Справа № 133/1802/13-ц Провадження №
22-ц/772/189/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Навроцький А. П.Категорія:
27Доповідач: Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої:
Копаничук С.Г.

Суддів: Стеблюк
Л.П.., Нікушина В.П.

при секретарі:
Іщук О.В.

за участю
представника позивача - Олішевського
Д.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Козятинського міськрайонного суду від
26 листопада 2013 року,

В с т а н о в и л а :

В червні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що між ним та відповідачем був
укладений договір б/н від 29.01.2007 року,
згідно умов якого остання отримала
кредит у розмірі 7500,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
зав користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Зобов'язання за даним договором
відповідач виконував неналежним чином,
чим допустив заборгованість станом на
30.04.2013 року в розмірі 27223,15 грн., з яких:
7383,82 грн. - заборгованість за кредитом;
13636,40 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 4430,40 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 1272,53 грн. - штраф
(процентна складова), яку банк просить
стягнути з відповідача.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду від 26.11.2013 року в задоволенні
позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить рішення суду
скасувати через порушення судом норм
матеріального права, а по справ
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити повністю. Вказав, що суд
помилково застосував строк позовної
давності, оскільки не врахував п.9.12
кредитного договору, згідно якого
договір пролонгується щороку за
відсутності заяви позичальника про
припинення договору. Так як, ОСОБА_4
такої заяви не подавав, тому договір
продовжує свою дію по даний час і
кредитні правовідносини між сторонами
тривають.

Заслухавши доповідача, осіб ,що
беруть участь в справі, перевіривши
матеріали справи, рішення суду та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Ст. 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Суд першої інстанції встановив, що
29.01.2007 року між сторонами був укладений
договір б/н, який складається з заяви,
Умов та правил надання банківських
послуг і тарифів. Відповідно до умов
договору, ОСОБА_4 було відкрито
картковий рахунок, видано платіжну
картку та надано можливість
користуватись кредитним коштами з
лімітом в розмірі 7500,00 грн. зі сплатою 36%
річних за його користування виходячи
із фактичної суми його використання.
Відповідач користувався вказаною
кредитною карткою з 10.02.2007 року по 18.04.2008
року, використавши кредитний ліміт на
суму 7482,56 грн. Частково здійснював
погашення кредиту, останній раз 16.04.2008
року в сумі 1700 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що права
банку були порушені відповідачем у
вигляді несплати чергових обов'язкових
платежів, у позивача виникло право на
їх стягнення в достроковому порядку,
проте останній звернувся до суду після
спливу трьохрічного строку позовної
давності - 14.06.2013 року, а тому відмовив в
задоволенні позову з підстав пропуску
вказаного строку.

Суд вірно встановив обставини по
справі ,належним чином перевірив їх
доказами, які оцінив відповідно до ст.212
ЦПК України, правильно визначив спірні
правовідносини та правові норми ,що їх
регулюють та дійшов до обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Доводи скарги про помилкове
застосування судом спливу строку
позовної давності, так як договір не
припинив свою дію, є необґрунтованими з
огляду на наступне.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ч.1 ст.58, ст. 59 ЦПК України
належними є докази, які місять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно п.п.2, 5.3 даного договору, строки
та порядок погашення кредиту по
платіжним карткам, з встановленим
мінімальним обов'язковим платежем,
вказані в Пам'ятці клієнта, яка
являється невід'ємною частиною
договору. Мінімальний обов'язковий
платіж - це розмір боргових зобов'язань
боржника, які щомісячно підлягають
сплаті боржником протягом строку дії
картки, що виражаються у відсотковому
співвідношенні до здійснюваної
операції з використанням платіжної
картки.

Зі змісту п.п.5.4, 6.9, 8.6 даного договору
вбачається, що погашення процентів по
кредиту здійснюється щомісячно за
попередній місяць, повне погашення
кредиту - не пізніше останнього дня
місяця, вказаного на кредитній картці
(строк дії картки). У випадку виникнення
заборгованості позичальника по
картковому рахунку, останній
зобов'язується погашати
заборгованість протягом 30 днів з
моменту її виникнення.

Із заяви ОСОБА_4 про видачу платіжної
картки вбачається, що погашення
заборгованості повинно здійснюватись
щомісячними платежами в розмірі 7% від
суми заборгованості.

При цьому, Пам'ятка клієнта, що
являється невід'ємною частиною
договору і в котрій зазначено строки та
порядок повернення кредиту, позивачем
не надана, а тому встановити порядок і
строки сплати щомісячних платежів по
поверненню кредиту не представляється
можливим.

Зі змісту п.5.2 вищевказаного договору
вбачається, що у випадку порушення
боржником умов даного договору і/або
виникнення овердрафту банк має право
призупинити виконання розрахунків по
картці (заблокувати картку), а також
вимагати дострокового виконання
зобов'язань в цілому або в частині.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
пояснив, що останній раз знімав кошти з
платіжної картки в квітні 2008 року,
потім картка була вилучена банкоматом
і заблокована. Після цього, банку
перевипуск платіжної картки не
здійснював, а відповідач грошові кошти
не отримував.

Вказані пояснення ОСОБА_4 повністю
узгоджуються з матеріалами справи,
зокрема, з розрахунком заборгованості
та випискою по рахунку, з яких
вбачається, що відповідач останній раз
отримував кошти з платіжної картки
18.04.2008 року.

Крім того, на запити апеляційного суду
про надання інформації щодо строку дії
картки, її заблокування та пролонгації,
ПАТ КБ «Приватбанк» відповів, що така
інформація у банку відсутня.

Оскільки, банк зазначене належним
чином не спростував, то суд вважає
обставину заблокування кредитної
картки ОСОБА_4 в квітні 2008 року
встанволеною.

У правовій позиції Верховного Суду
України у справі № 6-116цс13 від 06.11.2013
року зазначено, що відповідно до ст. 261
ЦК України початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами),
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу. У разі
порушення боржником строків сплати
чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Оскільки, ПАТ КБ «Приватбанк»,
відповідно до п.5.2 вищевказаного
договору, у квітні 2008 року заблокував
платіжну картку ОСОБА_4, то саме з цього
часу у банку виникло право на
дострокове стягнення заборгованості
за кредитом і почався перебіг строку
позовної давності, який на час
звернення до суду з даним позовом був
пропущений.

Доводи скарги про укладення вказаного
договору між сторонами на невизначений
строк і його щорічну пролонгацію,
правового значення не мають, оскільки
банк звернувся до суду за достроковим
стягненням суми кредиту, право на яке в
останнього виникло після заблокування
платіжної картки відповідача, що
відповідає умовам договору.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам
справи і вимогам закону, постановлене з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, а тому
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК
України, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного
суду від 26 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: