Провадження № 2/755/180/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.
О.

при секретарях Зіньковській
Ю.М., Лисенко М. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради, третя особа: Головне управління
юстиції у місті Києві про визнання
спадкоємцем четвертої черги,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2013 року позивач
звернулась до суду з позовом до
Київської міської ради, третя особа:
Головне управління юстиції у місті
Києві про визнання спадкоємцем
четвертої черги посилаючись на те, що з
вересня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 вона
проживала однією сім'єю з ОСОБА_2 в
квартирі АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2
помер, після його смерті відкрилась
спадщина на квартиру та інше майно.
Оскільки, на час відкриття спадщини
вона проживала разом зі спадкодавцем
та заяву про відмову від спадщини вона
не подавала, а тому вважається такою, що
прийняла спадщину. Звернувшись в
червні 2013 року до державного нотаріуса
Другої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що
відсутні докази родинних та інших
відносин зі спадкодавцем. Тому просить
суд визнати її спадкоємцем четвертої
черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_2; визнати її такою, що вчасно
прийняла спадщину після смерті
спадкодавця ОСОБА_2

Позивач та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили суд визнати
ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2;
визнати ОСОБА_1 такою, що вчасно
прийняла спадщину після смерті
спадкодавця ОСОБА_2

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав та
пояснив, що позивачем не надано доказів
того, що проживала однією сім'єю зі
ОСОБА_2, в зв'язку з чим відсутні
підстави для визнання її спадкоємицею
четвертої черги. Тому просив суд
відмовити в задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, надійшов лист про розгляд
справи у відсутність представника.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, її представника,
представника відповідача, свідків,
дослідивши матеріали справи приходить
до наступного.

Як вбачається з пояснень та
матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
ОСОБА_2, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть (а.с.6).

Наполягаючи на задоволенні
позову позивач пояснила, що з вересня
2002 року до 13 січня 2011 року вона
проживала однією сім'єю з ОСОБА_2 в
квартирі АДРЕСА_1. Вони були пов'язані
спільним побутом, вели спільне
господарство, а саме приймали участь у
спільних витратах, спрямованих на
забезпечення життєдіяльності сім'ї,
мали взаємні права та обов'язки, але до
державного органу реєстрації актів
цивільного стану про реєстрацію шлюбу
не звертались.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1
ЦПК України).

Довідкою ЖРЕО №409 від 17.08.2012 року
підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно
проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 2002 року
і по день смерті колишнього власника
квартири ОСОБА_2 (а.с.5).

Допитана в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_3 пояснила, що знає
позивача більше десяти років, так як
вони є сусідами, вона проживає в
квартирі НОМЕР_1. Покійний ОСОБА_2
проживав в квартирі НОМЕР_2 з 1963 року,
спочатку з батьками, а потім сам.
Позивач доглядала за померлим, була
його дружиною, але свідок не знає чи
шлюб у них був зареєстрований. Покійний
ОСОБА_2 ніколи до цього не був у
зареєстрованому шлюбі. Вона постійно
бачила позивача разом з ОСОБА_2 Знає, що
в них був спільний бюджет і вони вели
спільне господарство.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що вона подруга позивача вже
близько десяти років. Позивач
проживала з покійним вісім - вісім з
половиною років. Вони вели спільне
господарство, купували разом їжу,
сплачували за комунальні послуги. Знає,
що позивач після смерті ОСОБА_2
займалась його похованням. Двічі на
тиждень заходила до них в гості. ОСОБА_2
ніколи не згадував про родичів, тому
вона їх не знає. Про дітей теж ніколи не
говорив, що вони є.

ОСОБА_5, який був допитаний в судовому
засіданні в якості свідка пояснив, що
знає позивача як сусідку 10 - 12 років. Він
же проживає в квартирі НОМЕР_3 з 1980 року.
Знає, що ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_1
однією сім'єю як чоловік та дружина. До
ОСОБА_1 він не бачив, щоб ОСОБА_2 з кимось
проживав. Позивач водила покійного в
лікарню та в парк, а також вона
займалась його похованням. Знає, що в
ОСОБА_2 інших родичів не було.

Відповіддю на запит суду з відділу
реєстрації смерті у місті Києві від
24.01.2014 року № 156/01-22-2 (а.с.66)
підтверджується, що реєстрація смерті
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проведена у
відділі про що складено актовий запис
про смерть № 1074 від 17.01.2011 року.
Заявником при реєстрації була ОСОБА_1,
якій і було видано свідоцтво про
смерть.

З копії довідки від 20.12.2013 року № 2101 зав.
патологоанатомічного відділення ЦРЛ
(а.с.48) вбачається, що тіло померлого
ОСОБА_2 було видано після проведення
розтину ОСОБА_1 15.01.2011 року для
поховання.

Копією накладної № 348 від 14.01.2011 року
(а.с.47) підтверджується, що ОСОБА_1 було
придбано всі необхідні речі для
поховання ОСОБА_2

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України, що містяться в постанові
№5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в
правах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» встановлення
судом факту перебування у фактичних
шлюбних відносинах на підставі п. 5 ст.
273 ЦПК України /в редакції 1963р./ може
мати місце, якщо такі відносини виникли
до 8 липня 1944р. і тривали до смерті
/пропажі безвісти на фронті/ одного з
подружжя, внаслідок чого шлюб не може
бути зареєстровано в органах РАГС. В
інших випадках заяви про встановлення
факту перебування у фактичних шлюбних
відносинах судовому розгляду не
підлягають.

Цивільний процесуальний кодекс в
редакції 2004 р., п. 5 ст. 256 якого
передбачено розгляд судом справ про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
вступив в законну силу лише з 01.09.2004 р.

Отже, суд вважає встановленим факт, що
ОСОБА_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_2
з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто по день
смерті.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що ОСОБА_1 є єдиною
спадкоємицею після смерті ОСОБА_2
Відповіддю на запит суду з Другої
Київської державної нотаріальної
контори (а.с.29) підтверджується, що
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2
спадкоємці з заявами про прийняття
спадщини не звертались.

Пунктами 20, 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р.
«Про судову практику у справах про
спадкування» визначено, що справи про
спадкування за законом мають
вирішуватись на основі правил глави 86
ЦК. Спадкування за законом
здійснюється позачергово. У четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на
спадщину осіб, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини
(четверта черга спадкоємців за
законом), судам необхідно враховувати
правила частини другої статті 3 СК про
те, що сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обв'язки. Зазначений п'ятирічний строк
повинен виповнитися на момент
відкриття спадщини і його необхідно
обчислювати з урахуванням часу
спільного проживання зі спадкодавцем
однією сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

До числа спадкоємців четвертої черги
не входить особа, яка хоча і проживала
спільно зі спадкодавцем, але
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
іншою особою. Зазначене положення
поширюється щодо осіб - чоловіка або
жінки, які проживають у фактичних
шлюбних відносинах, але перебувають в
іншому зареєстрованому шлюбі; проте не
поширюється щодо інших осіб, які
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
іншою особою, але проживали однією
сім'єю зі спадкодавцем на інших
засадах, ніж фактичні шлюбні відносини
(п.5.1 листа Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013
р. «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»).

Позивач є спадкоємцем майна померлого
ОСОБА_2 четвертої черги (особою, яка
проживала зі спадкодавцем однією
сім'єю у фактичних шлюбних відносинах
протягом шести років), ані позивач, ані
померлий не були в цей час в іншому
зареєстрованому шлюбі, що знайшло своє
підтвердження в судовому засіданні з
пояснень позивача та свідків.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу
України, у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи,
які проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 Цивільного кодексу
України передбачено, що спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1
проживала з ОСОБА_2 однією сім'єю більше
п'яти років до часу відкриття спадщини,
а тому є спадкоємцем четвертої черги за
законом, вважається такою, що прийняла
спадщину, оскільки протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України,
вона не заявила про відмову від
спадщини.

З врахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1264, 1268 Цивільного кодексу
України, постановою Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову
практику у справах про спадкування»,
постановою Пленуму Верховного Суду
України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову
практику в правах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення»,
ст.ст. 1, 10, 11, 58, 60, 61, 131, 208, 209, 212- 215, 218, 256
ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради,
третя особа: Головне управління
юстиції у місті Києві про визнання
спадкоємцем четвертої черги
задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої
черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_2.

Визнати ОСОБА_1 такою, що вчасно
прийняла спадщину після смерті
спадкодавця ОСОБА_2.

До суду може бути подана
апеляційна скарга на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя