У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

"14" травня 2014 р.
м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця відділу ДВС Жмеринського
міськрайонного управління юстиції
Сокуренко Ю.В. про тимчасове обмеження
особи (боржника) у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов'язань,

В С Т А Н
О В И В:

Державний виконавець звернувся в суд з
цим поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов'язань по сплаті боргу перед ВАТ
«Ощадбанк», посилаючись на те, що
боржник має намір покинути межі
України. Подання аргументоване тим, що
боржник на виклики державного
виконавця не з'являється. Згідно
отриманих відомостей в ході здійснення
виконавчого провадження будь-якого
майна належного боржнику, що підлягає
опису, не виявлено. Виходом державного
виконавця на зареєстроване місце
проживання боржника, його не виявлено.

В судове засідання державний
виконавець підтримав своє клопотання з
підстав зазначених вище.

Дослідивши матеріали подання,
матеріали виконавче провадження №126/17
суд вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу ДВС; суд негайно
розглядає подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб
за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно з ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", підставами для тимчасового
обмеження у праві виїзду громадян
України за кордон є ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Право державного виконавця на
звернення з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання, покладених на
нього рішенням суду, зобов'язань, тобто
наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Окрім того, факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець повинен зазначити у
поданні. Звернення до суду з таким
поданням не має бути формальним.

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".
Поняття "ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням" варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо) - такої позиції
притримується Верховний Суд України в
узагальненні судової практики щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України від 01.02.2013.

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження, дійсно, державним
виконавцем шляхом звернення то
компетентних органів, перевірялась
наявність зареєстрованого майна за
боржником, яке згідно їх відомостей
відсутнє. Боржник не документований
паспортом громадянина України для
виїзду за кордон. Також шляхом виходу
державного виконавця за місцем
реєстрації проживання боржника,
встановлено, що боржник там не
проживає, а місце його знаходження
(проживання) на підставі офіційних
даних компетентних органів не
встановлено, що може стати підставою
для звернення до суду для вирішення
питання про розшук боржника в порядку
ст. 375 ЦПК України. Належних доказів про
виклики до ВДВС боржника
(підтвердження направлення повісток) в
матеріалах виконавчого провадження
відсутні. Питання про накладення
стягнення у вигляді штрафу на
боржника у випадках, передбачених
законом, у відповідності до ст. 11 ЗУ
«Про виконавче провадження» державним
виконавцем не вирішувалось.

Як встановлено в судовому засіданні на
підтвердження доводів, викладених у
поданні, державним виконавцем не
надано жодних доказів, що боржник
ухиляється від виконання покладених на
нього зобов'язань за рішенням суду в
зв'язку з чим має намір виїхати за
кордон, а тому підстав для тимчасово
обмеження боржника у праві виїзду за
кордон немає.

Керуючись ст. 33 Конституції України,
ст.6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України" від
21.01.1994, ст.ст.209, 210, 292-294, 377-1 ЦПК України
суд,

У Х В
А Л И В:

Подання державного виконавця про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань -
залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена
протягом п'яти днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Жмеринський
міськрайонний суд.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду
А.М.
Заярний