Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/191/14
Головуючий у 1 інстанції: Яркіна С.В.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Бондар М.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ФІДОБАНК» на
заочне рішення Запорізького районного
суду Запорізької області від 04 жовтня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«ФІДОБАНК», ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом до ПАТ
«ФІДОБАНК». У позові зазначалось, що
21.07.2008 року між відповідачами укладено
кредитний договір № 014/10614/3/20328. Згідно
договору ВАТ «Ерсте Банк»
(правонаступник ПАТ «ФІДОБАНК») надав
ОСОБА_4 не відновлювану кредитну лінію
в сумі 48 000 дол. США, а ОСОБА_4
зобов'язався повернути цей кредит до
20.07.2018 року та сплатити проценти за його
користування в розмірі 14,5 % річних.
Цього ж дня в забезпечення виконання
цього договору банк уклав з ОСОБА_3
договір поруки № 014/10614/3/20328 ПФО.
Посилаючись на те, що вказаний договір
поруки був підписаний нею проти її
волі, внаслідок погроз застосування
насильства з боку ОСОБА_4, з підстав
ст.231 ЦК України просила визнати цей
правочин недійсним.

Заочним рішенням Запорізького
районного суду Запорізької області від
04 жовтня 2013 року позовні вимоги
задоволено.

Визнано недійсним договір поруки №
014/10614/3/20328 ПФО від 21.07.2008 року, укладений
між ПАТ «ФІДОБАНК», ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ
«ФІДОБАНК» подано апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю - доповідача,
пояснення сторін апеляційного
провадження, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_3, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
позивачка уклала оспорюваний договір
поруки проти її волі внаслідок погроз
застосування насильства з боку ОСОБА_4,
тому на підставі ст. 231 ЦК України такий
договір суд визнав недійсним.

Суд правомірно виходив з того, що факт
погрози застосування насильства на
ОСОБА_3 під час укладання оспорюваного
правочину з боку ОСОБА_4 доведено
вироком Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 10 червня 2013 року,
яким останнього визнано винним у
скоєнні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1,2 ст.355 КК України
(а.с.8-11).

Доводи апеляційної скарги про те, що
ПАТ «ФІДОБАНК» не був залучений у
кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 не спростовує висновків суду.

Згідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Виходячи з приписів даної правової
норми, вирок суду є підставою для
звільнення від доказування тих фактів,
що встановлені ним, і не залучення
банку не спростовує преюдиціальності
вироку у даній справі.

Зазначеним вироком встановлено, що
ОСОБА_4 21.07.2008 року примусив ОСОБА_3
виступити поручителем у договорі з
банком «Ерсте Банк» на загальну суму
48000 доларів США, з погрозою
застосування насильства.

Не підлягає задоволенню заява апелянта
про застосування строку позовної
давності до вимог позивачки з огляду на
таке.

Колегія суддів погоджується з
твердженнями апелянта про те, що
перебіг строку позовної давності для
вимог про визнання недійсним договору
поруки розпочався 21 липня 2008 року,
тобто в день його укладення.

Частиною 3 ст. 258 ЦК України, в редакції
станом на 21.07.2008р., передбачалась
спеціальна позовна давність у 5 років
до вимог про визнання недійсним
правочину, вчиненого під впливом
насильства або обману, проте Законом
України від 20 грудня 2011 року вказана
норма була виключена. Разом з тим,
згідно до п.5 Прикінцевих та перехідних
положень до цього закону встановлено,
що протягом трьох років з дня набрання
чинності цим законом особа має право
звернутись до суду з позовом про
визнання недійсним правочину
вчиненого під впливом насильства або
обману.

Таким чином, з огляду на те, що строк
позовної давності до вимог про
визнання недійсним вказаного договору
поруки на підставі ст.231 ЦК України
спливає 20 грудня 2014 року, а позов
заявлено 11 вересня 2013 року, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
позивачка звернулась до суду за
захистом своїх прав в межах строку
позовної давності.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 -315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ФІДОБАНК»
відхилити.

Заочне рішення Запорізького
районного суду Запорізької області від
04 жовтня 2013 року по цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: