Справа № 6/257/111/14
У Х В А Л А

16 січня 2014 року Київський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді
Чудопаловой С.В.

при секретарі Кіптіла
В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції м. Донецька про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець ВДВС
Київського РУЮ м. Донецька звернувся до
суду з поданням про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_1, мотивуючи свої
вимоги тим, що на виконанні в ВДВС
Київського РУЮ м. Донецька знаходиться
виконавче провадження щодо стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2008 р.н. у
розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно,
але не менш 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку починаючи
з 29.11.2010 року до досягнення дитиною
повноліття. 17.03.2011 року державним
виконавцем винесено постанову про
звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію та інші доходи боржника
та направлено в ВАТ «Донбас-Томський
електромеханічний завод ім.
Вахрушева», але постанову було
повернуто у зв'язку із звільненням
боржника. Зобов'язання, покладені на
боржника рішенням суду самостійно ним
не виконуються, виклики державного
виконавця ігнорує.

Державний виконавець Київського
РУЮ м. Донецька в судове засідання не
з'явився надав суду заяву розглянути
подання без участі представника ВДВС.

Згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд
негайно розглядає подання про
тимчасове обмеження боржника-фізичної
особи у праві виїзду за межі України
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали заяви,
прийшов до висновку, що у задоволенні
подання державного виконавця про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України слід
відмовити з наступних підстав:

Судом встановлено, що на
виконанні в ВДВС Київського РУЮ м.
Донецька перебуває виконавче
провадження щодо стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2008 р.н. у
розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно,
але не менш 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку починаючи
з 29.11.2010 року до досягнення дитиною
повноліття (а.с. 3) на підставі
виконавчого листа № 2-6546 від 10.01.2011 року,
виданого Центрально-Міським районним
судом м. Макіївка Донецької області
01.02.2011 року (а.с. 4-5).

Як вбачається зі змісту подання
17.03.2011 року постанову про звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію та
інші доходи боржника направлено на
підприємство ВАТ «Донбас-Томський
електромеханічний завод ім.
Вахрушева», 02.08.2011 року постанову про
звернення стягнення на заробітну плату
повернули у зв'язку із звільненням
боржника, але суду не надано копію
постанови та копію листа про
повернення постанови державному
виконавцю.

В подання зазначено, що
зобов'язання, покладені на боржника
рішенням суду самостійно ним не
виконуються, виклики державного
виконавця ігнорує, боржник ухиляється
від виконання рішення суду, але як
вбачається з представлених документів,
державним виконавцем не надано суду
жодних доказів того, що ОСОБА_1
ухиляється від виконання рішення суду,
вчиняє дії, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення суду.
Саме по собі посилання на
заборгованість за виконуваним судовим
рішенням за відсутності відповідних
доказів не свідчить про ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Крім того, суду не надано доказів
щодо наявності у ОСОБА_1 закордонного
паспорту, або наявності у компетентних
органів заяви боржника про отримання
такого, не надано доказів, які б давали
підстави вважати, що боржник має намір
виїхати за кордон тимчасово або на
постійне місце проживання. Державним
виконавцем не доведено, що не
застосування таких заходів може
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до вимог ст. 33
Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», підставою
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон є ухилення
громадян від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов'язань. Тимчасове
затримання або вилучення паспорта у
таких випадках здійснюється судом,
органами прокуратури, внутрішніх
справ, служби безпеки, Державної
прикордонної служби України,
військовими комісаріатами та
консульською службою України.

З огляду на наведене, суд вважає,
що дане подання не мотивовано, заявлено
передчасно, не підтверджено
документально, тому суд приходить до
висновку відмовити у задоволенні
подання про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити державному виконавцю
Відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку в задоволенні
подання про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя
С.В.
Чудопалова