РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2014 року
м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА В
СКЛАДІ:

Головуючого
- судді Комісарчук О.В.

З участю
секретаря Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до 643 Управління
начальника робіт про стягнення
грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив стягнути з відповідача на
свою користь грошові кошти в сумі 12187,00
грн., при цьому посилаючись на те, що
сторони по справі усно попередньо
домовились про укладення договору
оренди нежитлового приміщення. На
виконання усної домовленості позивач в
рахунок сплати орендної плати вніс
аванс в сумі 12187,00 грн. Проте, всупереч
домовленостям відповідач в подальшому
відмовився від письмового укладення
договору оренди та від повернення
сплачених коштів. Позивач зазначив, що
відповідач порушив вимоги статей 526, 610
ЦК України, допустив неналежне
виконання зобов'язання, а тому просить
стягнути з відповідача борг в сумі 12187,00
грн.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив позов задоволити з підстав,
викладених в ньому. Додатково пояснив,
що вніс кошти від свого імені як
фізична особа, а оскільки договір
оренди укладено так і не було,
приміщення в оренду відповідачем не
надано, просить кошти стягнути.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування заперечень пояснив, що
між відповідачем та позивачем, як
фізичною особою, були відсутні будь-які
домовленості щодо укладення договору
оренди. Кошти в сумі 12187,00 грн. були
внесені позивачем в рахунок погашення
заборгованості по орендній платі на
виконання умов договору оренди
нерухомого майна, укладеного між 643
Управління начальника робіт та ПП
«Компанія Трансбуд» 01.07.2012 року, а тому
підстави для стягнення коштів на
користь позивача відсутні.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності за своїм
внутрішнім переконанням, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох і більше
сторін, спрямована на встановлення,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частина 1 статті 638 ЦК України визначає,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 цієї ж статті передбачає, що
договір укладається шляхом пропозиції
однієї із сторін укласти договір
(оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір
може бути укладений у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Пропозицію укласти договір (оферту)
може зробити кожна сторона із сторін
майбутнього договору. Пропозиція
укласти договір повинна містити
істотні умови договору і виражати
намір особи, яка її зробила, вважати
себе зобов'язаною у разі її прийняття.
Відповідь особи, якій адресована
пропозиція укласти договір, про її
прийняття (акцепт) повинна бути повною
і безумовною (ч.1 ст. 641, ч. 1 ст. 642 ЦК
України).

В силу ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є
укладеним з моменту одержання особою,
яка направила пропозицію укласти
договір, відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та
фізичних-осіб підприємців відповідач є
підприємством державної форми
власності, яке здійснює діяльність у
сфері оборони (а.с. 8-9).

Зі змісту ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» вбачається, що істотними
умовами договору оренди є: об'єкт
оренди; термін, на який укладається
договір оренди; орендна плата з
урахуванням її індексації; порядок
використання амортизаційних
відрахувань, якщо їх нарахування
передбачено законодавством;
відновлення орендованого майна та
умови його повернення; виконання
зобов'язань; забезпечення виконання
зобов'язань - неустойка (штраф, пеня),
порука, завдаток, гарантія тощо;
порядок здійснення орендодавцем
контролю за станом об'єкта оренди;
відповідальність сторін; страхування
орендарем взятого ним в оренду майна;
обов'язки сторін щодо забезпечення
пожежної безпеки орендованого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» договір оренди вважається
укладеним з моменту досягнення
домовленості з усіх істотних умов і
підписання сторонами тексту договору.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, якими обмінялись сторони, а
також якщо він підписаний його
стороною (сторонами).

Таким чином, договір оренди державного
майна між сторонами повинен був бути
укладений виключно у письмовій формі,
підписаний сторонами з досягненням
згоди з усіх істотних умов.

На підтвердження досягнення
домовленості про укладення договору
оренди нерухомого майна та сплати
коштів в рахунок орендної плати в сумі
12187, 00 грн. позивач надав суду квитанцію
до прибуткового касового ордеру № 52
(без дати), в якому зазначено, що від
ОСОБА_1 прийнято кошти на підставі
договору оренди боксу в сумі 12187, 00 грн.
(а.с.6, 31).

Будь-яких інших письмових доказів, які
б підтверджували, що між сторонами
велись перемовини щодо укладення
договору оренди майна або досягнення
певних домовленостей позивач суду не
надав, що є його обов'язком в силу ст.ст.
10,60 ЦК України.

Позивач зазначав, що між сторонами була
досягнута попередня домовленість,
тобто фактично укладено попередній
договір.

Відповідно до ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена, - у
письмовій формі.

В судовому засіданні позивач не зміг
пояснити суду, на яких конкретних
умовах повинен був бути укладений
договір оренди, зокрема, щодо його
істотних умов, передбачених законом
для даного виду договору. Попередній
договір у письмовому вигляді суду не
надав.

Натомість судом встановлено, що між
відповідачем та ПП «Компанія Трансбуд»
було укладено договір оренди
індивідуально визначеного (нерухомого)
майна, що належить до державної
власності № 20/12 від 01.07.2012 року та
договір № 20-02/12 оренди частини боксу
зберігання техніки від 01.07.2012 року.

Згідно прибуткового касового ордеру №
53 від 17.07.2013 року від ПП «Компанія
Трансбуд» через ОСОБА_1 (позивач по
справі) було внесено в касу відповідача
12187,00 грн. - оплата за оренду приміщення
боксу.

Зі змісту прибуткового касового ордеру
№ 52 від 12.07.2013 року вбачається, що в касу
підприємства було внесено кошти в сумі
300,00 грн. ОСОБА_2

Нумерація прибуткових касових ордерів
та їх зміст відповідним чином
відображені в касовій книзі (а.с. 25-28),
оригінал якої був наданий
представником відповідача суду для
огляду.

Суд приймає вказані вище документи як
належний доказ по справі, оскільки вони
є первинними бухгалтерськими
документами, оригінали представлені
суду у прошитому та пронумерованому
вигляді, складені у відповідності до
встановлених вимог, крім того, логічно
пов'язані з іншими наданими суду
доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3, який є керівником відповідача,
пояснив, що між ним та позивачем не
велись переговори та не були досягнуті
домовленості щодо укладення договору
оренди. Приміщення боксу орендувались
ПП «Компанія Трансбуд», внаслідок
неналежного виконання обов'язків по
сплаті орендної плати утворилась
заборгованість в сумі 12187,00 грн.
Оскільки позивач перебував у дружніх
стосунках з керівником ПП «Компанія
Трансбуд», про що було відомо, від нього
і були отримані кошти в рахунок
погашення боргу по орендній платі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4, який
працює на посаді головного бухгалтера
643 УНР, пояснив, що він особисто приймав
від позивача кошти в сумі 12187,00 грн. в
рахунок погашення боргу по орендній
платі від імені ПП «Компанія Трансбуд».

Суд приймає як належні докази
показання допитаних свідків, які є
логічними, послідовними та
узгоджуються з письмовими доказами по
справі.

Зі змісту рахунку на оплату № 104 від
03.07.2013 року вбачається, що
заборгованість ПП «Компанія Трансбуд»
за договором оренди частини боксу
зберігання техніки № 20-02/12 за 7 місяців
склала 12187,00 грн. (1741,00 - орендна плата за
1 місяць х 7 місяців (листопад 2012 року -
травень 2013 року) - а.с. 47, 49-51.

Суд відхиляє як неналежний доказ
надану позивачем квитанцію до
прибуткового касового ордеру № 52 (без
дати), оскільки даний фінансовий
документ не оформлений належний чином,
не містить дати та спростовується
дослідженими в судовому засіданні
іншими доказами. Не може бути прийнятий
судом як належний доказ по справі лист
директора ПП «Трансбуд» Чуба П.П.,
оскільки вказаний документ не
виготовлений на фірменому бланку ПП
«Компанія Трансбуд», не містить
кутового штампу із зазначенням дати та
вихідного номера, що є його
обов'язковими реквізитами. Лист
виданий директором ПП «Трансбуд», зі
змісту документу вбачається, що
позивач не був уповноважений проводити
розрахунки від імені ПП «Трансбуд», а
відтиск печатки на документі вказує на
найменування іншого підприємства - ПП
«Компанія Трансбуд», тобто
найменування підприємств є різними, а
тому вказаний документ є недопустимим
доказом.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позивач не
довів належними та допустимими
доказами, що між сторонами існували
договірні зобов'язання та/або
домовленості про укладення договору
оренди, як попереднього, так і
основного, як і не доведено, що сплачені
кошти внесені як аванс в рахунок
майбутнього підписання договору
оренди.

Розглянувши справу в межах позовних
вимог, заявлених позивачем, згідно
визначених ним підстави та предмету
позову - порушення норм ст.ст. 526, 610 ЦК
України у зв'язку з неналежним
виконанням зобовязання, суд відмовляє
в задоволенні позову за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до 643
Управління начальника робіт про
стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
О.В. Комісарчук