АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №4с/686/51/13
Провадження №22-ц/792/318/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В.,
Юзюка О.М.,

при
секретарі Байдичі О.В.,

з участю представника
заявників ОСОБА_1,

представника стягувача
Ярового В.В.,

представника відділу
державної

виконавчої служби
Присяжного О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на дії державного виконавця за
апеляційною скаргою Другого міського
відділу державної виконавчої служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції на ухвалу
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 12 грудня 2013
року,

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з уточненою в
подальшому скаргою на дії державного
виконавця Другого міського відділу
державної виконавчої служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції Хмельницької
області Загребельського О.П. (далі -
державний виконавець) у виконавчому
провадженні № 27344321.

Заявники просили суд визнати
неправомірними дії державного
виконавця щодо: порушення порядку
звернення стягнення на майно боржника
ОСОБА_4; проведення 7 липня 2011 року опису
й арешту нерухомого майна - приміщення
магазину загальною площею 55,7 кв.м. на
третьому поверсі будинку АДРЕСА_1 (далі
- приміщення магазину); неповідомлення
ОСОБА_4 про опис та арешт приміщення
магазину на підставі акта опису й
арешту майна від 7 липня 2011 року;
неправомірного звернення стягнення на
предмет договору іпотеки від 17 грудня
2007 року, укладеного публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
(далі - ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_4;
неправомірного оформлення результатів
прилюдних торгів з реалізації
приміщення магазину.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зазначили, що
рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 14 грудня 2010 року стягнуто з них
на користь ПАТ «УкрСиббанк» в
солідарному порядку заборгованість за
кредитним договором від 17 грудня 2007
року № 0 в сумі 1176167 грн. 46 коп. На
підставі цього рішення 16 лютого 2011 року
судом видано виконавчий лист № 2-7536/10,
який був направлений на примусове
виконання до Другого міського відділу
державної виконавчої служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції Хмельницької
області (далі - відділ ДВС). 24 червня 2011
року державний виконавець виніс
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 27344321, якою накладено
арешт на все майно боржника ОСОБА_4 Під
час здійснення виконавчого
провадження 7 липня 2011 року державний
виконавець склав акт опису й арешту
майна, а саме належного ОСОБА_4
приміщення магазину, яке згідно
договору іпотеки від 17 грудня 2007 року є
предметом іпотеки та забезпечує
виконання ОСОБА_5 зобов'язання за
вищевказаним кредитним договором. В
подальшому державний виконавець
передав приміщення магазину
приватному підприємству
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція») для
його реалізації з прилюдних торгів, а
після продажу приміщення магазину він
склав акт про проведення прилюдних
торгів по реалізації нерухомого майна
від 18 вересня 2012 року. Такі дії
державного виконавця не відповідають
вимогам Закону України від 21 квітня 1999
року № 606-ХІV «Про виконавче
провадження» (далі - Закон № 606-ХІV) і
Закону України від 5 червня 2003 року №
898-ІV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-ІV),
оскільки він не вжив заходів щодо
розшуку та арешту іншого майна
боржників, на яке можна було звернути
стягнення, та порушив порядок
черговості звернення стягнення на
нерухоме майно, не повідомив ОСОБА_4 про
опис й арешт приміщення магазину,
звернув стягнення на предмет іпотеки,
хоча рішення суду передбачало
стягнення коштів з боржників, і оформив
результати прилюдних торгів, які були
проведені з порушенням вимог чинного
законодавства.

Ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 12 грудня 2013 року скаргу
задоволено. Визнано неправомірними дії
державного виконавця щодо: порушення
порядку звернення стягнення на майно
боржника ОСОБА_4 у виконавчому
провадженні № 27344321; проведення 7 липня
2011 року опису та арешту нерухомого
об'єкту - приміщення магазину;
неповідомлення ОСОБА_4 про опис та
арешт приміщення магазину на підставі
акту від 7 липня 2011 року; неправомірного
звернення стягнення на предмет
договору іпотеки від 17 грудня 2007 року,
укладеного між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4; неправомірного
оформлення результатів прилюдних
торгів відносно примусового продажу
приміщення магазину.

Суд виходив з того, що оскаржувані
дії державного виконавця є
неправомірними.

В апеляційній скарзі відділ ДВС
просить скасувати ухвалу суду і
постановити ухвалу про відмову в
задоволенні скарги посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Представник ПАТ «УкрСиббанк»
Яровий В.В. вважає апеляційну скаргу
обґрунтованою.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, представник заявників ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 - ОСОБА_1 зазначив, що ухвала суду
є законною, тому відсутні підстави для
її скасування.

Заінтересована особа ОСОБА_7, який
у встановленому порядку оповіщений про
час і місце судового засідання, до суду
не з'явився.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Встановлено, що 17 грудня 2007 року
між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк», який
в подальшому змінив свою назву на ПАТ
«УкрСиббанк», і ОСОБА_5 укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 0, за умовами якого банк надав
останній кредит у сумі 140000 доларів США
на строк до 13 грудня 2018 року під 13,9 %
річних.

В забезпечення виконання ОСОБА_5
зобов'язання за кредитним договором
ОСОБА_4 за договором іпотеки від 17
грудня 2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Хмельницького міського
нотаріального округу ОСОБА_8, передав
банку в іпотеку належне йому на праві
власності приміщення магазину. Крім
того, виконання зобов'язання ОСОБА_5 за
кредитним договором забезпечено
порукою ОСОБА_4

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 14 грудня 2010 року
стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь
ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку
заборгованість за кредитним договором
№ 0 від 17 грудня 2007 року в сумі
1176167 грн. 46 коп.

На підставі зазначеного судового
рішення 16 лютого 2011 року Хмельницький
міськрайонний суд Хмельницької
області видав виконавчі листи, які 23
червня 2011 року пред'явлені стягувачем
до відділу ДВС для примусового
виконання.

Постановами державного виконавця
від 24 червня 2011 року відкрито виконавчі
провадження № 27344711 (щодо ОСОБА_5) і №
27344321 (щодо ОСОБА_4.). У цих постановах
державний виконавець запропонував
боржникам самостійно виконати рішення
суду у семиденний термін та наклав
арешт на все майно, що належить їм.

На запити державного виконавця в
липні 2011 року Державтоінспекція
повідомила останнього, що на ім'я
ОСОБА_4 зареєстровано транспортний
засіб - автомобіль - FORD Transit, 1996 року
випуску, реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1, а Хмельницьке бюро технічної
інвентаризації видало довідку про
належність ОСОБА_4 на праві власності ?
частини квартири АДРЕСА_2

Натомість, 7 липня 2011 року
державний виконавець у відсутність
ОСОБА_4 провів опис і арешт приміщення
магазину та передав його на зберігання
представнику ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_9
При цьому державний виконавець не
повідомив ОСОБА_4 про проведення опису
приміщення магазину та накладення на
нього арешту, не надіслав останньому
копію складеного акта опису й арешту
майна.

Достовірно знаючи, що приміщення
магазину є предметом іпотеки, в серпні
2012 року державний виконавець передав
ПП «СП «Юстиція» вказане нерухоме
майно для його реалізації на прилюдних
торгах. 17 вересня 2012 року ОСОБА_7 як
єдиний учасник прилюдних торгів
придбав приміщення магазину за
початковою ціною - 113543 грн. За
результатами проведення прилюдних
торгів ПП «СП «Юстиція»
склало протокол № 1925312.1.

18 вересня 2012 року державний
виконавець склав акт проведення
прилюдних торгів по реалізації
нерухомого майна.

Зазначені обставини
підтверджуються виконавчими
провадженнями №№ 27344711, 27344321 та
наявними у справі письмовими доказами.

Статтею 383 ЦПК України визначено,
що сторони виконавчого провадження
мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Як передбачено ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 11
Закону № 606-ХІV, державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець:
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження.

В силу ч. 1 ст. 31 Закону № 606-ХІV
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до ст. 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитарних
установах. У разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 52 Закону №
606-ХІV).

З положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 57 Закону №
606-ХІV убачається, що арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом проведення опису майна боржника
і накладення на нього арешту. Про
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника.

У відповідності до п. 4.2.2
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 2 квітня
2012 року за № 489/20802; далі -
Інструкція), акт опису та арешту майна
підписується державним виконавцем,
понятими, зберігачем майна, боржником
та стягувачем, їх представниками, а
також може бути підписаний іншими
особами, які були присутні при
проведенні опису майна. У разі відмови
від підпису сторін чи інших осіб, що
були присутні при виконанні, про це
робиться відмітка в акті.

Реалізація арештованого майна,
крім майна, вилученого з обігу згідно
із законом, та майна, зазначеного в
частині восьмій статті 57 цього Закону,
здійснюється шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах. Звернення стягнення
на будинок, квартиру, земельну ділянку,
інше нерухоме майно фізичної особи
проводиться у разі відсутності в
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна (ч. 1 ст. 62, ч. 1 ст. 63 Закону № 606-ХІV).

Згідно до ч.ч. 1, 8 ст. 54 Закону №
606-ХІV звернення стягнення на
заставлене майно в порядку примусового
виконання допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. Примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
«Про іпотеку».

Як передбачено частинами 1 і 3
статті 33 Закону № 898-IV, у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання (ч. 1 ст. 37 Закону
№ 898-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону №
898-IV у разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у рішенні суду зазначаються: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

За змістом указаних норм
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону № 898-IV, а саме на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

За відсутності рішення суду або
виконавчого напису нотаріусу про
звернення стягнення на предмет іпотеки
державний виконавець не вправі
звернути стягнення на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки.

Неврахувавши вимог чинного
законодавства, державний виконавець
безпідставно наклав арешт і звернув
стягнення на приміщення магазину на
підставі рішення суду про стягнення з
боржників грошових коштів.

Аналіз змісту названих норм
Закону № 606-ХІV та Інструкції дає
підстави для висновку, що державний
виконавець зобов'язаний був повідомити
боржника ОСОБА_4 про опис приміщення
магазину та накладення на нього арешту,
надіслати ОСОБА_4 копію акта опису й
арешту майна від 7 липня 2011 року.

Натомість, державний виконавець
не вжив передбачених Закону № 606-ХІV
заходів примусового виконання рішення
суду, що призвело до порушення прав і
законних інтересів боржника. До того ж,
звертаючи стягнення на приміщення
магазину, що є нерухомим майном (ч. 1 ст.
181 ЦК України), державний виконавець не
перевірив наявність у ОСОБА_4 достатніх
коштів та іншого рухомого майна
боржника, за рахунок яких могло бути
виконане рішення суду, і не вжив
заходів щодо звернення стягнення на
належний боржнику автомобіль.

За таких обставин суд першої
інстанції правомірно виходив з того, що
оскаржувані дії державного виконавця є
неправомірними.

ОСОБА_4 не був своєчасно
повідомлений про вчинення державним
виконавцем цих дій і не був обізнаний з
порушенням своїх прав у виконавчому
провадженні, тому суд першої інстанції
обґрунтовано поновив йому строк на
оскарження дій державного виконавця,
передбачений ст. 385 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують указаних висновків суду.

Ухвала суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та постановлена з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Другого
міського відділу державної виконавчої
служби Хмельницького міськрайонного
управління юстиції відхилити.

Ухвалу Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 12 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції -
Данькова С.О.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 79