№ 308/5846/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23.07.2014 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Малюк В.М.

при секретарі - Коціпак З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за
договором позики, в розмірі 82 400 грн., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2
звернувся до суду з зазначеним позовом,
який мотивує тим, що 08.06.2013 року ОСОБА_2,
на підставі договору позики передав
ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 80 000 грн.,
які відповідач зобов'язалася повернути
не пізніше 08.10.2013 року. У порушення умов
укладеного договору позики, відповідач
у вказаний строк борг не повернула. На
неодноразові вимоги позивача
повернути борг в добровільному
порядку, відповідач не реагує. Оскільки
відповідач не виконує своїх
зобов'язань за вказаним договором і на
даний час, не повернула суму боргу, тому
просить суд стягнути з відповідача на
його користь суму боргу в розмірі 80 000
грн., три проценти річних від
простроченої суми за весь час
прострочення в сумі 2400 грн., судові
витрати в розмірі 3654 грн. та 1000 грн.
витрат на правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в
судове засідання не з'явився, хоча про
час і місце розгляду справи був
повідомлений своєчасно і належним
чином, однак надав суду заяву, якою
підтримує позовні вимоги і просить
розглянути справу за його відсутності.
Проти винесення заочного рішення по
справі не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явилася, хоча про час і місце
розгляду справи була повідомила
своєчасно і належним чином (про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення), не повідомила
суд про причини неявки, а тому суд в
порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, вважає, що
справу слід вирішити на підставі
наявних у ній доказів та постановити
заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до висновку, що позовна заява
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
08.06.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір позики, згідно якого
ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти в
сумі 80 000 грн., які остання зобов'язалася
повернути не пізніше 08.10.2013 року (а.с. 5).

Відповідно до п. 3. вказаного договору
остаточний розрахунок щодо повернення
суми позики має бути здійснено не
пізніше 08.10.2013 року.

Встановлено, що на день розгляду
справи, у порушення умов вказаного
договору, відповідач взяті на себе
зобов'язання не виконала та грошові
кошти позивачу не повернула.

Відповідно до ст.ст. 1046 та 1047 ЦК України
за договором позики позикодавець
передає у власність позичальникові
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір позики укладається у
письмовій формі, і на підтвердження
укладення такого договору та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

В силу ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
Позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання і
у разі прострочення такого
зобов'язання повинен на вимогу
кредитора сплатити суму боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п.7 договору позики від
08.06.2013 року при неповерненні суми
позики своєчасно, позикодавець вправі
вимагати при цьому повернення йому
частини позики, що залишилась
несплаченою, з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також сплати 3% від простроченої суми.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
щодо повернення позичених грошових
коштів не виконала, суд вважає, що з
ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2
заборгованість в розмірі 82 400 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

За таких обставин суд вважає, що з
ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2
сплачений останнім судовий збір в
розмірі 3 654 грн. та 1000 грн. витрачених на
оплату правової допомоги, оскільки
сплата таких підтверджена наявними в
матеріалах справи квитанцією та
розпискою (а.с. 1,9).

Керуючись ст.ст. 526,625,1046,1047,1049 ЦК
України, ст.ст. 4,5,14,60,81,88,212-215,224-227,233,294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
заборгованість в розмірі 82 400 грн., а
також понесені позивачем витрати по
сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн.
та 1000 грн. витрачених на оплату
правової допомоги.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя:

Малюк В.М.