Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/5729/2014
Головуючий у 1-й інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Антоненко Н.О.,

Білич І.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 12 березня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
треті особи: Держаний нотаріус П'ятої
Київської державної нотаріальної
контори - Артеменко Оксана Анатоліївна,
Головне управління юстиції у м. Києві
про визнання недійсним договору
довічного утримання.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року
задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору довічного
утримання.

Визнано недійсним договір довічного
утримання (догляду) від 10 червня 2011
року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2,
посвідчений державним нотаріусом
П'ятої Київської державної
нотаріальної контори Артеменко О. А. та
зареєстрований в реєстрі № 3 - 1279.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову, а
справу закрити. Вважає, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим та таким, що не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. В апеляційній
скарзі зазначає те, що висновки
посмертної психіатричної експертизи
щодо недієздатності ОСОБА_6 не можуть
бути підставою для задоволення позову
ОСОБА_4, яка не є померлій ОСОБА_6 ні
членом її сім'ї, ні близьким родичем. Ці
обставини були встановлені у судовому
засіданні та підтверджується не тільки
матеріалами справи, але і позивачем
ОСОБА_4, що свідчить про
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи відносно
того, що позивач перебуває з померлою
ОСОБА_6 в родинних відносинах, і тому
ОСОБА_4 відповідно до вимог ч.3 ст.237 ЦПК
України не може бути заявником на
проведення посмертної
судово-психіатричної експертизи про
визнання сторонньої для її людини
недієздатною.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 червня 2011 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено
договір довічного утримання (догляду)
(а.с. 34).

Згідно п. 1.1. зазначеного договору
ОСОБА_6 передає, а ОСОБА_2 отримує у
власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею - 45, 40 кв. м. на умовах
цього договору.

Договір довічного утримання (догляду)
було посвідчено державним нотаріусом
П'ятої Київської державної
нотаріальної контори Артеменко О. А. та
зареєстровано в реєстрі за № 3-1279.

11 липня 2012 року Солом'янським районним
судом м. Києва було ухвалено рішення в
справі за заявою ОСОБА_4, зацікавлені
особи: Орган опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, ОСОБА_2 про
визнання особи недієздатною та
встановлення піклування, яким ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною, над
ОСОБА_6 встановлено піклування та
призначено її опікуном ОСОБА_4 (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.

2 жовтня 2012 року ухвалою Апеляційного
суду м. Києва рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 11 липня 2012
року скасовано, провадження у справі
закрито у зв'язку зі смертю ОСОБА_6 (а.с.
22).

В листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору довічного
утримання, що був укладений 10 червня 2011
року між померлою ОСОБА_6 та ОСОБА_2. В
обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що рішенням суду від 11
липня 2012 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, була
визнана недієздатною. Під час розгляду
вказаної справи позивачу стало відомо,
що ОСОБА_6 уклала договір довічного
утримання зі своїм сусідом ОСОБА_2, який
не перебував з відчужувачем ОСОБА_6 у
родинних стосунках. Позивач вважає, що
зазначений договір довічного
утримання (догляду) укладений з
порушенням норм чинного цивільного
законодавства, а саме ст. 225 ЦК України,
оскільки в момент вчинення правочину
ОСОБА_6 не усвідомлювала значення своїх
дій Та не могла керувати ними. Також
позивач вважає, що її права були
порушені, оскільки саме вона
призначалася Солом'янським районним
судом м. Києва опікуном ОСОБА_6, є її
єдиною родичкою, здійснювала постійний
догляд за померлою

Відповідач позов не визнав, у
запереченнях посилався на те, що
позивачем не доведено, що вона і
померла ОСОБА_6 перебували у родинних
стосунках і наявність договору
довічного утримання порушує права чи
законні інтереси позивача.

Ухвалою суду від 10 вересня 2013 року у
даній справі судом було призначено
посмертну судово-психіатричну
експертизу для вирішення питання про
те, чи могла ОСОБА_6 10 червня 2011 року під
час укладання оспорюваного договору
довічного утримання (догляду),
усвідомлювати значення своїх дій,
надавати їм належну оцінку та керувати
ними.

Відповідно до висновків, викладених в
Акті посмертної комісійної
судово-психіатричної комісії № 808 від 04
жовтня 2013 року, проведеної Київським
міським центром судово-психіатричних
експертиз на виконання ухвал суду від 10
вересня 2013 року під час складання
договору довічного утримання (догляду)
10 червня 2011 року ОСОБА_6 страждала на
стійкий психічний розлад у вигляді
шизофренії, параноїдна форма, на тлі
органічного ураження головного мозку
поєднаного (судинно-атрофічного)
ґенезу з вираженим з вираженим
інтелектуально-мнестичним зниженням
(F20.0 та F 02.8 згідно МКХ-10) і за своїм
психічним станом у зазначений період
часу не усвідомлювала значення своїх
дій та не могла керувати ними. (а.с. 124-131).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із наведених
висновків експертизи, та положень ст.
ст. 30, 215,, 203 ч. 2,3, 225 ЦК України.

Судова колегія не погоджується з таким
висновком суду, вважає, що суд дійшов до
нього без повного з'ясування обставин
справи та без врахування вимог закону.

Так, відповідно до ст. 3 ч. 1 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

В даному випадку позивачем не доведено,
що договором довічного утримання, який
вона просить визнати недійсним,
порушені її цивільні права або
інтереси.

З пояснень позивача встановлено, що
вона не є спадкоємцем померлої ОСОБА_6
за заповітом, докази про те, що вона є
спадкоємцем за законом у неї відсутні,
із заявою про прийняття спадщини в
установленому законом порядку позивач
не зверталась, вимоги щодо визнання за
нею права власності на майно, яке
відчужувалось ОСОБА_6 за договором
довічного утримання, позивачем не
заявлялись.

Та обставина, що за життя ОСОБА_6
рішенням суду, яке не набрало законної
сили і було скасовано в апеляційному
порядку із закриттям провадження в
справі, позивач призначалась опікуном
недієздатної ОСОБА_6, на протязі трьох
років до ухвалення вказаного рішення
суду проживала з ОСОБА_6 та піклувалась
про неї, не є підставою вважати, що
порушуються цивільні права позивача,
за захистом яких вона звернулась з
даним позовом. До того ж, рішенням суду,
яким було визнано ОСОБА_6 недієздатною
та призначено її опікуном ОСОБА_4, не
було встановлено, що остання перебуває
з ОСОБА_6 у родинних стосунках, відсутні
відомості про цю обставину і у висновку
органу опіки та піклування, на який
посилалась позивач.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що позивачем не було доведено,
що її права або інтереси порушені
внаслідок укладання ОСОБА_6 і
відповідачем ОСОБА_2 договору
довічного утримання 10 червня 2011 року,
отже підстави для задоволення позову
відсутні, в зв'язку з чим рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

В той же час підстави для закриття
провадження в даній справі, визначені
ЦПК України, відсутні, отже в цій
частині апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року
скасувати.

Ухвалити в справі нове рішення
наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
треті особи: Держаний нотаріус П'ятої
Київської державної нотаріальної
контори - Артеменко Оксана Анатоліївна,
Головне управління юстиції у м. Києві
про визнання недійсним договору
довічного утримання відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: