Справа № 152/224/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Шаргороді в
залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
06.02.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу. В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначила, що перебуває у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
24 січня 1981 року. Від шлюбу
неповнолітніх дітей не мають.
ОСОБА_1 просить шлюб розірвати,
посилаючись на те, що подружні стосунки
з відповідачем припинені чотири роки
тому через різні погляди на життя та
постійні сварки і непорозуміння, що
виникають на ґрунті цього, між ними
втрачені почуття взаємодовіри, поваги,
шлюб існує формально і подальше
сумісне проживання та збереження сім'ї
стало неможливим, а тому просить суд
В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги,
посилаючись на ті самі обставини, що і в
Відповідач ОСОБА_2 на виклик суду
не з'явився, хоча про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив, заяв про відкладення
розгляду справи з поважних причин чи
розгляд справи у його відсутності не
надходило. Зі згоди позивачки суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.224
Вирішуючи спір суд встановив, що
сторони перебувають в зареєстрованому
шлюбі з 24 січня 1981 року, актовий запис
№ 5 (а.с.9). Від даного шлюбу
неповнолітніх дітей не мають. Подружні
стосунки припинені чотири роки тому,
позивачка наполягає на розлученні,
миритись не бажає. Причиною розпаду
сім'ї стали різні погляди на життя і
сварки та непорозуміння, що виникали на
Даному факту відповідають сімейні
правовідносини, які регулюються ст.51
Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (Рим, 4 листопада
1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997
р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України.
Згідно ст.51 Конституції України, ч.1
ст.24 СК України шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен
із подружжя має рівні права і обов'язки
у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.
Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (Рим, 4 листопада 1950 р.,
ратифікована Україною 17 липня 1997 р.)
забезпечує рівноправність членів
подружжя як під час перебування у
шлюбі, так і "в разі його розірвання"
Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК
України шлюб розривається судом за
позовом одного із подружжя, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
Оскільки судом встановлено, що
збереження шлюбу та подальше спільне
проживання подружжя суперечить їх
інтересам суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 60, ч.2 ст. 158, ч.2
ст.197, 212-215 ЦПК України , на підставі ст.51
Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (Рим, 4 листопада
1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997
р.) ст.ст. 105, 110, 112 СК України, суд
Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований
24 січня 1981 року Лановецьким
райвідділом ЗАГСу Тернопільської
області, актовий запис № 5.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Вінницького
апеляційного суду через Шаргородський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя