Справа №591/5957/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шершак М. І.Номер
провадження 22-ц/788/523/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Семеній Л. І., Бойка В. Б.,

з участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 05 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4,

про визнання договору поруки
припиненим,

в с т а н
о в и л а :

11 липня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом.

Уточнені вимоги (а.с.112-113) мотивувала
тим, що в забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
від 10 жовтня 2006 року між ОСОБА_4 та
АКБ«УкрСиббанк», вона в цей же день
уклала з банком договір поруки №48608.
Однак без погодження з нею 04 лютого 2009
року ОСОБА_4 уклав з банком укладено
додаткові угоди №1 та №2 до кредитного
договору, за якими подовжено термін
повернення кредиту та збільшено обсяг
відповідальності.

За таких порушень її прав просила
визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 05 лютого 2014 року позов
задоволено частково. Визнано договір
поруки укладений між ОСОБА_3 і ПАТ
«УкрСиббанк» від 10 жовтня 2006 року №48608
припиненим з 09 жовтня 2013 року.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам,
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить вказане
рішення суду змінити, виключивши
вказівку на дату припинення договору
поруки.

Вважає, що висновок суд про припинення
поруки з 09 жовтня 2013 року є помилковим,
оскільки зобов'язання поруки
припиняється в цілому, а не з
конкретної дати.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали та
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом, 10 жовтня 2006 року
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було
укладено договір №0 про надання
споживчого кредиту та заставу майна, у
відповідності з умовами якого банк
надав йому 22418 швейцарських франків, що
еквівалентно 89792 грн. 13 коп., строком до
09 жовтня 2013 року, а позичальник у
заставу банку передав належний йому -
автомобіль MITSUBISHI COLT 1.3, 2006 року випуску
(а.с.4-9).

За договором поруки від 10 жовтня 2006
року №48608 ОСОБА_3 зобов'язалася
відповідати перед кредитором в повному
обсязі за виконання позичальником усіх
його зобов'язань, що виникли з
вказаного кредитного договору, як
існуючих в теперішній час, так і тих, що
можуть виникнути в майбутньому (п.1.1).

Пунктами 1.3, 1.4, 1.5 цього Договору
передбачена солідарна
відповідальність поручителя і
позичальника за невиконання останнім
зобов'язання за кредитним договором,
причини невиконання позичальником
своїх зобов'язань ніяким чином не
можуть впливати на виконання
поручителем зобов'язань по даному
договору.

Пунктом 3.1 договору поруки визначено,
що договір набуває чинності з моменту
підписання, а строком його припинення є
припинення всіх зобов'язань
позичальника по вищеназваному
кредитному договору (а.с.11-13).

04 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_4 до вказаного кредитного
договору були укладені Додаткові угоди
№1 та №2 (а.с.14, 15).

Відповідно до п.2 Додаткової угоди №1
сторони кредитного договору дійшли
згоди про зміну схеми погашення
кредиту, шляхом щомісячної сплати
ануїтетного платежу в розмірі 255
швейцарських франків.

Згідно з п.1, 2 Додаткової угоди №2
змінено кінцевий термін повернення
кредиту за договором, а саме: не пізніше
09 жовтня 2015 року, та перенесено строки
виконання зобов'язань позичальника, а
саме: сплати процентів, нарахованих за
використання кредитних коштів у
доларах США в період з 01 грудня 2008 року
по 31 грудня 2008 року, здійснюється
період з 04 лютого 2009 року по 13 січня 2014
року.

Відповідно по п.3 Додаткової угоди №2
позичальник зобов'язався не пізніше
ніж через 30 календарних днів з дати
укладення цієї Додаткової угоди
докласти всіх необхідних зусиль,
здійснити всі необхідні дії та укласти
або забезпечити укладення (якщо
забезпечення за Договором надає третя
особа) відповідних договорів про
внесення змін та/або доповнень
додаткових угод до усіх договорів
забезпечення, які були та/або будуть
укладені у забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за кредитним
договором щодо надання згоди осіб, які
передали забезпечення за договором, на
зміну зобов'язання, обумовлену
підписанням цієї Додаткової угоди.

Оскільки ОСОБА_4 умови цього кредитного
договору порушив, заочним рішенням
Зарічного районного суду м.Суми від 08
вересня 2011 року з нього та з
поручителів ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на користь
ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто
заборгованість у сумі 8536 швейцарських
франків 34 сантимів, що за курсом НБУ
станом на 18 квітня 2011 року становить
165466 грн. 04 коп. (а.с.90-91).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що у зв'язку із
зміною без згоди поручителя умов
кредитного договору збільшився обсяг
його відповідальності, тому на
визначених ст.559 ЦК України підставах
захистив права поручителя шляхом
припинення поруки.

Вказані обставини і висновки суду щодо
визнання припиненим саме договору
поруки, а не зобов'язань за договором
поруки, сторонами не оспорюються.

Однак, визнавши, що права даного
поручителя не порушувались до 09 жовтня
2013 року, а тому саме з цієї дати
оспорюваний договір поруки є
припиненим, суд першої інстанції
встановив помилкові факти і
неправильно застосував норми
матеріального права.

Як убачається, додаткові угоди до
кредитного договору були укладені 04
лютого 2009 року, отже саме тоді, а не 09
жовтня 2013 року, були порушені права
позивача.

Статтею 559 ЦК України визначено, що
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно з роз'ясненнями п.22 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що витікають із
кредитних відносин» від 30 березня 2012
року №5, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК
України припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання. Якщо в договорі поруки
такі умови сторонами не узгоджені, а з
обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень частини першої ст.559 ЦК
України порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

За таких обставин, з набранням законної
сили відповідним рішенням суду
припиняються будь-які зобов'язання за
договором поруки.

У той же час, задовольняючи позовні
вимоги, місцевий суд вищеназвані
положення не врахував, а тому помилково
вказав, що припинення поруки відбулося
з 09 жовтня 2013 року.

За таких порушень колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає зміні шляхом
виключення з його мотивувальної та
резолютивної частин висновків про дату
припинення договору поруки - 09 жовтня
2013 року.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.3, 4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 05 лютого 2014 року змінити,
виключивши з його мотивувальної та
резолютивної частини висновки про дату
припинення договору поруки - «з 09
жовтня 2013 року».

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -