Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Гордійчук С.О., Ковалевича С.П.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рокитнівського районного суду
Рівненської області від 11 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини та на
утримання дружини до досягнення
дитиною трирічного віку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного
суду Рівненської області від 11
листопада 2013 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягненя аліментів на
утримання неповнолітньої дитини та на
утримання дружини до досягнення
дитиною трирічного віку, задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 40 відсотків
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного, віку,
починаючи з 08 жовтня 2013 року до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на її утримання в розмірі 300
грн. щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2013
року до досягнення дитиною трьох років,
до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 229 грн. 40 коп..

Не погодившись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
вказує, що під час розгляду справи суд
першої інстанції допустив порушення
норм матеріального права, неповно та
неправильно встановив обставин, які
мають значення для справи, що призвело
до невідповідності
________________________________________________________________________
_____________________

Провадження № 22ц-787/35/2014
Головуючий у суді 1 інстанції:
Денесюк М.В.

Доповідач : Демянчук С.В.

висновків суду обставинам справи, а
тому рішення суду є незаконним і таким,
що підлягає скасуванню.

Зазначає, що він не відмовляється
від сплати аліментів на утримання
малолітнього сина ОСОБА_3, але ці
аліменти повинні бути співрозмірними
щодо його заробітку, потреб на
лікування.

Вказує, що на даний час він міг би
сплачувати аліменти в розмірі до 35% від
середнього заробітку, оскільки працює
учителем з тижневим навантаженням лише
5 годин, що складає 27,78% тарифної ставки
(ас. 39). Розмір таких аліментів становив
би 348,71 грн.(35% х 996,32 грн. = 348,71 грн.).

Зазначає, що ОСОБА_2 працює дієтсестрою
в дошкільних навчальних закладах № 2 та
№ 3 і її середньомісячний заробіток
становить 1634,07 грн. (1068,40 + 2199,75) : 2 = 1634,07).
Його середньомісячна зарплата, як
зазначено вище, складає 996, 32 грн., отже
доходи позивачки значно перевищують
його доходи. Тому, на його думку,
необхідно було б керуватися ч. 2 ст. 75 СК
України з огляду на рівний підхід до
матеріальних інтересів та
матеріального становища як позивача,
так і відповідача. Адже відповідно до
згаданої норми Сімейного кодексу право
на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.

Крім того зазначає, що при визначенні
розміру аліментів суд першої інстанції
не врахував стан його здоров'я, як цього
вимагає п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України. Він
страждає захворюванням хребта:
остеохондроз з патологією дисків, про
що зазначено в долученій до матеріалів
справи копії довідки № 2191 для
одержання путівки на
санаторно-курортне лікування, в зв'язку
з чим йому рекомендовано періодичне
лікування та медичний огляд, на що
потрібні певні кошти.

Просив рішення Рокитнівського
районного суду від 11 листопада 2013 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 40% заробітку
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття та стягнення аліментів на
утримання позивачки в розмірі 300 грн.
щомісячно до досягнення дитиною трьох
років скасувати та ухвалити нове
рішення, яким стягнення аліментів на
утримання неповнолітнього сина
визначити в розмірі до 35 відсотків від
заробітку щомісячно до досягнення ним
повноліття, а в стягненні аліментів на
утримання позивачки ОСОБА_2 до
досягнення дитиною трьох років
відмовити.

В поданих на апеляційну скаргу
запереченнях ОСОБА_2 вказує на
безпідставність доводів апеляційної
скарги та на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник, підтримавши апеляційну
скаргу повністю, надали пояснення в
межах її доводів. Уточнивши свої доводи
щодо розміру стягнутих аліментів на
утримання дитини, просив стягнути на
утримання дитини в розмірі 1/3 частини
всіх видів його заробітку. В
задоволенні вимог про стягнення
аліментів на утримання позивачки до
досягнення дитиною трьох років
відмовити.

Представник ОСОБА_2, заперечуючи проти
задоволення апеляційної скарги,
покликалася на законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Проте, при постановленні оскаржуваного
рішення, суд першої інстанції
зазначених вимог
цивільно-процесуального права
належним чином не виконав, тому воно не
може бути визнаним законним та
обгрунтованим та підлягає до
скасування з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 від 06 січня 2012
року, в якому відповідач ОСОБА_1
вказаний батьком дитини. (а.с. 3). Також
відповідач працює і отримує постійно
заробітну плату.

Відповідно до статей 180-183 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини ( аліменти) присуджуються у
частці від доходу матері, батька і ( або)
у твердій грошовій сумі. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 СК України. Частка заробітку
( доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до роз'яснень п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 ''Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів'' вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку про
необхідність стягнення з відповідача
ОСОБА_1 аліментів на користь позивачки
ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3 з чим погодилася позивачка,
яка просила визначити аліменти в
твердій грошовій сумі.

Разом з тим, колегія суддів,
перевіривши доводи апелянта,
враховуючи, що ОСОБА_1 визнає позов в
частині стягнення з нього аліментів в
розмірі 1/3 частини всіх видів його
заробітку, тому колегія суддів вважає
за необхідне скасувати рішення в
частині визначення судом аліментів на
утримання дитини в вигляді 40 відсотків
від заробітку позивача, що суперечить
положенням ст. 183 СК України.

Визначаючи аліменти в розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку
відповідача, колегія суддів вважає,
такий розмір аліментів, які підлягають
стягненню, відповідає інтересам дитини
та засадам розумності і
справедливості, та визначений з
врахуванням обставин зазначених в ст.
182 СК України.

Окрім того, судова колегія не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про стягнення з відповідача
аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі
300 грн. щомісячно до досягнення дитиною
трьох років, оскільки такий висновок
суперечить положенням ст. 84 СК України
та зроблений без врахування положень
зазначеної статті.

Так, відповідно до ст. 84 СК України
передбачено право дружини на утримання
під час вагітності та у разі проживання
з нею дитини.

Дружина має право на утримання від
чоловіка під час вагітності.

Дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а
також дружина, з якою проживає дитина,
має незалежно від того, чи вона працює,
та незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а
також дружина, з якою проживає дитина,
має і в разі розірвання шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка достроково вийшла на роботу
на неповну ставку медсестри дитсадка, а
відповідач працює на неповну ставку
вчителя /а с. 27/. Інших доказів про
отримання відповідачем доходів суду не
надано.

Покликання позивачки на ті обставини,
що відповідач займається
підприємницькою діяльністю в
інтернет-клубі та має додаткові доходи
крім заробітної плати не заслуговують
до уваги, оскільки носять характер
припущення та не ґрунтуються на
достатніх та належних доказах.

З огляду на наведене, судова колегія
приходить до висновку, що розмір
аліментів на користь ОСОБА_2 слід
визначити в твердій грошовій сумі з
врахуванням вимог ст. 182 СК України, у
розмірі 150 гривень щомісячно від усіх
видів доходів відповідача, враховуючи,
що відповідач може надавати
матеріальну допомогу в цьому розмірі.
Саме такий розмір аліментів дозволить
відповідачу утримувати ОСОБА_2 до
досягнення дитиною трирічного віку,
виходячи з засад виваженості,
законності та справедливості.

Колегія суддів відхиляє доводи
позивачки про спроможність
відповідача надавати аліменти на її
утримання в розмірі 300 грн., як вирішив
суд першої інстанції, оскільки
достатніх та необхідних доказів про це
суду не надано. Покликання
представника на показання свідків, які
вважають, що відповідач працює, жодним
чином не підтверджують факту про
отримання ним доходів.

Не ґрунтуються на вимогах Закону і
висновки суду першої інстанції про те,
що відповідач має додатковий сімейний
заробіток, розмір якого не встановлено,
оскільки не встановлені та не
підтверджені доводи носять характер
припущення.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування і подання
доказів процесуальним Законом /ст.60
ЦПК/ покладено на сторони.

Однак, як зазначається вище, будь-яких
доказів, заслуговуючих на увагу, і,
спростовуючих висновки апеляційного
суду, сторони суду не надали.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 УПК України,
ст.ст. 84, 180 - 183 СК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Рокитнівського районного суду
Рівненської області від 11 листопада 2013
року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та на утримання
дружини до досягнення дитиною
трирічного віку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця та жителя АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_2,
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі
1/3 частки від усіх видів доходів
щомісячно, але не менше ніж 30% від
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 08 жовтня
2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_2,
аліменти на її утримання в твердій
грошовій сумі у розмірі 150 ( сто
п,ятдесят) гривень щомісячно починаючи
з 08 жовтня 2013 року, до досягнення
дитиною трьох років, до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 229 грн. 40 коп. на розрахунковий
рахунок № 0002, одержувач: УДК у
м. Рівне, банк одержувача: ГУДКУ у
Рівненській області, код отримувача (
код ЄДРПОУ): 38012714, код банку отримувача:
833017, апеляційний суд Рівненської
області, код ЄДРПОУ апеляційного суду
Рівненської області - 02893096.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
С.О. Гордійчук

С.П. Ковалевич