РІШЕННЯ

Іменем України

09.04.2014 Франківський районний
суд м. Львова у складі:

головуючої судді
Дячишин В.Ф.
при секретарі
Довба Ю.І.
з участю позивачки
ОСОБА_1
відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
? частину гаражного боксу, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про поділ спільно
нажитого майна подружжя. Даним позовом,
просить визнати за нею право власності
на 1/2 частину гаражного боксу АДРЕСА_1
вартістю 45 900грн. (сорок п'ять тисяч
дев'ятсот грн. 00 коп.), який був
придбаний під час перебування у шлюбі з
відповідачем за їхні спільні кошти.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що вона 21.11.1987 року
зареєструвала шлюб з відповідачем
ОСОБА_2. Однак, оскільки спільне сімейне
життя не склалося, їх шлюб 21.12.2010 року
рішенням Франківського районного суду
м. Львова було розірвано. За час шлюбу, а
саме 23 жовтня 2003 року, подружжям
спільно було придбано гаражний бокс
АДРЕСА_1, на підставі договору
купівлі-продажу, який був посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрований в реєстрі за № 3898.
Договір купівлі-продажу був оформлений
на ім'я відповідача ОСОБА_2 Посилаючись
на те, що добровільно провести поділ
майна та виплатити половину вартості
гаражного боксу відповідач не бажає,
ОСОБА_1 змушена звернутись у суд із
позовом, яким просить визнати за нею
право власності на 1/2 частину вказаного
гаражного боксу.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала і просить їх
задовольнити, пояснила, що спірний
гаражний бокс був придбаний у шлюбі за
спільні з відповідачем кошти, а після
розірвання шлюбу відповідач
користується таким боксом одноособово,
в добровільному порядку сплатити
частину вартості вказаного нерухомого
майна відмовляється.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав, проти
задоволення таких не заперечив.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, з'ясувавши дійсні
обставини справи, права та обов'язки
сторін, дослідивши зібрані по справі
докази, судом встановлено наступне.

Ст.21 СК України визначає, що шлюбом є
сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у органі державної
реєстрації актів цивільного стану.

Ст.27 СК України визначає, що державна
реєстрація шлюбу встановлена
для забезпечення стабільності
відносин між жінкою та чоловіком,
охорони прав та інтересів подружжя,
їхніх дітей, а також в інтересах
держави та суспільства.

Згідно ч.1 ст.36 СК України шлюб є
підставою для виникнення прав
та обов'язків подружжя.

Рішенням Франківського районного суду
м.Львова від 21 грудня 2010 року позов про
розірвання шлюбу ОСОБА_2 до ОСОБА_1
задоволено. У зазначеному Рішенні
зазначене свідоцтво про одруження,
видане Грусятицькою сільрадою
Жидачівського району Львівської
області, з якого вбачається, що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 уклали шлюб 21 листопада 1987
року.

А отже, у сторін з часу реєстрації шлюбу
виникли права та обов'язки подружжя.

За час шлюбу, 23 жовтня 2003 року,
подружжям спільно придбано гаражний
бокс АДРЕСА_1. З договору
купівлі-продажу, який був посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрований в реєстрі за № 3898
вбачається, що придбав вказаний
гаражний блок ОСОБА_2.

Ч. 1 ст.60 СК України визначає, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Ст.63 СК України визначає, що дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Судом встановлено, що гаражний бокс
АДРЕСА_1, є об'єктом спільної сумісної
власності та відповідно підлягає
поділу.

Право подружжя на поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, закріплене у ст.69
СК України.

Поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
здійснюється шляхом виділення його в
натурі, а у разі неподільності
присуджується одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними, відповідно ч.1, 2 ст.71 СК України,
або реалізується через виплату
грошової чи матеріальної компенсації
вартості його частки, що передбачено ч.
2 ст.364 ЦК України.

Відповідно до вимог п. 25 постанови ВСУ
від 21 грудня 2007 року за № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
питання про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема, неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо
обов'язкової згоди одного з подружжя на
отримання грошової компенсації та
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Згоду позивачки ОСОБА_1, на отримання
такої грошової компенсації отримано в
ході судового розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи
майновий стан позивачки, те, що вона є
інвалідом ІІІ групи, визнання позову
відповідачем, суд приходить до
переконання, що позов слід
задовольнити.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
з відповідача на користь позивачки
слід стягнути понесені нею та
документально підтверджені судові
витрати у виді сплаченого судового
збору у сумі 229,50 грн.

Керуючись ст. ст. 16, 328, 364, 392 ЦК
України, ст. ст. 21, 27, 36, 60, 63, 69, 71 СК
України, ст. 8 Закону України «Про
судовий збір», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Розділити спільне подружнє майно та
визнати за ОСОБА_2 право власності на
гаражний бокс АДРЕСА_1 та стягнути з
ОСОБА_2 (іпн:НОМЕР_1) у користь ОСОБА_1
вартість 1/2 частини гаражного боксу у
сумі 22 950 грн. (двадцять дві тисячі
дев'ятсот п'ятдесят грн. 00 коп.) та 229 грн.
50 коп. судового збору.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня його проголошення. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Дячишин В.Ф.