справа № 415/9890/12
№ провадження 2/208/625/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

05 березня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «Про усунення
спадкоємця від права на спадкування»
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
Перша дніпродзержинська державна
нотаріальна контора «Про визнання
права власності на частку майна
подружжя та визнання права власності в
порядку спадкування за законом», -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, у якому
просить суд усунути відповідача ОСОБА_3
від права на спадкування частини
житлового будинку АДРЕСА_1, що належала
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те,
що, його матір, ОСОБА_5 перебувала у
шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Після
смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась
спадщина, яка складається з 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, та гаражу
АДРЕСА_2. Він, як спадкоємець першої
черги, після смерті матері звернувся до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини. Разом з ним, також, із заявою
про прийняття спадщини до нотаріуса
звернувся і відповідач ОСОБА_3 Проте,
враховуючи, що, відповідач ОСОБА_3
ухилявся від надання допомоги ОСОБА_5,
яка тривалий час через тяжку хворобу
знаходилась у безпорадному стані,
просить суд усунути відповідача від
права на спадкування 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1. Водночас,
просить стягнути з відповідача на свою
користь понесені ним судові витрати.

В ході розгляду справи до суду із
зустрічним позовом звернувся
відповідач ОСОБА_3, у якому останній, в
остаточному варіанті (а.с.83-85), просить
суд визнати за ним право спільної
часткової власності на 1/2 частку
житлового будинку АДРЕСА_1, та на 1/2
частку гаражу АДРЕСА_2, як на частку в
спільному майні подружжя. Також,
просить суд визнати за ним право
спільної часткової власності на 1/4
частку вищевказаного житлового
будинку та на 1/4 частку вищевказаного
гаражу в порядку спадкування за
законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
дружини - ОСОБА_5, а в цілому визнати за
ним право спільної часткової
власності на 3/4 частки житлового
будинку АДРЕСА_1, та на 3/4 частки гаражу
АДРЕСА_2.

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог відповідач ОСОБА_3 посилається на
те, що, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його
дружина - ОСОБА_5 За час шлюбу ним з
дружиною було придбано житловий
будинок АДРЕСА_1, а також гараж АДРЕСА_2,
які є об'єктами спільного майна
подружжя. Після смерті дружини він
звернувся до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, яка складається з
1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1,
та 1/2 частини гаражу АДРЕСА_2. Разом з
цим, отримати свідоцтво про право на
спадщину та отримати свідоцтво про
право власності в спільному майні
подружжя він не має можливості через
те, що, син померлої ОСОБА_5 - позивач
ОСОБА_1 відмовляється надати нотаріусу
оригінал правовстановлюючого
документу на спадкове майно, що змушує
його звертатись до суду із позовом про
визнання за ним права власності на
спадкове майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав, та, в обґрунтування
заявлених ним позовних вимог суду
зазначив, що, спірний будинок був
придбаний його матір'ю і відповідачем
ОСОБА_3 за його кошти. З 2011 року його
матір тривалий час хворіла і
знаходилась у безпорадному стані. При
цьому відповідач ОСОБА_3 будь-якої
допомоги матері не надавав, зловживав
спиртними напоями, до матері у лікарню
не приходив. Матір знаходилась у
лікарні близько трьох місяців, при
цьому по лікарні вона пересувалась
самостійно, їжу приймала самостійно.
ІНФОРМАЦІЯ_2 матір померла. Весь час до
дня смерті матір перебувала у
свідомості, та усвідомлювала значення
своїх дій. Заповіт вона не склала, але
мала намір.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_2 підтримав позов
свого довірителя, посилаючись на
обставині, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
первісний позов не визнав, та, в
обґрунтування своїх заперечень суду
зазначив, що, у шлюбі із ОСОБА_5 він
перебував з 09.09.1988 року по день її
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року. За час шлюбу
ними з дружиною було придбано гараж
АДРЕСА_2, а також житловий будинок
АДРЕСА_1, у якому вони проживали разом з
дружиною. Дружина тривалий час хворіла.
Він в цей час працював, та усі зароблені
ним кошти віддавав дружині до бюджету
родини. Між процедурами у лікарні
дружина перебувала вдома, де вони
мешкали разом, та спільно вели
господарство. Коли дружина поверталась
із лікарні, вона пересувалась
самостійно, самостійно готувала їжу,
виходила на двір. Також, готувала їжу
йому на роботу. Після смерті дружини
він передав кошти позивачу на
поховання дружини.

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог відповідач ОСОБА_3 посилався на
обставини, зазначені у зустрічній
позовній заяві.

В судовому засіданні представник
відповідача - ОСОБА_4 підтримала позов
свого довірителя, посилаючись на
обставині, викладені у зустрічній
позовній заяві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
зустрічний позов відповідача ОСОБА_3
визнав частково, а саме в частині
визнання за відповідачем права
спільної часткової власності на 1/2
частку житлового будинку АДРЕСА_1, та
на 1/2 частку гаражу АДРЕСА_2, як на
частку в спільному майні подружжя.

Представник третьої особи за
зустрічним позовом, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Першої дніпродзержинської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмову заяву, у якій просив суд
провести розгляд справи за його
відсутності.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є
дружиною позивача ОСОБА_1, і їй відомо,
що, відповідач ОСОБА_3 участі у
придбанні спірного будинку не приймав.
Також, не приймав участі і у ремонті
вказаного будинку. В 2011 році ОСОБА_5
захворіла. Вони з чоловіком возили
ОСОБА_5 у лікарні. За час хвороби ОСОБА_5
відповідач ОСОБА_3 ніякої участі у
лікуванні ОСОБА_5 не приймав. Також, не
приймав у часті і у похованні дружини.
За весь час хвороби ОСОБА_5 розуміла
значення своїх дій, та знаходилась у
свідомості. Під час хвороби вони
просили ОСОБА_5 розлучитись з
відповідачем, але вона так і не
розлучилась. Після лікарні ОСОБА_5
мешкала у спільному будинку з
відповідачем. Вона з чоловіком возили
їй їжу, при цьому ОСОБА_5 могла
самостійно приготувати собі чай,
пересуватись по будинку.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є
донькою позивача ОСОБА_1, і їй відомо,
що, спірний будинок придбав її батько,
та за свої кошти робив у будинку ремонт.
Відповідач ОСОБА_3 у ремонті будинку
батькові не допомагав. В 2011 році її
бабуся - ОСОБА_5 захворіла. Батьки самі
возили бабусю у лікарню. З грудня 2011р.
по березень 2012р. бабуся знаходилась у
лікарні. Вони з батьками кожен день
ходили до лікарні, готували бабусі їжу,
придбавали ліки. Відповідач у лікарню
не приходив, бабусі не допомагав. За
весь час перебування у лікарні бабуся
усвідомлювала значення своїх дій. Між
лікарнями бабуся проживала у будинку
разом з відповідачем. Але, вони з
батьками також готували їжу для бабусі.
У похованні бабусі відповідач участі
не приймав. За своє життя бабуся не
виявляла бажання усунути відповідача
від спадкування.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що, він
перебуває у дружніх стосунках з
позивачем ОСОБА_1, з відповідачем
ОСОБА_3 він не знайомий. Зі слів
позивача ОСОБА_1 йому відомо, що,
позивач ОСОБА_1 постійно приймав участь
у лікуванні його матері, возив її до
лікарень. Також, позивач ОСОБА_1 брав у
нього кошти в борг на лікування матері.
Також, йому відомо, що позивач приймав
активну участь у ремонті будинку
матері.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що, з 1985
року вона перебувала у дружніх
стосунках із матір'ю позивача - ОСОБА_5
Їй відомо, що, на протязі подружнього
життя у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відбувались
сварки, та побиття ОСОБА_5 Після лікарні
ОСОБА_5 мешкала разом із ОСОБА_3 у їх
будинку. У лікарню ОСОБА_3 до дружини не
приходив, приходила тільки родина сина.
ОСОБА_5 мала бажання розлучитись, але не
вспіла, так як дуже побоювалась
чоловіка. Коли відповідач був тверезий
- він працював, та надавав кошти
дружині.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що, вона
перебувала у дружніх стосунках із
померлою ОСОБА_5 Знайома також як з
позивачем, так і з відповідачем. Їй
відомо, що, ремонт у будинку ОСОБА_5
допомагав робити позивач ОСОБА_1 Зі
слів ОСОБА_5 їй відомо, що, відповідач
надавав ОСОБА_5 кошти на її лікування.
Вона приїжджала до ОСОБА_5, і ОСОБА_5 їй
казала, що позивач ОСОБА_1 просив її
виписати відповідача з будинку. При
цьому, ОСОБА_5 безпорадною не була,
пригощала її кавою, готувала їжу,
виходила на вулицю.

Вислухавши сторони, пояснення свідків,
вивчивши матеріали справи, суд дійшов
наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду
справи, згідно свідоцтва про смерть,
виданого Заводським відділом РАЦС
Дніпродзержинського МУЮ у
Дніпропетровській області,
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5.

Згідно довідки, наданої нотаріусом
першої дніпродзержинської державної
нотаріальної контори, після смерті
ОСОБА_5 позивач, який є сином померлої,
звернувся до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини за законом. При
цьому, відповідач, як чоловік померлої,
звернувся до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини за законом та про
видачу свідоцтва про право власності
на 1/2 частку спільного майна подружжя.
Заповіту та спадкового договору
померла ОСОБА_5 не вчиняла.

Згідно Інформаційної довідки, наданої
Реєстраційною службою
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області (а.с.70), та, згідно довідки,
наданої ОКП «Дніпродзержинське БТІ»
(а.с.123), за час подружнього життя
подружжям ОСОБА_5, у спільну сумісну
власність, було придбано: житловий
будинок АДРЕСА_1, а також гараж
АДРЕСА_2.

Враховуючи, що, вищевказане нерухоме
майно є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, суд
приходить до висновку, що, до складу
спадщини після смерті ОСОБА_5 входить:
1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1,
та 1/2 частина гаражу АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, позивач
ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є
спадкоємцями ОСОБА_5 першої черги за
законом, які, відповідно до ст.ст.1216, 1218,
1222, 1223 ЦК України мають право на
спадкування за законом вищевказаного
спадкового майна.

Разом з цим, як зазначає позивач ОСОБА_1
у своєму позові, відповідач ОСОБА_3, на
підставі ч.5 ст.1224 ЦК України повинен
бути усунений від права на спадкування,
враховуючи, що останній ухилявся від
надання допомоги спадкодавцеві
ОСОБА_5Г, яка через тяжку хворобу
тривалий час перебувала у безпорадному
стані.

Згідно положення ч.5 ст.1224 ЦК України, на
яку, як на правову підставу свого
позову посилається позивач ОСОБА_1, за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 6
Постанови Верховного Суду України N 7
від 30.05.2008р. «Про судову практику у
справах про спадкування», правило
абзацу другого частини третьої статті
1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана
була утримувати спадкодавця згідно з
нормами СК України. Факт ухилення
особи від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця встановлюється
судом за заявою заінтересованої особи
(інших спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем,
який мав право на утримання, позову про
стягнення аліментів до особи, яка
претендує на спадщину, не є достатньою
підставою для відмови в позові про
усунення від права на спадкування.
Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК
стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК не були зобов'язані утримувати
спадкодавця. Безпорадним слід розуміти
стан особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх позовних вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не можуть ґрунтуватися на
припущеннях.

На підтвердженнях тієї обставини, що,
відповідач ОСОБА_3 ухилявся від надання
допомоги своїй дружині - спадкодавцеві
ОСОБА_5, яка через тяжку хворобу
перебувала у безпорадному стані,
позивач ОСОБА_1 надав суду:

- довідку Комунального закладу
«Дніпродзержинська міська лікарня №9»
(а.с.116), згідно якої гр. ОСОБА_5 з 21.11.2011р.
по 24.12.2011р. перебувала на стаціонарному
лікуванні у даному закладі. 29.11.2011р.
ОСОБА_5 проведена операція. У період з:
16.12.2011р. по 20.12.2011р.; з 16.01.2012р. по 20.01.2012р.;
з 13.02.2012р. по 17.02.2012р.; з 19.03.2012р. по 23.03.2012р.
в онкологічному відділенні даного
закладу ОСОБА_5 було проведено 4 курси
хіміотерапії;

- консультацію проктолога (а.с.115).

Дослідивши докази, надані позивачем
ОСОБА_1 на підтвердження обставин,
якими він обґрунтовує свої позовні
вимоги, та, приймаючи до уваги
пояснення свідків, суд вважає
доведеним в ході розгляду справи той
факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5
певний період часу тяжко хворіла, та, як
тяжко хвора, і людина похилого віку,
потребувала сторонньої допомоги.

Також, приймаючи до уваги пояснення
сторін та пояснення свідків, суд
вважає доведеним в ході розгляду
справи й той факт, що відповідач ОСОБА_3
до часу смерті ОСОБА_5 мешкав з
останньою в одному будинку, працював,
мав з ОСОБА_5 спільне господарство та
спільний бюджет.

При цьому, приймаючи до уваги пояснення
свідків, кожен з яких вказав на те, що,
до часу смерті ОСОБА_5 пересувалась по
будинку самостійно, готувала їжу,
виходила на двір, тобто фактично
обходилась без сторонньої допомоги,
суд вважає не доведеною ту обставину,
що спадкодавець ОСОБА_5 знаходилась
саме у такому безпорадному стані, коли
була неспроможна самостійно, своїми
силами, а саме фізично забезпечувати
умови свого життя.

Також, суд вважає, що встановлені судом
в ході розгляду справи обставини
спростовують твердження позивача
ОСОБА_1, що відповідач ОСОБА_3 уникав
обов'язку забезпечити підтримку та
допомогу спадкодавцю, а саме,
усвідомлюючи свій обов'язок, та, маючи
можливість його виконувати, не вчиняв
необхідних для цього дій, а саме ні
матеріально, ні морально не
підтримував спадкодавця ОСОБА_5, яка
певний період часу тяжко хворіла.

Крім того, в судовому засіданні як
сторони, так і свідки суду зазначили,
що, до часу смерті ОСОБА_5
усвідомлювала значення своїх дій, та
могла керувати ними.

З вищенаведеного суд вбачає, що, маючи
можливість за життя усунути спадкоємця
- відповідача ОСОБА_3 від права на
спадкування, спадкодавець ОСОБА_5
протягом усього часу своєї хвороби
зазначеним правом не скористалась,
волевиявлення на усунення відповідача
ОСОБА_3 від права на спадкування - не
виявила; заповіту щодо певної особи - не
вчинила.

Таким чином, встановивши в ході
розгляду справи факт знаходження
спадкодавця ОСОБА_5 через тяжку хворобу
у стані, коли остання потребувала
сторонньої допомоги протягом
відповідного часу хвороби, та,
приймаючи до уваги не доведеність в
ході розгляду справи тієї обставини, що
відповідач ухилялася від надання
допомоги спадкодавцеві, суд,
враховуючи, що, за змістом ч.5 ст.1224 ЦК
України спадкоємець може бути усунений
від права на спадщину лише при
одночасному настанні вказаних у ч.5
ст.1224 ЦК України обставин, і
доведеності зазначених фактів у їх
сукупності - вважає первинний позов не
доведеним, та таким, що задоволенню не
підлягає у повному обсязі.

Щодо зустрічних позовних вимог
відповідача ОСОБА_3 - суд дійшов
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою нотаріуса №49/02-14 від 15.01.2013р.
відповідачу ОСОБА_3 відмовлено у
видачі свідоцтва про право власності в
спільному майні подружжя - житлового
будинку АДРЕСА_1, через відсутність у
ОСОБА_3 правовстановлюючого документу
на вказане нерухоме майно.

Постановою нотаріуса №50/02-14 від 15.01.2013р.
відповідачу ОСОБА_3 також відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
- житловий будинок АДРЕСА_1, через
відсутність у ОСОБА_3
правовстановлюючого документу на
вказане нерухоме майно.

Як зазначив суду в ході розгляду справи
позивач ОСОБА_1, правовстановлюючий
документ на спадкове майно - житловий
будинок АДРЕСА_1, дійсно перебуває у
нього, так як по суті спірний будинок
він вважає таким, що належить йому
особисто.

Як встановлено судом в ході розгляду
справи, як позивач ОСОБА_1, так і
відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцями
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 першої
черги за законом. При цьому, відповідно
до ст.60, 70 СК України, відповідач ОСОБА_3
є співвласником 1/2 частини об'єктів
спільної сумісної власності подружжя -
житлового будинку АДРЕСА_1, а також
гаражу АДРЕСА_2.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину. Якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається кожному з них із визначенням
імені та часток у спадщині інших
спадкоємців. Відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Разом з цим, як вбачається з
вищевикладених обставин, через
відсутність у відповідача ОСОБА_3
правовстановлюючого документа на
спадкове майно - житловий будинок
АДРЕСА_1, відповідач позбавлений
можливості отримати свідоцтво про
право власності в спільному майні
подружжя, свідоцтво про право на
спадщину та реалізувати своє право на
спадкування, що виникло у останнього
після смерті дружини - померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи,
заповіт ОСОБА_5 за життя не вчиняла.

Згідно роз'яснень, наданих у п.26
Постанови Верховного Суду України
«Про судову практику у справах про
спадкування» N 7 від 30.05.2008р., при поділі
спадщини між спадкоємцями необхідно
враховувати правило частини першої
статті 1278 ЦК про те, що коли
спадкодавець у заповіті сам не
розподілив спадщину між спадкоємцями,
частки кожного спадкоємця у спадщині є
рівними. При розподілі такої спадщини
необхідно застосовувати норми, що
регулюють відповідні правовідносини
спільної часткової власності.

Згідно ст. 1267 ЦК України, частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Як вбачається з матеріалів справи,
доказів, підтверджуючих факт усунення
спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття -
матеріали справи не містять.

Таким чином, оцінивши в сукупності
наявні у справі докази, суд дійшов
висновку, що, дійсно мали місце
обставини, якими відповідач ОСОБА_3
обґрунтовує свої позовні вимоги, на
підставі чого суд приходить до
висновку, що, позовні вимоги
відповідача ОСОБА_3 є обґрунтованими,
та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 3-5, 10, 15, 60, 110, 208, 209, 213-215, 224 ЦПК
України, ст.ст.1216, 1218, 1296, 1297 ЦК України,
суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 «Про усунення спадкоємця від
права на спадкування» - відмовити у
повному обсязі.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Перша
дніпродзержинська державна
нотаріальна контора «Про визнання
права власності на частку майна
подружжя та визнання права власності в
порядку спадкування за законом» -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
спільної часткової власності на 1/2
частку житлового будинку АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку А-1
загальною площею 56,7 кв.м, житловою
площею 37,5 кв.м, літньої кухні Б-1; сараїв
В-1, Д-1, вбиральні Г-1, душу Ж-1, огорожі
№1,2, як на частку в спільному майні
подружжя.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
спільної часткової власності в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини - ОСОБА_5, на 1/4
частку житлового будинку АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку А-1
загальною площею 56,7 кв.м, житловою
площею 37,5 кв.м, літньої кухні Б-1; сараїв
В-1, Д-1, вбиральні Г-1, душу Ж-1, огорожі
№1,2.

Визнати в цілому за ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право спільної часткової
власності на 3/4 частки житлового
будинку АДРЕСА_1, що складається з
житлового будинку А-1 загальною площею
56,7 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м, літньої
кухні Б-1; сараїв В-1, Д-1, вбиральні Г-1,
душу Ж-1, огорожі №1,2.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
спільної часткової власності на 1/2
частку гаражу АДРЕСА_2 загальною
площею 23,5 кв.м, як на частку в спільному
майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
спільної часткової власності в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини - ОСОБА_5, на 1/4
частку гаражу АДРЕСА_2 загальною площею
23,5 кв.м.

Визнати в цілому за ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право спільної часткової
власності на 3/4 частки гаражу АДРЕСА_2
загальною площею 23,5 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Заводський районний суд
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня його проголошення.

Суддя
Нельга Д. В.