АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/1246/2014
інстанції: Українець В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поливач Л.Д.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 14 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з відповідачем
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі. 14 листопада 2003 року шлюб між ними
розірвано, від шлюбу мають двох
повнолітніх дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Остання навчається в
Київському вищому професійному
училищі будівництва і дизайну. Термін
навчання з 1 вересня 2013 року по 30 червня
2014 року. Відповідач матеріальної
допомоги на навчання доньки не надає,
тому просила суд стягнути з
відповідача аліменти на доньку ОСОБА_4
у твердій грошовій сумі в розмірі 1000
грн. щомісячно, починаючи з дати
звернення до суду із позовом і до 30
червня 2014 року, за умови продовження
навчання.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 14 листопада 2013 року позов
ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 на утримання
повнолітньої доньки, яка продовжує
навчання, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
закінчення нею навчального закладу - 30
червня 2014 року аліменти в розмірі 1000
грн. щомісяця, починаючи з 7 жовтня 2013
року.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить змінити рішення суду та
зменшити розмір визначених судом
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, яка продовжує навчання, до 500
грн. щомісяця. Скаржник зазначає, судом
не було враховано його матеріальне
становище і ту обставину, що він
матеріально допомагає своїм дітям і
колишній дружині, зокрема, сплачує
комунальні послуги за квартиру в якій
вони спільно проживають. Крім того, він
з 2008 року зареєстрований як фізична
особа-підприємець та в середньому
отримує дохід лише в розмірі 1200-1500 грн.
на місяць, а також має на утриманні
вагітну цивільну дружину, що
підтверджується медичною довідкою.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції
підтримав апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, вважала, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що сторони у справі
в період з 16 квітня 1994 року до 14
листопада 2003 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох дітей: сина ОСОБА_3 та доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 навчається у Київському вищому
професійному училищі будівництва і
дізайну, термін навчання з 1 вересня 2003
року по 30 червня 2014 року. Розміру її
стипендії (214 грн.) не вистачає для
нормального існування, будь-яких інших
доходів вона не має, а тому потребує
матеріальної допомоги.

Позивачка працює в середній
загальноосвітній школі № 12 міста Києва
на посаді двірника, отримує
середньомісячну зарплату в розмірі 1234
грн. 74 коп., у неї на утриманні також
знаходиться повнолітній син ОСОБА_3,
який хворіє на хронічну епілепсію.

ОСОБА_2 є приватним підприємцем,
здійснює індивідуальне навчання із
керування автомобілем.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів має той з
батьків, з ким проживає дочка, син, а
також самі дочка, син, які продовжують
навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 20 постанови від 15 травня 2006
року № 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

За таких обставин суд першої інстанції
з врахуванням установлених під час
розгляду справи обставин, а саме того,
що позивачка працює в середній
загальноосвітній школі № 12 міста Києва
на посаді двірника, отримує
середньомісячну зарплату в розмірі 1234
грн. 74 коп., у неї на утриманні також
знаходиться повнолітній син ОСОБА_3,
який хворіє на хронічну епілепсію, її
повнолітня донька ОСОБА_4 продовжує
навчання і у зв'язку з цим потребує
матеріальної допомоги, відповідач
працездатний, не має на утриманні інших
дітей, непрацездатної дружини або
батьків, давши належну правову оцінку
зібраним у справі доказам, правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права та, виходячи з
положень ст. ст. 199, 200 СК України,
обґрунтовано стягнув з відповідача
аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця на
утримання повнолітньої доньки, яка
продовжує навчання.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, з
урахуванням вищевикладеного, не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 14 листопада 2013 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
Т.О. Невідома

Л.Д.Поливач