28.02.2014 Справа № 337/6221/13-ц
Пров. №2/337/84/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2014 року
Хортицький районний суд м.Запоріжжя у
складі

головуючого судді
Бондаренко І.В.

при секретарі
Биковій С.Б.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Запоріжжі справу за позовом ПАТ
«Альфа-Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи служба у справах
дітей Хортицької районної
адміністрації Запорізької міської
Ради, РВ УДМСУ в Запорізькій області,
про примусове виселення з житлового
приміщення, зняття з реєстраційного
обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач подав до суду позов до
відповідачів, в якому просить виселити
їх без надання іншого жилого
приміщення з квартири АДРЕСА_1 на
підставі виконавчого надпису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
від 03.09.2013 року про звернення стягнення
на вказану квартиру, зняти їх з
реєстраційного обліку вказаної
квартири та стягнути судові витрати.

Представник позивача в судові
засідання не з»явився, подавав
письмові заяви про розгляд справи у
його відсутність та про підтримання
позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судовому засіданні з позовними
вимогами не погодився та пояснив, що
відповідач дійсно укладав з банком
кредитний договір та іпотечний
договір, за яким передав в банку
придбану на кредитні кошти квартиру, у
нього дійсно утворилась
заборгованість за кредитним договором,
але він намагається її погашати, банк
на мирову угоду не погоджується, при
цьому, виконавчий надпис нотаріуса в
даний час відповідачем оспорено,
іншого житла відповідач, його дружина
та двоє малолітніх дітей не мають, тому
просить в задоволенні позову
відмовити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в судові засідання не з»явились.

Представники третіх осіб в судові
засідання не з»явились, надіслали
письмові заяви про розгляд справи у їх
відсутності.

В судовому засіданні встановлено,
що 02.04.2008 року відповідач ОСОБА_1 уклав
з ЗАТ «Альфа-Банк» кредитний договір
№800003537, згідно умов якого отримав
кредит в сумі 44700 доларів США під 13,30%
річних. В договорі встановлені і
наслідки порушення зобов»язання у
вигляді нарахування пені.

В забезпечення виконання своїх
зобов»язань за вказаним кредитним
договором, відповідач ОСОБА_1 02.04.2008
року уклав з ЗАТ «Альфа-Банк» іпотечний
договір №800003537-И, згідно умов якого
передав в іпотеку позивачу придбану за
кредитні кошти однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

19.08.2009 року позивач здійснив
перейменування з ЗАТ на ПАТ
«Альфа-банк».

Згідно ст.6 іпотечного договору в
разі невиконання або неналежного
виконання зобов»язань за кредитним
договором, іпотекодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно п.6.1 іпотечного
договору, в разі порушення
іпотекодавцем кредитного договору,
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю письмову вимогу про
усунення порушення, в якій
зазначається зміст порушених
зобов»язань та вимога про виконання
порушеного зобов»язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, він вправі розпочати
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до умов договору. Згідно п.6.2
цього договору, звернення стягнення на
предмет іпотеки може бути здійснено на
підставі рішення суду, виконавчого
надпису нотаріуса або згідно із
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя /позасудове
врегулювання/.

У п.6.3 іпотечного договору -
застереженні - передбачені способи
звернення стягнення на предмет іпотеки
в порядку позасудового врегулювання.

Згідно довідки МКП «Основаніє», в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та їх неповнолітні діти: ОСОБА_3
2004 року народження та ОСОБА_4 2010 року
народження.

12.09.2013 року позивач надіслав всім
відповідачам вимогу про добровільне
виселення з квартири АДРЕСА_1 протягом
одного місяця, обґрунтувавши її тим, що
боржник ОСОБА_1 свої зобов»язання за
кредитним договором не виконує, та
пославшись на норми ст.40 Закону України
«Про іпотеку».

Матеріали справи містять
підтвердження отримання відповідачами
вказаної вимоги.

03.09.2013 року приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 видав виконавчий надпис
№1244, в якому запропонував звернути
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, і за
рахунок коштів, отриманих від
реалізації вказаної квартири,
задовольнити вимоги ПАТ «Альфа-Банк» в
розмірі заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором за період з 02.02.2009
року по 02.04.2013 року в сумі 564660,51 грн..

Рішенням Хортицького районного
суду м.Запоріжжя від 26.02.2014 року
вказаний виконавчий надпис був
визнаний таким, що не підлягає
виконанню.

Вислухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст.526,611 ЦК
України зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, а в разі його порушення
настають передбачені договором або
законом наслідки.

Згідно ст.33 Закону України «Про
іпотеку» в разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов»язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов»язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
надпису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Таким чином, законодавством
передбачені три види звернення
стягнення на предмет іпотеки - за
рішенням суду, за виконавчим надписом
нотаріуса та згідно з договором про
позасудове врегулювання на підставі
договору, яким є застереження в
договорі.

У відповідності до ст.36 Закону
України «Про іпотеку», сторони
іпотечного договору можуть вирішити
питання про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору.
Позасудове врегулювання здійснюється
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотеко держателя,
що міститься в іпотечному договорі.

В даному випадку встановлено, що
ст.6 іпотечного договору, укладеного
між позивачем та відповідачем,
передбачає підстави звернення
стягнення на квартиру, що є предметом
іпотеки, в тому числі на підставі
рішення суду, виконавчого надпису
нотаріуса, а п.6.3 містить застереження
про задоволення вимог
іпотекодержателя и визнається
сторонами договору як договір про
позасудове врегулювання.

Відповідно до ст.35 Закону України
«Про іпотеку» в разі порушення
основного зобов»язання
іпотекодержатель надсилає боржнику
письмову вимогу про усунення
порушення. В ній зазначається стислий
зміст порушених зобов»язань та вимога
про виконання порушеного зобов»язання
у не менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки в разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, він вправі розпочати
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору.

Згідно цієї ж норми закону, вимога
встановлена ч.1 ст.35 Закону «Про
іпотеку», не перешкоджає
іпотекодержателю здійснювати свої
права, передбачені ст.12 цього ж Закону,
без попереднього повідомлення
іпотекодавця, якщо викликана таким
повідомленням затримка може
спричинити знищення, пошкодження чи
втрату предмета іпотеки.

Тобто, відповідно до вказаних
норм Закону, зверненню стягнення на
предмет іпотеки будь-яким способом,
враховуючи виконавчий надпис
нотаріуса або застосування
застереження в іпотечному договорі,
яке є договором про позасудове
врегулювання, має передувати
надіслання боржнику письмової вимоги,
зміст якої має відповідати нормам ст.35
Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.40 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки - житлове приміщення - є
підставою для виселення всіх мешканців
за винятком наймачів та членів їх
сімей. Виселення проводиться у
встановленому законом порядку. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов»язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
вказане жиле приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
жиле приміщення у встановлений строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

При цьому, відповідно до
роз»яснень п.43 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин», при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати, що згідно з ч.4 ст. 9, ст. 109
ЖК України, статей 39 - 40 Закону України
"Про іпотеку", виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позовних вимог та на
підставі доказів, обов»язок надання
яких покладається на сторони по справі.

В даному випадку судом
встановлено, що позивач в позовній
заяві посилається на дві підстави для
примусового виселення відповідачів з
квартири, яка є предметом договору
іпотеки, а саме: на наявність
виконавчого надпису нотаріуса від
03.09.2013 року, та, як фактично вбачається з
тексту позовної заяви, на наявність в
іпотечному договорі застереження про
позасудове врегулювання.

Проте, як вже встановлено з
аналізу вищенаведених норм Закону, що
регулюють виселення на підставі
звернення стягнення на предмет іпотеки
- житлове приміщення - зверненню
стягнення на предмет іпотеки
обов»язково має передувати надіслання
іпотекодавцю належної письмової
вимоги про усунення порушень основного
зобов»язання.

Тільки після невиконання
боржником вимоги про усунення
порушення зобов»язання з обов»язковим
попередженням боржника про можливість
прийняття рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки будь-яким
способом, встановленим законом або
договором, іпотекодавець має приймати
рішення про звернення стягнення на
майно, на що прямо вказують вимоги ст.35
Закону України «Про іпотеку».

Можливість для іпотекодержателя
здійснювати свої права без
попереднього повідомлення
іпотекодавця передбачена лише у
випадку, якщо викликана таким
повідомленням затримка може
спричинити знищення, пошкодження чи
втрату предмета іпотеки.

В даному ж випадку з наданих суду
позивачем матеріалів встановлено, що
виконавчий надпис нотаріуса з
пропозицією звернути стягнення на
предмет іпотеки був виданий 03.09.2013 року.

Вимога ж для відповідачів
добровільно виселитись з квартири
АДРЕСА_1 була надіслана їм 12.09.2013 року,
тобто вже після прийняття позивачем
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки та видачі нотаріусом
виконавчого надпису.

При цьому, дана вимога не
відповідає умовами ст.35 Закону України
«Про іпотеку», оскільки не містить
стислого змісту порушених зобов»язань
та вимоги про виконання порушеного
зобов»язання у не менш ніж
тридцятиденний строк, та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в разі невиконання цієї вимоги.

Будь-яких доказів того, що видачі
нотаріусом виконавчого надпису
передувало направлення відповідачам
вимоги про виконання основного
зобов»язання, яка б відповідала
вимогам ст.35 Закону України «Про
іпотеку», позивачем суду не надано.

Також, суду не надано доказів
того, що прийняття рішення про
звернення на предмет іпотеки без
попереднього повідомлення, або без
витримки строку на виконання
порушеного зобов»язання, в даному
випадку було викликано можливим
знищенням, пошкодженням або втратою
предмету іпотеки.

Таким чином, позивачем перед
прийняттям рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки не були
дотримані вимоги законодавства щодо
попередження відповідача та членів
його сім»ї про наявність порушення
вимог основного договору, та порушена
процедура, що має передувати вимозі про
виселення осіб з житлового приміщення,
як з предмету іпотеки, на який звернуто
стягнення.

Крім цього, в даний час, крім
виконавчого надпису нотаріуса від
03.09.2013 року, який рішенням Хортицького
районного суду м.Запоріжжя від 26.02.2014
року було визнано таким, що не підлягає
виконанню, яке, на разі, не набрало
законної сили, будь-якого рішення суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 - не існує.

Таким чином, суд приходить до
висновку про те, що на даний час
підстави для виселення відповідачів з
жилого приміщення, яке є предметом
іпотеки - квартири АДРЕСА_1, якими
відповідно до ст.ст. 33, 40 Закону України
«Про іпотеку» можуть бути рішення суду,
виконавчий надпис нотаріуса, винесений
з попереднім дотриманням норм Закону
України «Про іпотеку», або
застереження про позасудове
врегулювання - відсутні, тому в
задоволенні позовних вимог позивача
про виселення відповідачів з вказаного
жилого приміщення та зняття їх з
реєстраційного обліку вказаного
приміщення, а також у стягненні
понесених позивачем судових витрат,
необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,3,208,212-218 ЦПК
України, ст.ст.1054,625,611 ЦК України,
ст.ст.109,132-2 ЖК України, Законом України
«Про іпотеку», суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ПАТ
«Альфа-Банк» про виселення без надання
іншого житла ОСОБА_1, ОСОБА_2,
неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
квартири АДРЕСА_1, зняття їх з
реєстраційного обліку вказаної
квартири та стягнення судових витрат -
відмовити.

На рішення протягом 10 днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через суд першої
інстанції.

Суддя