Справа № 433/425/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2014 року, Троїцький районний суд
Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

при секретарі Яковлєвій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Троїцьке цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа комунальне підприємство
«Троїцьке бюро технічної
інвентаризації» Луганської області
про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищезазначений позов,
в якому в обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивачкою з ОСОБА_2 було
досягнуто домовленості щодо
купівлі-продажу ? частини житлового
будинку у вигляді квартири АДРЕСА_1, у
наслідок чого позивачка передала
ОСОБА_2 домовлену грошову суму за
продаж зазначеного нерухомого майна,
про що було вчинено відповідну
розписку. Позивачка вказує, що пізніше
у наслідок вирішення відповідної
цивільної справи про розподіл сумісно
набутого майна подружжя, за колишнім
чоловіком ОСОБА_2 ОСОБА_3 було визнано
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1. На даний час ОСОБА_2 відносно
позивачки було вчинено відповідну
довіреність на право управління та
розпорядження належною їй ? частиною
квартири АДРЕСА_1, так як оформити
нотаріально договір купівлі-продажу
вони не змогли, оскільки відповідна
земельна ділянка для будівництва та
обслуговування зазначеного
домоволодіння не приватизована.
Зазначені обставини позбавляють
позивачку можливості узаконити
укладений між нею та ОСОБА_2 правочин, у
зв'язку з чим вона звернулася до суду за
захистом свого порушеного права.
Позивачка просить суд визнати за нею
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не з'явилася,
просила справу розглянути без її
участі, на позовних вимогах наполягає у
повному обсязі, просить позов
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник
комунального підприємства «Троїцьке
бюро технічної інвентаризації»
Луганської області у судове засідання
не з'явилися, заперечень на позовні
вимоги до суду не надходило.

Суд, вивчивши та проаналізувавши
надані докази, встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

На підтвердження обґрунтованості
позовних вимог до суду було надано
довіреність від 15 березня 2014 року від
імені ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1 на право
управління та розпорядження, в тому
числі продаж належної ОСОБА_2 частки
квартири АДРЕСА_1 (а.с.7). Згідно договору
купівлі-продажу від 16 лютого 2001 року
ОСОБА_2 є власницею ? частини житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель, що знаходиться в
АДРЕСА_1 (а.с.9-10). Згідно договору
купівлі-продажу від 31 березня 2000 року
ОСОБА_3 є власником ? частини житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель, що знаходиться в
АДРЕСА_1 (а.с.15). Згідно довідки
Троїцького комунального підприємства
Бюро технічної інвентаризації
Луганської області за ОСОБА_2
зареєстровано ? частка житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 зареєстровано ?
частка житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.16). Згідно розписки від 05 червня 2006
року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 за
продаж будинку, розташованого в
АДРЕСА_1 (а.с.11), на грошові кошти в сумі
2020 грн (а.с.11). На квартиру АДРЕСА_1 було
виготовлено відповідну технічну
документацію (а.с.12-14). Також позивачкою
було надано довідку про склад сім'ї
(а.с.17), довідку, що земельна ділянка за
адресою, де знаходиться спірне
домоволодіння, не приватизована (а.с.18),
рішення суду від 26 червня 2006 року та
додаткове рішення суду від 16 травня 2008
року, якими за ОСОБА_1 визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.19-20),
рішення від 25 листопада 2010 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, яким позивачці відмовлено у
задоволенні позовних вимог про
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.21) , а також ухвалу
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на вказане
рішення суду (а.с.22-23).

За правилами статей 10 і 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 59 ч. 2 ЦПК України встановлено,
що обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За змістом ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо
сторони домовились щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами і відбулось повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилась від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

За змістом ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Згідно розписки від 05 червня 2006 року
ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові
кошти за продаж квартири АДРЕСА_1, однак
між позивачкою та ОСОБА_2 самого двору
купівлі-продажу за формою та
відповідно до вимог, визначених чинним
законодавством, укладено не було, що
виключає й можливість його
нотаріального посвідчення, а тому у
даному випадку мають місце порушення
вимог ст.657 ЦК України, тобто у
позивачки фактично не виникло право на
набуття права власності на спірне
нерухоме майно.

Крім того, предметом правочину на той
час була саме квартири АДРЕСА_1, що й
було обумовлено даною розпискою, а не ?
частина зазначеного нерухомого майна,
на яке позивачка просить суд визнати
право власності.

Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України
договір, що підлягає нотаріальному
посвідченню, є укладеним з дня такого
посвідчення.

Наведені норми права дають підстави
вважати, що положення ч.2 ст.220 ЦК
України не застосовуються до
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню, оскільки
момент вчинення таких правочинів
відповідно до ст.640 ЦК України
пов'язується з їх нотаріальним
посвідченням. Позивачка посилається на
відсутність підстав для нотаріального
посвідчення даного правочину, однак
суду на підтвердження зазначеного
відповідної постанови нотаріуса про
відмову вчинити нотаріальні дії надано
не було. До нотаріального посвідчення
такі правочини не є укладеними та не
створюють прав і обов'язків для сторін.
Таким чином, з огляду на
безпідставність позовних вимог,
оцінивши всі зібрані по справі докази
у сукупності, суд прийшов до висновку,
що обставини, на які посилається
позивачка як на підставу задоволення
позову не знайшли свого підтвердження
у ході розгляду справи та не
ґрунтуються на законі, який діяв на час
виникнення спірних правовідносин, а
тому суд вважає за необхідне у
задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ч.4 ст.203, ч.1 ст.215, ч.1 ст.216, ч.1
ст.655,ст.ст. 656, 657 ЦК України, ст.ст.10, 59,
60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя