Провадження № 4-с/308/4/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м.
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі

головуючого судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

з участю представника скаржника
(стягувача) ОСОБА_1

представника заінтересованої особи
(боржника) ОСОБА_2

представника МВ ДВС Ужгородського МРУЮ
Роман В.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ужгород
скаргу ОСОБА_4, особа, рішення, дія або
бездіяльність якої оскаржуються -
головний державний виконавець
міського відділу державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції в Закарпатській
області Роман Владислав Яношевич,
боржник - ОСОБА_5 на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
під час виконання судового рішення у
цивільній справі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся в суд із скаргою на
рішення та дії державного виконавця.
Посилається на те, що 11.09.2012 р.
Ужгородський міськрайонний суд
ухвалив рішення у цивільній справі №
2-3476/11 за роз'єд наними вимогами
первісного позову ОСОБА_5 до
відповідача ОСОБА_4, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
(правонаступник ЗАТ «АКПІБ»), орган
опіки та піклування - служба у справах
неповнолітніх виконавчого комітету
Ужгородської міської ради про поділ
житлового будинку, яким вирішив: «Позов
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розподіл майна
подружжя задоволити. Провести розподіл
спільного майна, виділити ОСОБА_5 у
власність житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1, а ОСОБА_4
виплатити грошову компенсацію за
належну йому частку в будинку в розмірі
85903.38 грн.». Не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, він подав до
суду апеляційної інстанції відповідну
скаргу. 27 листопада 2012 року апеляційний
суд Закарпатської області у цивільній
справі № 712/2-3476/2011 ухвалив: «Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
11 вересня 2012 року залишити без змін».
Зазначене рішення суду першої
інстанції набрало законної сили. 09.09.2013
р. Ужгородський міськрайонний суд
видав виконавчий лист за № 2-3476/11 для
відкриття виконавчого провад ження,
пов'язаного із зверненням зазначеного
вище судового рішення до виконання, з
метою примусового стягнення
присудженої з боржника ОСОБА_5 на його
користь грошової компенсації за
належну частку в будинку за АДРЕСА_2
12.11.2013 р. він своєчасно надав цей
виконавчий документ до МВ ДВС
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції в Закарпатській
області для відкриття виконавчого
провадження. 15.11.2013 р. головний
державний виконавець цього
територіального підрозділу ДВС
України Роман В.Я. виніс постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП № 40739891 (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
листу Ужгородського міськрайонного
суду від 09.09.2013 р. за № 2-3476/11), мотивуючи
це тим, що у резолютивній частині
виконавчого документу не зазначено
боржника, який повинен виплатити
грошову компенсацію ОСОБА_4 26.11.2013 р. він
поштовим відправленням отримав цю
постанову.

Просить суд визнати постанову
головного державного виконавця МВ ДВС
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції в Закарпатській
області Роман В.Я. про відмову у
відкритті виконавчого провадження (у
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 15.11.2013 р. серії ВП № 40739891
неправомірною, скасувати цей
процесуальний документ і зобов'язати
державного виконавця або іншу посадову
особу державної виконавчої служби
задовольнити вимогу заявника
(стягувача) - ОСОБА_4 про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 11.09.2012 р. у
цивільній справі № 2-3476/11 щодо
стягнення присудженої із
заінтересованої особи (боржника)
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків за ДРФОУ НОМЕР_1, на його
користь грошової компенсації за
належну частку в будинку АДРЕСА_2

Представник скаржника у судовому
засіданні скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

Представник заінтересованої особи
просив у задоволенні скарги відмовити.

Представник МВ ДВС Ужгородського МРУЮ
проти задоволення скарги заперечив.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення сторін суд
приходить до висновку, що у задоволенні
скарги слід відмовити виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 11.09.2012 р. задоволено позов
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третьої особи на боці
позивача Акціонерного комерційного
промислово - інвестиційного банку
(Закрите акціонерне товариство) в особі
філії «Закарпатського центрального
відділення Промінвестбанку» про поділ
спільного майна подружжя та вирішено:
«провести розподіл спільного майна,
виділити ОСОБА_5 у власність житловий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, а
ОСОБА_4 виплатити грошову компенсацію
за належну йому частку в будинку в
розмірі 85903.38 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на
користь держави судовий збір в розмірі
214 грн. 00 коп. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті осіб, які
не заявляють окремих вимог на предмет
спору - Публічного акціонерного
товариств «Акціонерного комерційного
промислово - інвестиційного банку»
(правонаступник ЗАТ «АКШБ») , філія
«Відділення ПАТ Промінвестбанк в
м.Ужгород " про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
вселення в жилий будинок - відмовити».

На підставі цього рішення 11.09.2012 р.
Ужгородським міськрайонним судом було
видано виконавчий лист, у якому
вказано, що суд рішив: ОСОБА_4 виплатити
грошову компенсацію за належну йому
частку в будинку в розмірі 85903.38 грн.

26.11.2013 р. ОСОБА_4 отримано постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП № 40739891 від 15.11.2013 р.,
винесену головним державним
виконавцем міського відділу державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Роман В.Я. Згідно цієї постанови
державним виконавцем встановлено, що у
резолютивній частині виконавчого
документа не зазначено боржника який
повинен виплатити грошову компенсацію
ОСОБА_4, у зв'язку з чим на підставі п. 8 ч.
1 ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження» відмовлено в прийняті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-3476/11, виданого 09.09.2013 р.
Ужгородським міськрайонним судом.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. У відповідності до
ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 п. 1 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Статтею 18 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
вимоги до виконавчого документу.
Згідно п. 4 ч. 1 цієї статті Закону у
виконавчому документі зазначаються
резолютивна частина рішення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

З дослідженого у судовому засіданні
виконавчого листа виданого
Ужгородським міськрайонним судом
09.09.2013 року вбачається, що такий не
містить повний текст резолютивної
частини рішення суду. Представник
скаржника у судовому засіданні
пояснив, що ОСОБА_4 звертався до суду із
заявою про ухвалення додаткового
рішення та видачі виконавчого листа по
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
поділ спільного майна подружжя та із
заявою про виправлення описки у
рішенні суду від 11.09.2012 р.

Статтею 369 ЦПК України передбачено, що
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України «Про
виконавче провадження». Суд, який видав
виконавчий лист, може за заявою
стягувача або боржника виправити
помилку, допущену при його оформленні
або видачі, чи визнати виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню, та
стягнути на користь боржника
безпідставно одержане стягувачем за
виконавчим листом. Суд розглядає заяву
в десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням стягувача та
боржника і постановляє ухвалу. Неявка
стягувача і боржника не є перешкодою
для розгляду заяви. До розгляду заяви
суд має право своєю ухвалою зупинити
стягнення за виконавчим листом, а також
витребувати виконавчий лист. Суд
ухвалою вносить виправлення до
виконавчого листа, а у разі якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Як встановлено у судовому засіданні
ОСОБА_4 із заявою про виправлення
описки у вказаному виконавчому листі
до суду не звертався.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що скарга
ОСОБА_4 не підлягає до задоволення,
оскільки оскаржувана постанова
винесена державним виконавцем у
відповідності до Закону України «Про
виконавче провадження».

Тому, керуючись ст.ст. 17, 18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.ст. 383-387 ЦПК України, ст.ст. 369, 383, 387 ЦК
України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 5 днів з дня
її постановлення, а у разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, протягом 5 днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуюча
Сарай А.І.