Номер провадження 2/754/5906/14
У Х В А Л А

Іменем України

08.10.2014 року Суддя Деснянський
районний суд м. Києва СЕНЮТА В.О.,
розглянувши заяву представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційного Банку «ПриватБанк» про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до Деснянського районного
суду м. Києва із позовом до відповідача
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про
звернення стягнення.

Разом із позовною заявою,
письмові матерілаи справи містять
заяву про забезпечення позову, шляхом
накладення арешту на рухоме майно, яке
належить відповідачу ОСОБА_2,
заборонивши будь-яким особам укладати
угоди стосовно цього майна, проводити
його реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження, в межах
суми стягнення. А також обмежити
відповідача у праві виїзду за межі
України до виконання своїх зобов'язань.
Подану заяву мотивує тим, що між
позивачем та третьою особою був
укладений кредитний договір,
відповідно до якого третя особа
отримала кредит у сумі 158514 грн. 00 коп.,
із сплатою 9 % річних терміном до 12.03.2014
року. В ході здійснення моніторингу
даного кредиту було встановлено, що у
2008 році без згоди банку, третя особа
реалізувала транспортний засіб, який
виступав в якості забезпечення
виконання кредитного договору. Таким
чином, заявник вважає, що не вжиття
заходів забезпечення позову може
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України
передбачено, що суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, може вжити
заходи забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК
України, види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

У своїй письмовій заяві позивач
не надав переліку майна, на яке
необхідно накласти арешт та
підтвердження того, що це майно
належить відповідачу.

Вимога щодо обмеження
відповідачу у праві виїзду за межі
України до виконання своїх обов'язків
задоволенню не піддягає з наступних
підстав.

У п. 7 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснено,
що заява про забезпечення позову у
спорах, що виникають із кредитних
правовідносин, шляхом заборони виїзду
відповідача за межі України не може
бути задоволена, оскільки згідно з
частиною першою статті 151 ЦПК суд
вживає лише ті заходи забезпечення
позову, які передбачені цим Кодексом.
Заборона виїзду відповідача за межі
України не може належати і до інших
видів забезпечення позову (частина
друга статті 152 ЦПК), оскільки
відповідно до статті 33 Конституції
України свобода пересування, вільний
вибір місця проживання, право вільно
залишити територію України можуть бути
обмежені лише законом.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень, ухвалених зокрема, за позовами,
що випливають із кредитних
правовідносин, у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону України
«Про виконавче провадження» та статтею
377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що в задоволенні заяви
повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 151,152 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційного Банку «ПриватБанк» про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали, шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя: