Справа № 1324/1673/12
Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/1211/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І,, Федоришина А.В.

за участю секретаря:
Іванової О.О.,

з участю: представника
позивача Мінчева А.С.,

відповідача ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача
Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія
"Гарант-Авто" на заочне рішення
Трускавецького міського суду
Львівської області від 10 червня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Гарант-Авто" до
ОСОБА_4, Малого приватного підприємства
"Вітязь" про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в
порядку регресу, -

в с т а
н о в и л а :

У липні 2012 року ПАТ "Українська
страхова компанія "Гарант-Авто"
звернулось в суд з позовом до ОСОБА_4,
МПП "Витязь" про відшкодування в
порядку регресу 49980,00 грн. шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
трапилась 09.01.2010 р., винним у вчиненні
якої відповідно до постанови
Апеляційного суду Львівської області
визнано ОСОБА_4, цивільно-правова
відповідальність якого була
застрахована за договором від 19.11.2009 р.,
укладеним між МПП «Вітязь» та ВАТ «УСК
«Дженералі-Гарант» (ПАТ «УСК
«Гарант-Авто»). Рішенням
Миколаївського районного суду
Львівської області від 26.12.2011 р.
стягнуто з позивача на користь
потерпілих у ДТП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по
24990,00 грн. страхового відшкодування,
рішення суду позивачем виконано.
Покликаючись на те, що водій ОСОБА_4
самовільно залишив місце пригоди, і в
недотримання вимог підпункту 33.1.4 ст.33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», не надав
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди
страховику письмового повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду, що у
відповідності до статті 38
вищеназваного закону та ст. 1191 ЦК
України потягнуло для страховика
право подання регресного позову про
солідарне стягнення з відповідачів
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Заочним рішенням Трускавецького
міського суду Львівської області від 10
червня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
ПАТ "Українська страхова компанія
"Гарант-Авто" подав на нього апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі. У якості підстав незаконності
рішення суду наводить доводи,
аналогічні обгрунтуванням позовної
заяви.

В додаткових поясненнях апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції:

не враховано тієї обставини, що
постановою Апеляційного суду
Львівської області було встановлено,
що ОСОБА_4 самовільно залишив місце ДТП;

не розглянуто і не описано в рішенні
жодного доказу, який би підтверджував,
що ОСОБА_4 звертався до позивача із
повідомленням про настання страхового
випадку, якимось іншим чином, окрім
того, який вказаний у позовній заяві, а
тому за основу повинно братись
письмове повідомлення МПП «Вітязь»
(страхувальника) від 17 травня 2011 року,
яке долучене до матеріалів справи;

не було направлено позивачу
заперечення на позовну заяву, як це
передбачено цивільним процесуальним
законодавством, тим самим, порушивши
права позивача на об»єктивний і
належний розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, як беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення скарги, з наступних
мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції послався на те, що
ОСОБА_4, згідно постанови апеляційного
суду Львівської області від 28.12. 2010 року
№ 33-467/10 визнаний винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ч.4 ст.122
КУпАП - створення аварійної ситуації і
водночас згаданою постановою він не
визнаний у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст.122- 4
КУпАП - залишення водіями транспортних
засобів, іншими учасниками дорожнього
руху на порушення встановлених правил
місця дорожньо-транспортної пригоди,
до якої вони причетні. Редакція ст.33 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції, яка діяла на
момент вчинення ДТП, на відміну від
теперішньої редакції, не передбачала
обов»язкового письмового
повідомлення, тобто повідомлення
могло бути усним, телефонним тощо.
ОСОБА_4 в своєму запереченні зазначає,
що він повідомив страховика про факт
настання страхового випадку телефоном
на кол-центр, що відповідало обов»язку
страхувальника на той час. Беручи до
уваги вищенаведене, те, що станом на
момент ДТП законом не вимагалось
обов»язкової письмової форми
повідомлення про страховий випадок
страховика, суд першої інстанції
вважав, що в задоволенні позову слід
відмовити за безпідставністю, оскільки
ані факт покинення місця ДТП водієм,
ані факт не повідомлення страховика не
знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи та в судовому
засіданні.

Колегія суддів погоджується з
законністю і обґрунтованістю
висновків суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно редакції пункту 33.1 ст.33 та
пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», чинної на момент настання
дорожньо-транспортної пригоди:

33.1. Учасники дорожньо-транспортної
пригоди зобов'язані:

33.1.1. терміново повідомити про
дорожньо-транспортну пригоду
відповідні органи Міністерства
внутрішніх справ України;

33.1.2. вжити заходів для невідкладного,
але не пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика, з яким було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, або, у випадках,
передбачених цим Законом, МТСБУ про
настання дорожньо-транспортної
пригоди.

Якщо зазначені особи з поважних причин
не мали змоги виконати зазначені дії,
вони мають підтвердити це
документально;

38.1. Страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов:

38.1.1. до страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду:

а) якщо він керував транспортним
засобом у стані сп'яніння під впливом
алкоголю, наркотичних, психотоксичних
чи інших одурманюючих речовин;

б) якщо він керував транспортним
засобом без права на керування
транспортним засобом відповідної
категорії;

в) якщо він після дорожньо-транспортної
пригоди самовільно залишив місце
пригоди чи ухилився від проведення в
установленому порядку перевірки,
констатуючої дію алкогольних напоїв,
наркотичних чи інших одурманюючих
речовин, чи споживав ці речовини після
дорожньо-транспортної пригоди до
відповідної констатуючої перевірки;

г) якщо дорожньо-транспортна пригода
визначена в установленому порядку
безпосереднім наслідком
невідповідності технічного стану та
обладнання транспортного засобу
існуючим вимогам Правил дорожнього
руху;

ґ) якщо він не повідомив страховика у
строки і за умов, визначених у
підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього
Закону.

Отже, згідно редакції Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», чинної на момент настання
дорожньо-транспортної пригоди, про
дорожньо-транспортну пригоду
зобов»язані були повідомити учасники
дорожньо-транспортної пригоди.
Оскільки, згідно з постановою
апеляційного суду Львівської області
від 28.12.2010 ( справа № 33-467/10 ) ОСОБА_4
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП , а саме у
порушенні правил обгону і зустрічного
роз»їзду, що спричинили створення
аварійної обстановки, а саме: примусили
інших учасників дорожнього руху різко
змінити швидкість, напрямок руху або
вжити інших заходів щодо забезпечення
особистої безпеки або безпеки інших
громадян, що підтверджені фактичними
даним, тобто ОСОБА_4 безпосереднім
учасником дорожньо-транспортної
пригоди не був, а був особою, яка
спричинила аварійну ситуацію на
крутому повороті і могла не знати про
спричинення нею аварійної ситуації.
Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення від 27 січня 2010 року, про
який зазначається у постанові
апеляційного суду Львівської області
від 28.12.2010 року, було зафіксовано, що
ОСОБА_4, керуючи автомобілем Мерседес -
Бенц та здійснюючи на крутому повороті
обгін автомобіля Фольксваген
Транспортер, виїхав на смугу
зустрічного руху на крутому повороті
чим створив аварійну ситуацію водію
автомобіля Фольксваген Джетта, який
змушений був змінити швидкість і
напрямок руху та різко гальмувати в
результаті, чого автомобіль
Фольксваген Джетта розвернуло і
винесло на смугу зустрічного руху, де
він зіткнувся з автомобілем
Фольксваген Транспортер, який рухався
йому назустріч, автомобілі отримали
технічні пошкодження, чим порушив
вимоги п.п.10.1, 14.6 Правил дорожнього руху
України.

Таким чином, не будучи безпосереднім
учасником дорожньо - транспортної
пригоди, та продовжуючи рух
транспортного засобу після крутого
(закритого) повороту, і не знаючи
09.01.2010 року про спричинення ним
аварійної ситуації, а фактично, маючи
можливість довідатись про це лише
після 27.01.2010 року (дати складення
протоколу про вчинення
адмініправопорушення , передбаченого
ч.4 ст.122 КУпАП, коли було встановлено
номер автомобіля Мерседес-Бенц, який
09.01.2010 року здійснював обгін на крутому
повороті), ОСОБА_4, не знаючи на протязі
наступних трьох робочих днів після
09.01.2010 року про ймовірне спричинення
ними аварійної ситуації на дорозі, не
міг вживати заходів для невідкладного,
але не пізніше трьох робочих днів після
09.01.2010 року, повідомлення страховика,
тобто ОСОБА_4 з об»єктивних (поважних)
причин не повідомив страховика про
дорожньо-транспортну протягом трьох
робочих днів після 09.10.2010 року і дана
обставина підтверджена документально
(протоколом від 27.01.2010 року).

Не було надано позивачем і доказів, які
б свідчили про самовільне залишення
09.01.2010 року ОСОБА_4 місця
дорожньо-транспортної пригоди, тобто
про вчинення ним адміністративного
правопорушення передбаченого ст.122-4
Куп АП ( залишення місця
дорожньо-транспортної пригоди).

За обставин недоведеності позивачем:

факту не виконання ОСОБА_4 без поважних
причин умов, визначених у підпункті 33.1.2
пункту 33.1 статті 33 Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»,

чи факту самовільного залишення ОСОБА_4
місця дорожньо-транспортної пригоди,

у позивача не було підстав, які б у
відповідності до підпунктів «в» і «ґ«
пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» давали позивачу право після
виплати страхового відшкодування,
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду.

Щодо доводів апелянта про не
надіслання йому судом першої інстанції
заперечень на позовну заяву, що на
думку апелянта, привело до порушення
його права на об»єктивний і належний
розгляд справи, то такі не можуть
прийматися до уваги, оскільки ЦПК
України не встановлено обов»язку
надсилати позивачу заперечення на
позов і не надіслання позивачу
заперечень на позов не призвело до
неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Окільки колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення ухвалено з
додержанням норм закону, доводи
апеляційної скарги законності і
обґрунтованості оскаржуваного рішення
не спростовують, тому апеляційну
скаргу належить відхилити, оскаржуване
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1
ст.314, ст.ст.317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант Авто» -
відхилити.

Заочне рішення Трускавецького
міського суду Львівської області від 10
червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.