:
«Убежден, что провокации происходили
под непосредственным наблюдением
правой руки ОСОБА_5 - ОСОБА_3. То, что это
осуществлял боевой отряд ОСОБА_3,
который в течение последних десятков
лет в Украине руководил всеми
операциями - это отряд ОСОБА_6. Это
признали не только мы, но и милиция».

Звернувшись в інтересах ОСОБА_3 до суду
з позовом, представник останнього
позовні вимоги обґрунтовує тим, що в
результаті поширення відповідачем
ОСОБА_1 зазначеної заяви, до широкого
загалу доведено неправдиві дані про
позивача,що завдало ОСОБА_3 моральну
(немайнову) шкоду.

Правовими підставами для задоволення
заявлених позовних вимог представник
позивача визначив, зокрема, норми
матеріального права які регулюють
поняття,види та способи захисту
особистих моральних (немайнових) прав -
це безпосередньо ст.ст. 23,201,270,273,275,280,297
Цивільного Кодексу України.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції заявлені вимоги не
змінювалися та були розглянуті судом
першої інстанції саме в таких межах.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданих відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

За змістом ст. 11 ЦПК під підставами
позову, які може змінити тільки
позивач, слід розуміти відповідно до п.5
ч.1 ст.119 цього Кодексу обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги.

За змістом ст.16 ЦК України захист
цивільних прав - це передбаченні
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення і особа,
права якої порушено, може скористатися
не будь-яким,а конкретним способом
захисту свого права.

Під способом захисту суб'єктивних
цивільних прав, слід розуміти
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника ( особу,яка порушила ці
права).

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача
підтвердив, що предметом заявлених в
суді першої інстанції позовних вимог
ОСОБА_3 є саме відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, завданої поширенням
недостовірної, негативної інформації.

Таким чином, колегією суддів
встановлено, що заявлені в інтересах
ОСОБА_3 позовні вимоги, зводяться до
відшкодування йому моральної
шкоди,завданої внаслідок
недостовірної та негативної
інформації, проте на порушення ст.ст.10,11
ЦПК суд першої інстанції вирішив
позовні вимоги які не були заявлені, не
навів докази на підтвердження
встановлених обставин та застосував
норми матеріального права, які не
підлягають застосуванню до даних
правовідносин,а саме ст.277 ЦК України -
спростування недостовірної
інформації.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
зазначені порушення є підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення .

Вирішуючи по суті позовні вимоги
ОСОБА_3 колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно роз,ясень, викладених в п.4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», якої під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Пунктом 5 постанови визначено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить,а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається, крім зазначення в
позові обставин, які спричинили
позивачу моральну шкоду, матеріали
справи доказів на підтвердження цього
не містять .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Згідно ст. 88 ЦПК з позивача на користь
відповідача підлягають до стягнення
понесені останнім судові витрати по
сплаті судового збору при подачі
апеляційної скарги в сумі 114 грн.70 коп.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 309, 313-317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 16 січня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволені
позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в сумі 114 грн.70
коп. (сто чотирнадцять грн.70 коп.).

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді