Справа № 304/639/14-ц
Провадження № 4-с/304/11/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року м. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Амаровича В.П.,

при
секретарі - Ковач М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на
дії головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції Закарпатської області Вогар
Віталії Василівни та начальника
відділу державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції Закарпатської області та
визнання незаконною постанови про
зупинення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у
якій просить визнати незаконною
постанову головного державного
виконавця відділу ДВС Перечинського
РУЮ Вогар В.В. від 08 квітня 2014 року, якою
зупинено виконавче провадження ВП
№420473218 по примусовому виконанню
виконавчого листа Перечинського
районного суду №304/1114/13-ц про стягнення
з ОСОБА_3 на його користь боргу у сумі
3349,28 грн., 1500,00 грн. моральної шкоди та
229,40 грн. судового збору; визнати
незаконними дії начальника відділу ДВС
Перечинського РУЮ по контролю за діями
підлеглого - головного державного
виконавця відділу Вогар В.В. та при
затвердженні оскаржуваної постанови.
Скаргу мотивує тим, що постановою
головного державного виконавця
відділу ДВС Перечинського РУЮ Вогар
В.В. від 08 квітня 2014 року зупинено
виконавче провадження ВП №420473218 по
примусовому виконанню виконавчого
листа Перечинського районного суду
№304/1114/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на
його користь боргу у сумі 3349,28 грн., 1500,00
грн. моральної шкоди та 229,40 грн.
судового збору. 08 квітня 2014 року
зазначена постанова затверджена
начальником відділу ДВС Перечинського
РУЮ Беца С.А. Підставою для цього
послужила винесена 25 березня 2014 року
державним виконавцем постанова про
розшук майна боржника, а саме
транспортного засобу марки «ГАЗ 24».
Вважає, що вказана постанова є
незаконною та такою, що винесена з
порушенням чинного законодавства,
зокрема ст.ст. 1, 6, 52, 55 Закону України
«Про виконавче провадження». Ним
встановлено, що автомобіль, який
оголошено в розшук, на даний час
проданий на запасні частини і в цьому
випадку він ніколи не буде знайдений, а
рішення суду залишиться невиконаним. В
той же час, боржник володіє житловим
будинком з прибудовами та рядом іншого
майна, за рахунок якого можна
задовольнити вимоги. Оскільки головний
державний виконавець відділу ДВС
Перечинського РУЮ Вогар В.В. вимоги
законодавства при винесенні
оскаржуваної постанови не виконала, а
начальник відділу Беца С.А.,
затвердивши вказану постанову, не
забезпечила належний контроль за діями
Вогар В.В., допустила службову
недбалість, що призвело до порушення
чинного законодавства, його законних
прав та інтересів, тому просить скаргу
задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, однак подав заяву, у якій
просить справу розглянути без його
участі, вимоги, викладені у скарзі,
підтримує в повному обсязі.

Начальник відділу ДВС Перечинського
РУЮ Беца С.А. та головний державний
виконавець Вогар В.В. у судове
засідання не з'явилися, однак Беца С.А.
подала заяву, у якій просить скаргу
розглянути у їх відсутності, прийнявши
до уваги раніше подані ними письмові
заперечення.

Так, начальник відділу ДВС
Перечинського РУЮ Беца С.А. подала
письмове за печення, у якому просить
відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1,
оскільки з метою неупередженого,
своєчасного і повному обсязі вчинення
виконавчих дій при примусовому
виконанні виконавчого листа №304/114/13-ц
від 03 січня 2014 року, керуючись ст. 40
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
розшук майна боржника ВП №42043218 від 25
березня 2014 року, яку надіслано за вих.
№2-248/1571 від 25 березня 2014 року для
виконання до ВДАІ Перечинського РВ (з
обслуговування Перечинського та
Великоберезнянського районів) УМВС
України в Закарпатській області та
ВРЕР УДАІ ГУМВС України в
Закарпатській області для виконання. 08
квітня 2014 року в порядку п. 4 ст. 38
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
зупинення вищевказаного виконавчого
провадження за №ЄДРВП 42043218. Згідно
довідки Державної податкової служби
України у ОСОБА_3 відсутні відкриті
розрахункові рахунки. Крім цього,
житловий будинок, яким володіє боржник,
перебуває в заставі банку, а тому
державний виконавець не має права
звернути стягнення на вказане нерухоме
майно. Також оскільки сума боргу ОСОБА_3
не перевищує 10 розмірів мінімальної
заробітної плати, тому відповідно до п.
7 ст. 52 Закону України «Про виконавче
провадження» звернення стягнення на
будинок не може бути здійснено. 17
квітня 2014 року в порядку ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову про залучення
працівників правоохоронних органів з
метою забезпечення правопорядку і
охорони громадського порядку при
проведенні виконавчих дій, пов'язаних з
виявленням та подальшим описом майна
боржника по місцю його реєстрації. 17
квітня 2014 року ОСОБА_3 направлено
вимогу державного виконавця щодо
надання безперешкодного доступу до
його будинку. Також 17 квітня 2014 року
ОСОБА_1 направлено вимогу щодо надання
транспортного засобу для виїзду за
місцем реєстрації боржника або
здійснити авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій, яку останній залишив без уваги.

Головний державний виконавець відділу
ДВС Перечинського РУЮ Вогар В.В. також
подала письмове за печення, у якому
просила у задоволенні скарги
відмовити, оскільки постанова про
зупинення виконавчого провадження
винесена з дотриманням п.4 ч.1 ст.38
Закону України «Про виконавче
провадження», яка передбачає, що
виконавче провадження може бути
зупинено у разі оголошення розшуку
боржника, транспортних засобів
боржника або розшуку дитини.
Твердження ОСОБА_1 про те, що постанова
про зупинення виконавчого провадження
має на меті затягнути на невизначений
термін виконання судового рішення є
хибним, оскільки підставою для її
винесення послужила постанова про
розшук транспортного засобу боржника,
що свідчить про вжиття державним
виконавцем передбачених чинним
законодавством заходів щодо
примусового виконання рішення.
Твердження скаржника про те, що нею не
дотримано встановлений ст.ст. 52, 55
Закону України «Про виконавче
провадження» порядок звернення
стягнення на майно боржника, є
безпідставними, оскільки ОСОБА_1 із
матеріалами виконавчого провадження
не ознайомлювався та жодної участі у
такому не приймав. Що стосується
належного боржнику іншого майна, в тому
числі житлового будинку, то у
відповідності до ч.7 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі, якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадження, не
перевищує десяти розмірі мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що
постановою головного державного
виконавця відділу ДВС Перечинського
РУЮ Вогар В.В. про зупинення
виконавчого провадження від 08 квітня
2014 року, при примусовому виконанні
виконавчого листа №304/114/13-ц, виданого
Перечинським районним судом 03 січня 2014
року про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 боргу у сумі 3349,28 грн., 1500,00 грн.
моральної шкоди та 229,40 грн. судового
збору, зупинено виконавче провадження
до встановлення місцезнаходження
транспортного засобу ГАЗ 24,
легковий седан, номер двигуна НОМЕР_1,
номер шасі НОМЕР_2, оголошеного в розшук
постановою державного виконавця від 25
березня 2014 року (а.с. 4).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 38 цього ж
Закону виконавче провадження може бути
зупинено у разі оголошення розшуку
боржника - фізичної особи, транспортних
засобів боржника або розшуку дитини.

Таким чином, суд вважає, що оскаржувану
постанову державним виконавцем було
прийнято відповідно до закону, в межах
його повноважень і права чи свободи
заявника не було порушено, порушення
державним виконавцем ст.ст. 1, 6, 52, 55
Закону України «Про виконавче
провадження» суд не знаходить, а отже у
задоволенні скарги у частині визнання
постанови про зупинення виконавчого
провадження незаконною слід відмовити.

При цьому, після зупинення виконавчого
провадження, державним виконавцем, у
порядку ч. 4 ст. 39 Закону України «Про
виконавче провадження», вживаються
заходи щодо розшуку боржника (його
майна) та перевірки його майнового
стану, а саме 17 квітня 2014 року винесено
постанову про залучення працівників
правоохоронних органів з метою
забезпечення правопорядку і охорони
громадського порядку при проведенні
виконавчих дій, пов'язаних з виявленням
та подальшим описом майна боржника по
місцю його реєстрації, а також 17 квітня
2014 року боржнику направлено вимогу
щодо надання безперешкодного доступу
до належного йому будинку.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про
визнання незаконними дій начальника
відділу ДВС Перечинського РУЮ Беца С.А.
по контролю за діями підлеглого -
головного державного виконавця
відділу Вогар В.В. та при затвердженні
оскаржуваної постанови, то суд вважає,
що оскільки постанова про зупинення
виконавчого провадження прийнята
державним виконавцем відповідно до
закону та в межах його повноважень,
тому суд вважає, що у задоволенні таких
також слід відмовити.

Посилання заявника ОСОБА_1 на те, що
автомобіль, який оголошено в розшук, на
даний час проданий на запасні частини,
під час розгляду скарги не знайшли
свого підтвердження та у матеріалах
справи жодних належних та допустимих
доказів з приводу цього немає.

Крім цього, твердження ОСОБА_1 про те, що
державний виконавець може звернути
стягнення на належний боржнику ОСОБА_3
житловий будинок, то суд такі до уваги
не приймає, виходячи з наступного.

При виконанні судових рішень про
стягнення грошових коштів державний
виконавець згідно зі статтею 52 Закону
України «Про виконавче провадження» у
першу чергу звертає стягнення на кошти
боржника в гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і у вкладах боржника у банках
та інших фінансових установах, на
рахунках в цінних паперах у
депозитаріях останніх, і лише за
відсутності у боржника коштів і
цінностей- на належне йому інше майно,
за винятком того, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення.

Наведений у додатку до Закону України
«Про виконавче провадження» перелік
видів майна громадян, на яке не може
бути звернено стягнення за виконавчими
документами, є єдиним для всіх випадків
звернення стягнення на зазначене
майно.

Стягнення на нерухоме майно (будинок,
квартиру, інше приміщення та земельну
ділянку) звертається за відсутності у
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна з додержанням правил статті 63
Закону України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до ч. 7 ст. 52 цього Закону у
разі якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадженням, не
перевищує десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника.

Враховуючи, що загальна сума
заборгованості боржника ОСОБА_3 за
виконавчим провадженням становить 5078,68
грн., тобто не перевищує десяти
розмірів мінімальної заробітної плати,
а тому відповідно до ч. 7 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець не може звернути
стягнення на єдине житло боржника та
земельну ділянку, на якій розташоване
це житло.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 38, 39, 52 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 197, 383, 387
ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції Закарпатської області Вогар
Віталії Василівни та начальника
відділу державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції Закарпатської області та
визнання незаконною постанови про
зупинення виконавчого провадження -
відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в п'ятиденний строк
з дня проголошення ухвали. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Амарович В. П.