Справа № 2-4052/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року

Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді
Іванюк І.Д.

при секретарі с/з -
Журавльовій А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за позовом Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа: Львівська міська рада про
демонтаж самочинно влаштованої
прибудови, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить зобов'язати відповідачів
демонтувати самочинно здійснену
прибудову до квартири АДРЕСА_1 а у м.
Львові розміром 2,50 х7,00 м. Позовні
вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2, як
власник квартири АДРЕСА_1 та ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які зареєстровані у
вказаній квартирі за місцем свого
проживання, самочинно здійснили
прибудову до такої квартири розміром
2,50 х7,00 м. Зведення такої прибудови
проводилось без відповідного на це
дозволу з боку власника будинку
Львівської міської ради, без отримання
дозволу Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради,
проектна документація не була
узгоджена з Управлінням архітектури та
містобудування Львівської міської
ради. На підставі висновку міжвідомчої
комісії № 34 від 02.11.2010 р.,
розпорядженням Залізничної районної
адміністрації ЛМР № 992 від 22.11.2010 р. «Про
самочинне будівництво гр. ОСОБА_4»
відповідачів зобов'язано демонтувати
самочинно здійснену прибудову до 20.02.2011
р. за власні кошти, однак в
добровільному порядку згадане
розпорядження виконане не було. Просив
позов задоволити.

У судовому засіданні представник
позивача відповідно до довіреності від
10.01.2014 р. - Шаровський Р.М. позовну заяву
підтримав, пояснив, що як на підставі
позову посилається на Житловий кодекс
України, ДБН В.2.2-15-2005, "Правила
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими
територіями", затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р.,
"Правила користування будинками та
прибудинковими територіями",
затверджені наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005р. Пояснив, що з часу звернення
позивача до суду із вказаним позовом
відповідачі жодних спроб врегулювати
питання самочинного будівництва не
робили, в Залізничну районну
адміністрацію Львівської міської ради
за дозволом не звертались, вказана
прибудова порушує права третьої особи,
як власника житлового будинку. Також
зазначив, що відповідачем
оскаржувалось розпорядження
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради від 22.11.2010 р.,
однак ухвалою Залізничного районного
суду м. Львова від 22.08.2012 р., залишеною
без змін ухвалою Апеляційного суду
Львівської області від 16.05.2013 р. позовна
заява була залишена без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_7 на підставі довіреності від
16.03.2012 р. у судовому засіданні проти
позову заперечив, пояснив, що ким саме
із відповідачів здійснена самочинна
прибудова він не знає, однак вважає, що
оскільки позивачем не доведено того, що
самочинна прибудова порушує права
інших мешканців будинку і не
відповідає ДБН, то підстав для її
демонтажу немає.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
представник третьої особи - ЛМР в
судове засідання не з'явилися із
невідомих причин, про розгляд справи
були належним чином повідомлені, а тому
суд вважає за можливе розглянути
справу у їх відсутності на підставі
наявних у ній доказів та постановити
заочне рішення.

Дослідивши зібрані по справі докази,
вирішуючи спір в межах заявлених
позовних вимог та на підставі наданих
доказів, суд приходить до висновку, що
позов слід задоволити частково з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 15 ЖК України,
виконавчі комітети районних, міських,
районних у містах Рад народних
депутатів у межах і в порядку,
встановлених законодавством України,
цим кодексом та іншими актами
законодавства України на території
району, міста, району в місті
здійснюють контроль за станом
експлуатацією відомчого житлового
фонду.

У відповідності до вимог ст.ст. 152, 154 ЖК
України, переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належать громадянинові
на праві приватної власності,
проводяться з дозволу виконавчої
комітету місцевої ради. Контроль за
утриманням будинків /квартир/, що
належать громадянам здійснюють
виконавчі комітети місцевих Рад
народних депутатів.

Згідно із п.1.4.1 "Правил користування
будинками та прибудинковими
територіями", затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради народних депутатів відповідно до
законодавства.

Згідно із п.19 "Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями"
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992р.,
переобладнання і перепланування жилих
і підсобних приміщень, балконів і
лоджій власниками квартир, може
провадитися лише з метою поліпшення
благоустрою квартири за відповідними
проектами.

Відповідно до додатку Б ДБН В.2.2-15-2005
балкон - це виступаюча з площини стіни
фасаду обгороджена площадка, що
служить для відпочинку влітку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється
власником квартири АДРЕСА_1, що
стверджується реєстраційним
посвідченням від 07.10.2002 р. (а.с. 18). З
договору купівлі-продажу квартири від
24.09.2002 р. (а.с. 17) та копії технічного
паспорту на квартиру (а.с. 7) вбачається,
що така складається із 2-ох кімнат
житловою площею 37,1 кв.м. та балкону
розміром 0,7 кв.м., загальна площа
квартири становить 37,8 кв.м.

У квартирі зареєстровані за місцем
проживання відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що вбачається із
довідки ЛКП „Скнилівок" з місця
проживання про склад сім'ї і прописку
(а.с. 6).

Технічним паспортом на вказану
квартиру (а.с. 7) засвідчено факт
здійснення відповідачами самочинної
добудови до квартири розміром 2,50 х7,00 м.,
чого сторони у судовому засіданні не
заперечували.

У зв'язку з цим відповідно до висновку
міжвідомчої комісії № 34 від 02.11.2010 р.
(а.с. 12) розпорядженням Залізничної
районної адміністрації ЛМР № 992 від
22.11.2010 р. «Про самочинне будівництво гр.
ОСОБА_2» відповідачів зобов'язано
демонтувати самочинно здійснену
прибудову до 20.02.2011 р. за власні кошти.

Згідно із повідомленнями ЛКП
„Левандівка" від 01.03.2011 р. та 03.03.2011 р.
мешканців АДРЕСА_1 повідомлено про
необхідність демонтувати самочинно
споруджену прибудову до квартири
розміром 2,50 х7,00 м., однак, як вбачається
із акту ЛКП „Левандівка" від 09.03.2011р.
згадане розпорядження відповідачами
виконане не було.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що у
судовому засіданні доведено факт
самовільного спорудження
відповідачами прибудови до квартири
АДРЕСА_1 розміром 2,50 х7,00 м. без дозволу
позивача. Однак із врахуванням того, що
таку прибудову здійснено на місці
належного до квартири балкону розміром
0,7 кв.м., суд приходить до висновку, що
позов слід задоволити частково,
зобов'язавши відповідачів
демонуватати самочинну прибудову,
привівши балкон квартири до
попереднього стану /до розмірів 0,70
кв.м./

Окрім того, з відповідачів слід
стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. 376 ЦК України, ст.ст. 15, 100, 152,
154 Житлового кодексу УРСР, ст. 73 Закону
України "Про місцеве самоврядування",
ДБН В.2.2-15-2005, "Правилами користування
будинками та прибудинковими
територіями" затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005р., "Правилами користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями"
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992р.,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 демонтувати самочинно
влаштовану прибудову до квартири
АДРЕСА_1 а у м. Львові розміром 2,50 х7,00 м.
та привести балкон квартири до
попереднього стану /до розмірів 0,70
кв.м./.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь держави 8 гривень 50
копійок судового збору та на користь
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради 37 гривень 00
копійок витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішення у повному обсязі виготовлене у
5-денний строк.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд, що
його ухвалив, шляхом подання
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення. У
разі якщо рішення було постановлене
без участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: