інстанції - Котенко О. А.Номер
провадження 22-ц/788/337/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А., Таран С. А.,

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Суми

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 26 грудня 2013 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми про
відшкодування шкоди, завданої втратою
професійної працездатності, -

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 26 грудня 2013 року
частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_3.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми на
користь ОСОБА_3 920 грн. 87 коп. у зв'язку з
перерахуванням щомісячних виплат
станом на 01 березня 2011 року та 01 березня
2012 року, заборгованість по щомісячним
виплатам з 26 червня 2012 року по 31 січня
2013 року в сумі 3643 грн. 85 коп., а всього -
4564 грн. 72 коп.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми на
користь ОСОБА_3 1500 грн. для
відшкодування витрат на правову
допомогу.

Зобов'язано відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми
призначити та виплачувати ОСОБА_3
щомісячні страхові виплати, починаючи
з 01 лютого 2013 року, безстроково та
проводити перерахування щомісячних
виплат у разі зростання середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки у попередньому
календарному році згідно з ч.2 ст.29
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Відмовлено у задоволенні іншої частини
позовних вимог.

Вказане рішення суду відповідач
оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Суми,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що судом першої
інстанції не прийнято до уваги, що у
травні 2012 року позивачка вже
зверталась до суду з позовом про
стягнення з відділення ВД ФСНВ у м. Суми
одноразової допомоги на суму 39261 грн. 60
коп. та щомісячних страхових виплат у
зв'язку з професійним захворюванням у
розмірі по 392 грн. 62 коп., починаючи з 12
квітня 2010 року по день постановлення
рішення судом від 25 червня 2012 року,
тобто на загальну суму 10456 грн. 78 коп.,
яким було ухвалено рішення стягнути з
відділення Фонду зазначені суми, що
було виконано відповідачем у повному
обсязі.

Крім того, відповідач вважає
необґрунтованим та не погоджується з
рішенням суду в частині стягнення з
нього на користь позивачки витрат на
правову допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Суми Іванія
Є.М. про задоволення апеляційної
скарги, пояснення представника
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 про залишення
рішення без змін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач ОСОБА_3 з 18 липня 1975 року по 06
березня 2009 року працювала машиністом
крану на гарячих дільницях ІІІ розряду
цеху № 1 у ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В.
Фрунзе», а наказом № 1603/ок від 02 березня
2009 року вона була переведена на посаду
комірника того ж цеху (а.с.7-9).

Згідно повідомлення Харківського НДІ
гігієни праці та профзахворювань про
професійне захворювання (отруєння) за
формою П-3 від 09 грудня 2009 року
роботодавцю ПАТ «Сумське МНВО ім.
Фрунзе» було доведено до відома, що під
час медичного огляду у працівника
ОСОБА_3 вперше були виявлені
захворювання: вібраційна хвороба від
дії загальної вібрації 2 ст.
(церебрально-периферичний
ангіодистонічний синдром,
вегетативно-вестибулярний синдром,
помірно виражена вегетативно-сенсорна
поліневропатія верхніх і нижніх
кінцівок, полірадикулярний синдром у
поєднані з двосторннім
плечелопатковим периартрозом,
деформуючим остеоартрозом ліктьових і
променевозап'ясних суглобів з
вираженим больовим синдромом і
порушенням функцій верхніх і нижніх
кінцівок, які віднесені до професійних.

У повідомленні також йдеться про те, що
ОСОБА_3 є обмежено працездатною, її
необхідно направити на МСЕК, а
чинниками, які вплинули на появу
професійних захворювань, є: виробничий
фактор, шкідлива речовина, що виникли
внаслідок вібрації, токсико-пилового,
виробничого шуму (а.с.11).

За результатами розслідування
хронічного професійного захворювання
від 31 грудня 2009 року, що вбачається з
відповідного акта № 111 за формою П-4,
комісією у складі представників ВАТ
«Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе», лікаря
відділення гігієни праці Сумської
міської СЕС та начальника відділу
організації профілактики нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань управління ФСНВ та ПЗ
в Сумській області було проведено
розслідування випадку хронічного
професійного захворювання (отруєння)
позивача і вперше встановлено
захворювання: вібраційна хвороба від
дії загальної вібрації 2 ст.
(церебрально-периферичний
ангіодистонічний синдром,
вегетативно-вестибулярний синдром,
помірно виражена вегетативно-сенсорна
поліневропатія верхніх і нижніх
кінцівок, полірадикулярний синдром у
поєднані з двосторннім
плечелопатковим периартрозом,
деформуючим остеоартрозом ліктьових,
променевозап'ясних та колінних
суглобів з вираженим больовим
синдромом та порушенням функцій
верхніх і нижніх кінцівок.

Як вбачається з акту розслідування,
професійне захворювання у позивача
виникло у зв'язку з недосконалістю
технологій, неефективним
використанням засобів індивідуального
захисту, тривалій роботі у шкідливих та
тяжких умовах праці.

Причиною професійного захворювання
стало проведення робіт в умовах
підвищених рівнів пилу та
загазованості (а.с.10).

При повторному огляді клінікою НДІ
гігієни праці і профзахворювань
Харківського національного медичного
університету позивачці було
встановлено діагноз: ХОЗЛ
токсико-пилової етіології 2 ст. у фазі
нестійкої ремісії. Емфізема легень 1 ст.
Легенева недостатність 2 ст. Дискинезія
бронхів 1-2 ст. Захворювання професійне.
Нейросенсорна туговухість з помірним
ступенем зниження слуху (3ст.)
професійного характеру.

За висновком Сумської МСЕК від 21 квітня
2010 року позивачу була встановлена
третя група інвалідності первинно у
зв'язку з профзахворюванням, а ступінь
втрати професійної працездатності
становить 65 відсотків, в тому числі,
первинно - стійка втрата
працездатності 20% по вібраційній
хворобі, безстроково (а.с.16).

Постановами відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми від 05
травня 2010 року позивачу ОСОБА_3 було
призначено одноразову допомогу в сумі
39261,60 грн. а також щомісячну страхову
виплату, що компенсує відповідну
частину втраченого заробітку, в
розмірі 392,62 грн., виплату якої вказано
проводити з 12 квітня 2010 року
безстроково. Постановою також
визначено проведення донарахування
ОСОБА_3 щомісячних виплат за квітень 2010
року в розмірі 248,66 грн. (а.с.116, 117).

Однак, в той же день, 05 травня 2010 року
відповідачем було винесено постанову
про припинення виплати позивачу
зазначених страхових сум на підставі
особливої думки страхового експерта
щодо відсутності обставин та причин
виникнення професійного захворювання
(вібраційної хвороби) у позивача
ОСОБА_3, що зазначено у відповідному
акті про відмову від підпису №54 від 03
березня 2010 року (а.с.118).

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 червня 2012 року,
зміненим в частині стягнення судових
витрат відповідно до рішення
Апеляційного суду Сумської області від
06 вересня 2012 року, стягнуто з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми на
користь ОСОБА_3 одноразову допомогу у
розмірі 39261,60 грн. та щомісячні платежі
за період з 12 квітня 2010 року по день
ухвалення рішення (тобто по 25 червня 2012
року) у розмірі 10456,78 грн. (а.с.17-19, 20-22).

Також встановлено, що 17 жовтня 2012 року
позивачка звернулась до відповідача із
заявою про призначення їй щомісячної
грошової виплати у зв'язку із втратою 20%
професійної працездатності, починаючи
з 26 червня 2012 року, безтерміново та
надала необхідні документи,
передбачені законодавством, проте
заява ОСОБА_3 була залишена без
задоволення.

21 листопада 2012 року позивачка
звернулась до відповідача із заявою
про перерахування щомісячних грошових
сум, стягнутих на її користь рішенням
суду в розмірі 392 грн. 62 коп., починаючи з
12 квітня 2010 року. Зазначена заява також
була залишена відповідачем без
розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
перерахування сум щомісячних
страхових виплат за професійним
захворюванням, суд першої інстанції
дійшов висновку про наявність підстав
для цього внаслідок незастосування
Фондом коефіцієнтів підвищення
страхових виплат станом на 01 березня 2011
року та на 01 березня 2012 року, у зв'язку з
чим стягнув з відповідача на користь
позивача недоплачену суму у розмірі 920
грн. 87 коп.

Дійшовши висновку про задоволення
вимоги стосовно стягнення на користь
позивача заборгованості по щомісячним
страховим виплатам, суд першої
інстанції виходив з того, що факт
отримання позивачем професійних
захворювань, що спричинили втрату
професійної працездатності,
підтверджений належними, допустимими і
обґрунтованими доказами, зокрема,
раніше ухваленими судовими рішеннями,
тому вважав, що позивач має право на
отримання щомісячної страхової
виплати і після стягнення зазначених
виплат попередніми судовими рішеннями,
тобто з 26 червня 2012 року по 31 січня 2013
року, що відповідає межам позовних
вимог, стягнувши суми виплат в розмірі
3643 грн. 85 коп.

При задоволенні позовних вимог в
частині зобов'язання відповідача
призначити та виплачувати позивачу
щомісячні страхові виплати, починаючи
з 01 лютого 2013 року безстроково, з
урахуванням перерахунку у разі
зростання середньої заробітної плати у
галузях національної економіки у
попередньому календарному році,
відповідно до ч.2 ст.29 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», суд першої інстанції
врахував наявність вище перелічених
підстав для цього, що підтверджено
належними та допустимими доказами.

Що стосується стягнення з відповідача
на користь позивача понесених судових
витрат на правову допомогу у розмірі 1500
грн., суд також керувався вимогами
закону.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
з наступних підстав.

Як вбачається з вимог ст.ст.5, 21, 28, 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», позивач має
гарантоване право на повне та
своєчасне відшкодування шкоди Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків, тому останній, виходячи з
матеріалів справи, зобов'язаний був
призначити та виплатити позивачці
безстроково щомісячні страхові
виплати у розмірі 20% втраченого
заробітку.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон)
перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного
року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає.

Виходячи з вказаної норми Закону,
перерахунок страхової виплати
проводиться, зокрема, у разі зростання
середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
статистики. При цьому, визначений
раніше розмір страхової виплати
зменшенню не підлягає, тобто в іншому
випадку він підлягає збільшенню, якщо є
меншим.

Постановою Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 30 березня 2012
року № 15 «Про проведення перерахунку
щомісячних страхових виплат
потерпілим та членам їх сімей у 2012
році» із змінами, внесеними Постановою
Правління Фонду від 21 вересня 2012 р. № 31,
визначені коефіцієнти підвищення
страхових виплат при проведенні
перерахунку щомісячних страхових
виплат потерпілим, зокрема, у 2010 році -
1,0; у 2011 році - 1,102; у 2012 році - 1,176.

Рішення Правління Фонду, відповідно до
вимог ст.17 вказаного Закону, є
обов'язковими до виконання.

Таким чином, оскільки вимоги
вищевказаних постанов Правління Фонду,
якими мали бути збільшені позивачці
коефіцієнти підвищення страхових
виплат при отриманні нею щомісячних
страхових сум, як станом на 01 березня 2011
року, так і станом на 01 березня 2012 року
не були враховані при стягненні на її
користь за рішеннями судів станом на 25
червня 2012 року страхових виплат, з чим
погодився в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник
відповідача Іваній Є.М., тому суд першої
інстанції вірно керувався вимогами ч.2
ст.29 вказаного Закону, дійшовши
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для перерахунку позивачці
страхових виплат за професійним
захворюванням, застосувавши підвищені
коефіцієнти за вказаний нею в позовній
заяві період в сумі 920 грн. 87 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не прийнято до
уваги, що рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 25 червня 2012
року, яким визначені і стягнуті суми
страхових виплат, виконано
відповідачем і позивач стягнуті суми
отримала, не свідчать про помилковість
висновків оскаржуваного рішення суду,
оскільки наявність підстав для
проведення перерахунку страхових
виплат пов'язана із застосуванням
коефіцієнтів підвищення страхових
виплат.

Що стосується стягнення на користь
позивача заборгованості по щомісячним
страховим виплатам за період з 26 червня
2012 року по 31 січня 2013 року в сумі 3643 грн.
85 коп. з урахуванням коефіцієнтів
підвищення, а також про стягнення
щомісячних страхових виплат з 01 лютого
2013 року і безстроково з урахуванням
вказаних коефіцієнтів підвищення, то
рішення суду з цього приводу
ґрунтується на обов'язку відповідача
проводити вказані виплати безстроково,
з урахуванням часткової втрати нею
працездатності, для компенсації
відповідної частини втраченого
заробітку.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що у суду першої інстанції не було
підстав для стягнення на користь
позивачки витрат на правову допомогу в
сумі 1500 грн., не ґрунтуються на законі,
оскільки, як зазначено у свідоцтві
платника єдиного податку, ОСОБА_5
займається адвокатською діяльністю
(а.с.32), надавав позивачці правову
допомогу на підставі укладеного з нею
договору (а.с.26). Крім того, розмір
стягнення витрат на правову допомогу
визначений судом першої інстанції з
урахуванням вимог Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», а наведений
в оскаржуваному рішенні розрахунок
суми витрат, з урахуванням участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судових засіданнях, під час складання
позовної заяви, заперечень на
апеляційну та касаційну скарги, тобто
вказаних дій поза судовим засіданням,
на думку колегії суддів, є чітким,
зрозумілим, обґрунтованим та не
перевищує граничних розмірів такої
компенсації.

До того ж, відповідач не довів, що
ОСОБА_5, як особа, яка надавала
позивачці правову допомогу, не є
фахівцем в галузі права.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування колегія суддів не
вбачає, отже, апеляційну скаргу
необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Суми
відхилити, а рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 26 грудня 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -