САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/7995/13-ц
Провадження № 2/206/74/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" січня 2014 р. Самарський районний
суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді
за участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні квартирою, -
19 листопада 2013 року позивач звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою шляхом виселення ОСОБА_4 з
квартири АДРЕСА_1 посилаючись на
Позивачу на праві власності на
підставі рішення Самарського
районного суду м.Дніпропетровська від
26 липня 2013 року належить квартира
АДРЕСА_1. Право власності на квартиру
зареєстровано 23 жовтня 2013 року. Спірну
квартиру АДРЕСА_1 позивач успадкувала
після смерті свого дядька ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відповідачка
ОСОБА_4 поселилася в спірній квартирі
за життя мого дядька ОСОБА_5 в якості
його співмешканки, але в квартирі
зареєстрована не була. Після смерті
ОСОБА_5 відповідачка в судовому порядку
ставила питання про встановлення факту
проживання з ним однією сім'єю, але її
заява була залишена без розгляду. В
зв'язку з прийняттям позивачем
спадщини після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4 не
могла претендувати на спадкове майно.
Після смерті ОСОБА_5 відповідачка
ОСОБА_4 категорично відмовилася
звільнити квартиру і продовжує в ній
проживати до цього часу. Позивач не
маю доступу в квартиру, так як
відповідачка відмовилася надати ключі
від квартири представнику за
дорученням. Позивач декілька разів
приїжджала за адресою спірної
квартири, але двері ніхто не відчиняв,
незважаючи на те, що в вікнах горіло
світло. На підставі викладеного
позивач просить усунути перешкоди в
користуванні квартирою шляхом
виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.
В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги та просив їх задовольнити,
зазначивши, що не заперечує проти
заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання,
які відбулись 27.12.2013 року, 13.01.2014 рок та
20.01.2014 року не з'явилась. Про дату та час
судових засідань повідомлялась
належним чином, про що свідчить
оголошення в газеті «Вісті
Придніпров'я». Причини неявки суду
З огляду на викладене та згідно правил
ч. 1 ст. 76 ЦПК України, зі згоди позивача
суд ухвалює рішення про заочний
розгляд справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
Аналізуючи спірні правовідносини,
співвідношуючи їх із встановленими в
судовому засіданні фактичними
обставинами справи та дослідженими
доказами, враховуючи норми
матеріального і процесуального права,
суд доходить до наступного.
У відповідності до ст. 3 ЦПК України до
суду може звернутись кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.
Відповідно до п.3 статті 10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Суд встановив, що рішенням від 30.10.2013
року, яке набрало законної сили 11
листопада 2013 року, за ОСОБА_3 визнано
право власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5 (а.с.а.с. 38,39).
З витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності сформованого 29.10.2013
року вбачається, що власником квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с. 7).
Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 07.09.2011 року заява
ОСОБА_4, заінтересована особа - Восьма
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту
проживання однією сім'єю та
встановлення факту прийняття спадщини,
задоволена частково. Встановлено факт
того, що ОСОБА_4 з 20.08.2004 року постійно
проживала разом однією сім'єю з ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно до ухвали
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24.1.2012 року з розгляду
апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 07.09.2011 року
апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 07.09.2011 року
скасовано. Заява ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю залишена без розгляду (а.с. 11).

За клопотанням представника позивача в
судовому засіданні були досліджені
матеріали цивільної справи № 2/206/112/14 за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа -
Восьма дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про встановлення
факту проживання однією сім'єю та факту
прийняття спадщини. Так, у своїй
позовній заяві ОСОБА_4 зазначає, що з 20
серпня 2004 року та по день смерті вона
проживала з померлим ОСОБА_5. На
теперішній час (дата подання позову до
суду 04.12.2013 року) ОСОБА_4 проживає у
квартирі ОСОБА_5, оскільки іншого житла
не має. Копію позовної заяви долучено
до матеріалів справи (а.с. 37).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного
кодексу України (надалі ЦК України)
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, а ч. 2 цієї статті встановлено,
що на зміст права власності не
впливають місце проживання власника
та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що
право власності є непорушним, ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Усунення перешкод власник може
вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди
не пов'язані з позбавленням його
володінням майном.

Згідно зі ст. 41 Конституції України та
ст.1 Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, відповідно до Закону України
від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 Конвенції» закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Судом встановлено, що позивач не може
належним чином та у повному обсязі
користуватися наданим законом правом
на власність у зв'язку з тим, що в
спірній квартирі фактично проживає
відповідач.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення, будь-яких порушень його прав.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК
України,

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Виходячи з вищенаведених обставин
справи, та з урахуванням загальних
засад цивільного судочинства
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного
Кодексу України, а саме:
справедливості, добросовісності та
розумності, суд приходить до висновку,
що позовна заява ОСОБА_3 є цілком
обґрунтованою та підлягає задоволенню,
оскільки позивачем надані докази в
підтвердження обґрунтованості своєї
заяви.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391
Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,
88, 209, 212, 214, 215, 224, 226
Цивільно-процесуального кодексу
України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про усунення перешкод в користуванні
квартирою - задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати по справі у розмірі 229
грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
О.В. Поштаренко