АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/400/2014
в І інстанції Хомик І.І.
Доповідач: Воронцова Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 23 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному
О.О.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення
Великоолександрівського районного
суду Херсонської області від 12 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5, третя особа: публічне
акціонерне товариство
енергопостачальна компанія
«Херсонобленерго» про визнання майна
об'єктом спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернулася
до суду з вище зазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що з 04
червня 1999 року вона перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
16 серпня 2010 року шлюб було розірвано у
судовому порядку. 25 червня 2002 року вони
придбали у спільну сумісну власність
будівлю магазину у АДРЕСА_1, який було
зареєстровано на відповідача. В
придбаному приміщенні вона відкрила
магазин, який 24 вересня 2013 року за
заявою відповідача до
Великоолександрівського РЕЗ і ЕМ ПАТ
«Херсонобленерго» було відключено від
електромережі. Таким чином, відповідач
одноособово розпорядився зазначеним
майном, в зв'язку з чим вона змушена
звернутися до суду з позовом, в якому
просила визнати нежитлове приміщення
магазину, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної
власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Рішенням Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
12 грудня 2013 року позов задоволено.

Визнано нежитлове приміщення - будівлю
магазину, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної
власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права просить його
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явилися, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає її підлягаючою
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
спірне нежитлове приміщення подружжя
придбало під час зареєстрованого шлюбу
за спільні кошти, тому воно є об'єктом
спільної сумісної власності, а
вирішуючи питання про перебіг строків
позовної давності суд виходив з того,
що початком перебігу строку позовної
давності слід вважати час, коли
позивачка дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого
майнового права, тому доводи
відповідача про пропуск строку для
звернення до суду є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та це
встановлено судом згідно свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 04
червня 1999 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, який 16 серпня 2010
року згідно рішення
Великоолександрівського районного
суду Херсонської області було
розірвано./а.с.6,12/

25 червня 2002 року подружжя придбало
будівлю магазину, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрували 04
вересня 2002 року у Херсонському ДБТІ на
ім'я ОСОБА_5. /а.с.9/ Відповідач на той час
займався землею. Позивачка,
зареєструвавшись як фізична особа -
підприємець, здійснювала торгівлю у
магазині.

Сторони не заперечують і це
підтверджується розпискою, даною
відповідачем позивачці 18.03.2011 року
після розірвання з нею шлюбу, що він
погодив передання у власність ОСОБА_6
майна, серед якого і спірний об'єкт
нерухомості - магазин. /а.с.13/

Відповідно до ст.ст.22, 28 та 29 КпШС
України 1969 року (норми, що діяли на час
придбання сторонами спірного
приміщення) майно, нажите подружжям за
час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю; кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном; в разі поділу
вказаного майна, їх частки визнаються
рівними; якщо між подружжям не
досягнуто згоди про спосіб поділу
спільного майна, це питання
вирішується судом.

Аналогічним чином дане питання
врегульовано ст.ст.60, 61 та 70 СК України.

Згідно з ч.2 ст.72 СК України до вимоги
про поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007
року "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» - початок
позовної давності для вимоги про поділ
спільного майна подружжя, шлюб якого
розірвано, обчислюється не з дати
прийняття постанови державного органу
РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання
рішенням суду законної сили (статті
109,110 СК), а від дня, коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності (ч. 2 ст.72 СК).

Отже, початок позовної давності для
вимоги позивачки про поділ спільного
майна подружжя обчислюється від дня,
коли вона дізналася або могла
дізнатися про порушення свого права
власності.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007
року "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» вирішуючи
спори про поділ майна подружжя, суди
повинні враховувати, що само по собі
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності подружжя
на майно, набуте за час шлюбу. Проте
розпорядження таким майном після
розірвання шлюбу здійснюється
колишнім подружжям виключно за
взаємною згодою відповідно до положень
ЦК, оскільки в таких випадках
презумпція згоди одного з подружжя на
укладення другим договорів з
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, вже не
діє.

Судом встановлено, що позивачка
звернулася до суду з позовом одразу
після того, як відповідач надав заяву
про відключення магазину від
електромережі, і вона зрозуміла що
неможливо досягнення з відповідачем
компромісу з приводу користування
спірним майном та порушення її прав, та
домовленостей про поділ майна
подружжя.

Таким чином, колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги про пропуск
позивачкою встановленого ч. 2 ст. 72 СК
України строку позовної давності до
вимог про поділ майна подружжя. Крім
того, вказана норма пов'язує початок
перебігу строку позовної давності щодо
вимог про поділ спільного сумісного
майна подружжя з днем, коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності, а не з моментом розірвання
шлюбу.

Як роз'яснив Конституційний Суд
України в своєму рішенні від 19 вересня
2012 року щодо офіційного тлумачення
положення ч.1 ст.61 СК України відповідно
до Конституції України усі суб'єкти
права власності рівні перед законом (ч.4
ст.13); кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю; право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом (ч.1, 2 ст.41); правовий режим
власності визначається виключно
законами України (п.7 ч.1 ст.92).

Згідно даного роз'яснення,
Конституційний Суд України дійшов
висновку, що статутний капітал та майно
приватного підприємства, сформовані за
рахунок спільної сумісної власності
подружжя, є об'єктом їх спільної
сумісної власності.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_5
колегією суддів до уваги не
приймаються як такі, що не ґрунтуються
на законі, не підтверджені належними
доказами, не спростовують встановлених
обставин та мотивованих висновків
суду.

Враховуючи вище зазначене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, таким, що
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстави для його скасування або
зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справа протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: