АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/42 /К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 216/1075/13-ц
інстанції - Мясоєдова О.М.
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А,

за участю: позивача ОСОБА_2 та його

представника ОСОБА_3, відповідача

ОСОБА_4 та представника

відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 02
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про припинення
права власності на частку в загальному
майні та визнання права власності на 1/2
частину у спільній власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з даним позовом до ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 Уточнивши позовні вимоги, в
останній редакції від 29 жовтня 2013 року,
просив суд визнати за ним право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, та
стягнути з нього на користь останнього
вартість цієї частки, яка складає
73785,50грн. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що йому та його сестрі
ОСОБА_4 (відповідачу у справі) на
підставі рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 14
грудня 2007 року належало по 1/2 частині
квартири АДРЕСА_1. 01 березня 2013 року
свою частку квартири сестра подарувала
своєму сину - відповідачу ОСОБА_6 До 01
вересня 2012 року він без участі
відповідачів повністю сплачував
комунальні послуги, з 2009 року по 2010 року
зробив косметичний ремонт квартири, в
2012 році змінив труби каналізації та
гарячої води. Відповідачі в спірній
квартирі не мешкають, комунальні
послуги не сплачують, у той час як його
діти потребують житла. Оскільки він не
має можливості врегулювати дану
ситуацію шляхом домовленості з
відповідачами, він звернувся до суду і
згодний сплатити відповідачу половину
вартості квартири - 73078,50грн.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 02
грудня 2013 року ОСОБА_2 відмовлено у
задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд дійшов
помилкового висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позовних
вимог, не врахував, що у нього з
відповідачем ОСОБА_4 була домовленість
про те, що він сплатить їй половину
вартості спірної квартири та
переоформить її частину квартири на
себе. Восени 2011 року позивач за
проханням відповідача ОСОБА_4 надав їй
ключі від спірної квартири, а в січні
2013 року дізнався, що в квартирі
мешкають квартиранти. Крім того, він не
може користуватись своєю частиною
квартири, оскільки відповідач ОСОБА_6,
зареєструвавшись в спірній квартирі,
чинить йому перешкоди, погрожує
насильницькими діями, у зв'язку з чим
він вимушений був звернутись до
правоохоронних органів, що призвело
його до лікування в медичному закладі.
Також судом не враховано, що спірна
квартира є неподільною, спільне
користування нею разом з відповідачем
є неможливим, а він вніс на депозитний
рахунок суду 1/2 частину вартості
спірної квартири, тому вважає, що його
позовні вимоги мають бути задоволені.

У письмових запереченнях представник
обох відповідачів ОСОБА_5 просить
апеляційну скаргу позивача відхилити,
а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що двокімнатна
квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення
Центрально-Міського районного суду
м.Кривого Рогу від 14 грудня 2007 року
належала на праві спільної часткової
власності в рівних частинах позивачу
ОСОБА_2 та його сестрі - відповідачу у
справі ОСОБА_4

Згідно договору дарування від 01
березня 2013 року, посвідченого
державним нотаріусом 2-ої криворізької
нотаріальної контори Тімошиною О.В. та
зареєстрованого в реєстрі за № 2-398,
ОСОБА_4 подарувала свою частку спірної
квартири відповідачу ОСОБА_6, який
вселився у квартиру разом зі своєю
сім'єю, зайнявши одну із кімнат та
зареєструвавшись в ній разом зі своїм
неповнолітнім сином ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
підстав для припинення права власності
відповідача на частку в загальному
спільному майні.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам справи та нормам
діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України,
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо:1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; 2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування
майном є неможливим; 4) таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Як правильно зазначив суд у судовому
рішенні, припинення права особи на
частку у спільному майні за вимогою
інших співвласників можливе лише за
наявності усіх чотирьох умов
одночасно. Відсутність хоча б однієї з
них не дає підстав застосовувати до
спірних відносин норму ст.365 ЦК України.

При розгляді справи судом
встановлено, що відповідач із своєю
родиною займає одну із кімнат спірної
двокімнатної квартири, а інша кімната
залишається вільною і ОСОБА_2 вправі та
має можливість її зайняти і
використовувати на свій розсуд.

Докази неможливості спільного
володіння та користування спірною
квартирою у справі відсутні.

Крім того, в разі припинення права
власності відповідача ОСОБА_6 на
належну йому частку квартири будуть
істотно порушені його інтереси та
інтереси його неповнолітньої дитини -
сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки
останні зареєстровані та проживають у
спірній квартирі.

Правильно встановивши обставини
справи, надавши їм вірну юридичну
оцінку, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги позивача не
містять підстав для її задоволення.
Так, не можуть бути взятими до уваги
посилання на перешкоди в користуванні
квартирою, які чиняться йому з боку
відповідача, оскільки позивач має
право звернутися до суду із вимогами
щодо усунення перешкод в користуванні
власністю.

Також не можуть бути взятими до
уваги посилання позивача на те, що
відповідачі, маючи у власності
житловий будинок з усіма зручностями і
автономним опаленням в екологічно
чистому районі та проживаючи в спірній
квартирі, погіршують свої та своєї
дитини житлові умови, оскільки згідно
ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої
цивільні права вільно, на власний
розсуд. Частиною 1 ст. 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. У зв'язку з
цим відповідач має право вільно
користуватись належним йому майном та
самостійно визначити місце свого
проживання, а також, як законний
представник неповнолітнього сина,
визначити місце проживання своєї
дитини.

З цих же підстав не можуть бути
взятими до уваги посилання позивача на
дії відповідачки ОСОБА_4, яка
відмовилась від угоди щодо
переоформлення на нього права
власності на належну їй частку
квартири та подарувала цю частку
своєму синові ОСОБА_6, який
зареєструвався в квартирі та став
проживати в ній разом із своєю сім'єю.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправомірної поведінки ОСОБА_6 та
звернення позивача до правоохоронних
органів також не можуть бути підставою
для припинення права власності
останнього на частку у спільному майні
з огляду на відсутність усіх чотирьох
умов, передбачених ст.365 ЦК України,
одночасно, про що було зазначено вище.
Зважаючи на викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
містять підстав для її задоволення.

За таких обставин апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді: /підписи/

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів