АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4139/2014
Головуючий у І інстанції - Сербіна Н.Г.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

Білич І.М.

При секретарі Онищенко О.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 19 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«СК «АХА Страхування», треті особи -
Публічне акціонерне товариство
«Укрсиббанк», Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк», про
стягнення страхового відшкодування,
пені, інфляційних витрат та 3% річних,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 17.03.2006 року між ним та ЗАТ
«Страхова компанія «Український
страховий Альянс» був укладений
договір страхування серії МА № 019401/05
АК-КР транспортного засобу- автомобіля
Mazda 3, 2006 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

29.12.2006 року застрахований автомобіль
був викрадений. По вказаному факту
20.12.2006 року Тіїровським ВМ Київського
РВ ОМУ УМВС України в Одеській області
було порушено кримінальну справу №
41 за ознаками ч.3 ст.289 КК України.

03.01.2007 року позивач звернувся до ЗАТ
«Страхова компанія «Український
страховий Альянс» із заявою, в якій
повідомив відповідача про страховий
випадок та його обставини, а також
надав всі необхідні документи,
передбачені п.6.1 Умов страхування для
отримання страхового відшкодування.
Проте, страховою компанією йому було
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування із посиланням на те, що
ним не було надано повного комплекту
оригінальних ключів, як передбачено
п.7.9 Умов страхування. Вважає, що
зазначена підстава для відмови у
виплаті страхового відшкодування є
незаконною. Просив суд з урахуванням
уточнень стягнути з відповідача -
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
яке є правонаступникомЗАТ «Страхова
компанія «Український страховий
Альянс», - на його користь страхове
відшкодування в сумі 111 800 грн., пеню в
сумі 40 807 грн. за останній рік
прострочення, а саме з 15.05.2012 року по
15.05.2013 року, інфляційні витрати в сумі 90
200,24 грн. та 3% річних в сумі 21 192, 68 грн.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 19 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник позивача просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове трішення, яким позов задовольнити,
вказуючи на невідповідність висновків
суду обставинам справи, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник апелянта просив
задовольнити апеляційну скаргу,
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню із наступних
підстав.

Судом встановлено, що 17.03.2006 року між
позивачем ОСОБА_2 та ЗАТ «Страхова
компанія «Український страховий
Альянс», правонаступником якого є
Приватне акціонерне товариство «СК
«АХА Страхування», був укладений
договір страхування серії МА № 019401/05
АК-КР транспортного засобу - автомобіля
Mazda 3, 2006 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 (а.с.4-6).

29.12.2006 року застрахований автомобіль
був викрадений. По вказаному факту
30.12.2006 року Таїровським ВМ Київського
РВ ОМУ УМВС України в Одеській області
було порушено кримінальну справу №
за ознаками ч.3 ст.289 КК України.

30.12.2006 року була винесена постанова про
зупинення досудового слідства по
вказаній кримінальній справі на
підставі п.3 ст.206 КПК України (а.с.8, 138).

03.01.2007 року позивач ОСОБА_2 повідомив
страхову компанію про настання
страхового випадку та його обставини
та надав необхідні документи,
передбачені п.6.1 Умов страхування для
отримання страхового відшкодування.

Відповідно до ст.. 970 ЦК України за
договором страхування одна сторона (
страховик) зобов'язується у разі
настання певної події ( страхового
випадку) виплатити другій стороні (
страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Судом встановлено, що 29.12.2006 року стався
страховий випадок, що не оспорюється
відповідачем.

Страхувальник виконав всі умови
договору для отримання страхового
відшкодування.

Згідно п.4.1.4 Умов страхування, ч.1,2 ст. 991
ЦК України та ст.. 26 Закону України «Про
страхування» передбачені випадки, коли
страховик має право відмовитися від
здійснення страхового відшкодування.

Однак, судом не встановлено підстав,
передбачених законодавством , для
відмови у виплаті страхового
відшкодування, а тому колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду в
частині відмови у стягненні страхового
відшкодування підлягає скасуванню та в
цій частині повинно бути постановлено
рішення про стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_2 111 800 грн. страхового
відшкодування.

Згідно з п.7.9 Умов страхування при
виплаті страхового відшкодування в
розмірі страхової суми при викраденні
або знищенні застрахованого
автотранспортного засобу,
страхувальник повинен без затримок
передати страховику свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу,
повний комплект оригінальних ключів і
після цього здійснитидокументальну
передачу права власності на
автотранспортний засіб від власника до
страховика.

12.01.2007 року страховик отримав від
ОСОБА_2 заяву, де останній зазначив, що
перший комплект ключів від автомобіля
та свідоцтво про реєстрацію автомобіля
знаходиться у відділі міліції, а другий
комплект ключів від автомобіля
знаходиться у його колишньої дружини.

Листом від 11.04.2007 року №309 відповідач
звернувся до позивача щодо
необхідності виконання обов'язків за
договором та надання другого
оригінального комплекту ключа від
застрахованого ТЗ, оскільки колишня
дружина позивача заперечувала
наявність у неї другого комплекту
ключа.

Пославшись на те, що позивач не передав
повний комплект оригінальних ключів
відповідачу, тобто порушив умови
договору страхування, що тягне за собою
застосування страховиком права,
передбаченого п.п.4.1.4 п.4.1 Умов
страхування, листом № 450 від 13.03.2008 року
відповідач відмовив позивачу у виплаті
страхового відшкодування (а.с.161-162).

Колегія суддів вважає, що передача
ключів, свідоцтва про реєстрацію ТЗ та
права власності на транспортний засіб
є наслідком виплати страхового
відшкодування і не може бути причиною і
непередача ключа не може бути причиною
для відмови у виплаті страхового
відшкодування, яке перебуває в
залежності лише від настання
страхового випадку, в забезпечення
якого і укладається договір
страхування.

Пунктом 4 вищевказаного договору
страхування було визначено, що вигодо
набувачем по договору є акціонерний
комерційний інноваційний банк
«Укрсиббанк», оскільки застрахований
автомобіль був придбаний
страхувальником в кредит, отриманий на
підставі кредитного договору № 220-6 ДОУ
1А, укладеного з АКІБ «Укрсиббанк».

З копії рішення Приморського районного
суду м.Одеси від 10.12.2008 року вбачається,
що з позивача на користь АКІБ
«Укрсиббанк» стягнуто суму кредитної
заборгованості в розмірі 112 812,54 грн.
(а.с.15).

Між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта
Банк» було укладено договір про
передачу кредитної заборгованості,
право вимоги за яким по кредитному
договору, укладеному із ОСОБА_2
перейшло до ПАТ «Дельта Банк». ПАТ
«Укрсиббанк» не скористався своїм
правом вимоги до страхової компанії , а
ПАТ «Дельта Банк» не є вигодонабувачем
за спірним договором страхування, а
відтак суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, що в позові із
цих підстав повинно бути відмовлено.

В частині стягнення коштів,
передбачених ст.. 625 ЦК України колегія
суддів прийшла до висновку про відмову
в цій частині у задоволенні позовних
вимог, оскільки позивачем на надано
доказів на підтвердження суми, яку він
просив стягнути.

Так як суд частково задовольняє вимоги
позивача, то з відповідача на користь
держави стягує державне мито
пропорційно задоволеній частині
позовних вимог, а саме в розмірі 1118 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315, 316 ЦПК
України , колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задовольнити частково .

Рішення Подільського районного
суду м.Києва від 19 грудня 2013 року
скасувати та постановити нове рішення ,
яким частково задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_2.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «СК «АХА
Страхування» на користь ОСОБА_2 111 800 грн
( сто одинадцять тисяч вісімсот)
страхового відшкодування.

В решті в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «СК «АХА
Страхування» на користь держави
судовий збір в розмірі 1118 грн

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: