АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/609/14
інстанції - Шабас О.С. Справа № 622/654/13-ц
Доповідач - Борова С.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Борової С.А.

суддів - Крилової Т.Г., Трішкової І.Ю.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Золочівського
районного суду Харківської області від
20 листопада 2013 року по справі за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення від права на спадкування та за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про встановлення додаткового
строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом, в якому
просила усунути її брата ОСОБА_2 від
права на спадкування за законом після
смерті їхнього батька ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати її право на
спадкування усього майна, як єдиної
спадкоємиці першої черги після смерті
батька, стягнути з відповідача
понесені нею судові витрати.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що
її батько ОСОБА_3 був шанованою людиною,
проте її брат останні 15-20 років погано
поводив себе із батьками, знущався над
ними, погрожував, наносив тілесні
ушкодження, вів себе дуже агресивно,
через що батьки скаржилися на нього та
дуже часто просили госпіталізувати
його до психіатричної лікарні, де він
періодично опинявся через свою
поведінку. Оскільки ОСОБА_2 не визнаний
недієздатним то повинен відповідати за
свої вчинки. Через таке ставлення до
батьків з боку сина в них погіршився
стан здоров'я, коли померла мати, батько
залишився один. ОСОБА_2 не здійснював
належного догляду за батьком, який був
у безпорадному стані, в той час як мав
усі можливості для надання такої
допомоги та утримання свого вже
непрацездатного та хворого батька.
Крім того, ОСОБА_2 перешкоджав батьку
скласти заповіт на ОСОБА_1

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, в якому просив надати
йому додатковий строк для подання
заяви про прийняття спадщини після
смерті його батька ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 Ухвалою Золочівського
районного суду Харківської області від
11 вересня 2013 року вказані позови
об'єднані в одне провадження.

ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, що діють на підставі
довіреності від 10.06.2013р. проти позову
заперечували у повному обсязі,
заявлені ними вимоги підтримали. В
обґрунтування своїх заперечень та
вимог зазначили, що відповідач ніколи
навмисно не спричиняв своїм батькам,
батькові у тому числі, ніяких тілесних
ушкоджень, не ображав та не знущався.
Дійсно ОСОБА_2 страждає на психічну
хворобу, яка в періоди загострення
характеризується агресивною
неконтрольованою поведінкою, що не
підвладна його волі, через що він дуже
часто проходив лікування у
психіатричній лікарні, куди його
поміщали за заявами батьків. Проте
ОСОБА_2 ніколи не перешкоджав батькові
складати заповіт, навпаки по мірі своїх
сил, коли не перебував на лікуванні,
допомагав батькові по господарству,
виконував роботу по дому. За своє життя
батьки, в тому числі ОСОБА_3, з
розумінням ставилися до хвороби сина,
ніколи на нього не скаржилися та не
виділяли когось з дітей. Майже до
останнього часу свого життя ОСОБА_6
намагався відвідувати сина у лікарні,
підтримував. Через постійне лікування
у Обласній психіатричній лікарні №1 с.
Стрілече та періоди реабілітації після
лікування ОСОБА_2 не зміг своєчасно
звернутися до нотаріальної контори
після смерті батька з заявою про
прийняття спадщини, в зв'язку з чим
просив встановити йому додатковий
тримісячний строк.

Рішенням Золочівського районного суду
Харківської області від 20 листопада 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визначино ОСОБА_2 3 місяці додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини після смерті його батька
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення Золочівського районного суду
Харківської області від 20.11.2013 року та
ухвалити нове рішення, яким її позовні
вимоги задовольнити.

Посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції фактичних
обставин справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, правовідносини які
між ними виникли та закон їх
регулюючий, виходячи з того, що ОСОБА_2 є
психічно хворою людиною, погане
ставлення сина до батька не
знаходиться у причинному зв'язку з його
смертю. ОСОБА_2 умисно не ухилявся від
своїх обов'язків по догляду та
утриманню батька. Не мав можливості
надавати таку допомогу батькові, з
листопада 2008 року по березень 2012 року
знаходився на стаціонарному лікуванні
у психіатричній лікарні. Не надано
доказів того, що батько потребував
допомоги від сина.

Висновок суду, з яким погоджується
судова колегія, ґрунтується на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень,
відповідає положенням ст. ст. 57-60, 64 ЦПК
України, та нормам матеріального права.

Що стосується задоволення
зустрічного позову ОСОБА_2 про
визначення йому додаткового строку на
подання заяви про прийняття спадщини,
то судова колегія вважає, що судом
ухвалене рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, що відповідно до ст..
309 ЦПК України є підставою для зміни
судового рішення.

Тому у частині задоволеного
зустрічного позову рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовити.

До такого висновку судова колегія
прийшла виходячи з наступного:

Батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 була заведена
спадкова справа №140/2011, за заявою
доньки померлого ОСОБА_1, інших заяв не
надходило. ОСОБА_1 видано свідоцтва про
право на спадщину за законом на 1/2
частину спадкового майна. Інша 1/2
частка спадкового майна залишилася
відкритою за сином померлого, що був
зареєстрований разом з ним на день
смерті.

Згідно листа КЗОЗ Харківської обласної
психіатричної лікарні №1 та доданих до
неї виписок з історії хвороби, ОСОБА_2
знаходився на стаціонарному лікуванні
у вказаній медичній установі з 26 грудня
2002 року по 13 січня 2003 року, з 17 травня 2005
року по 06 липня 2005 року, з 03 жовтня 2005
року по 12 жовтня 2005 року, з 20 грудня 2005
року по 07 квітня 2006 року, з 10 квітня 2006
року по 11 липня 2006 року, з 14 липня 2006
року по 30 червня 2007 року, з 19 травня 2008
року по 09 липня 2008 року, з 11 листопада 2008
року по 06 березня 2012 року, з 06 квітня 2012
року по 06 лютого 2013 року.

При потраплянні на лікування до даної
психіатричної установи лікарями було
визначено психічний статус ОСОБА_2:
злісний, напружений, висловлює
уривчасті бредові ідеї. Емоційно
нестійкий, неадекватна поведінка, не
спить, легко збуджується, часто
переходить на підвищені тони,
зривається на крик. Висловлював
погрози фізичною розправою на адресу
лікарів, членів сім'ї. Не орієнтований
де він знаходиться не впізнає людей.
При виписці ОСОБА_2 ставилися діагнози:
віддалені наслідки ЧМТ з епісиндромом
в анамнезі, психотичні розладами у
вигляді бредових висловлювань Р07,84,
Шизофреноподібний розлад органічного
генезу. Епісиндром (по анамнезу) Р-06.2.
Наслідки перенесеної ЧМТ з
емоційно-вольової нестійкістю Р07,84.
Віддалені наслідки ЧМТ,
галлюціноторно-параноїдний синдром Р07,
84 (т.1 а.с. 107-1 16).

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 пояснили, що
відносини у родині між батьком та сином
були нормальні, батько розумів стан
здоров'я сина, ніколи не скаржився, що
син перешкоджає йому скласти заповіт,
відвідував сина у лікарні.

Статтею 1224 ЦК України обумовлено
підстави усунення від спадкування, так
не мають права на спадкування особи,
які умисно позбавили життя спадкодавця
чи будь-кого з можливих спадкоємців або
вчинили замах на їхнє життя. Положення
абзацу першого цієї частини не
застосовується до особи, яка вчинила
такий замах, якщо спадкодавець, знаючи
про це, все ж призначив її своїм
спадкоємцем за заповітом. Не мають
права на спадкування особи, які умисно
перешкоджали спадкодавцеві скласти
заповіт, внести до нього зміни або
скасувати заповіт і цим сприяли
виникненню права на спадкування у них
самих чи в інших осіб або сприяли
збільшенню їхньої частки у спадщині. Не
мають права на спадкування за законом
батьки (усиновлювачі) та повнолітні
діти (усиновлені), а також інші особи,
які ухилялися від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця, якщо ця
обставина встановлена судом. За
рішенням суду особа може бути
усунена-від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. Положення цієї
статті поширюються на всіх
спадкоємців, у тому числі й на тих, хто
має право на обов'язкову частку у
спадщині, а також на осіб, на користь
яких зроблено заповідльний відказ.

Суд вірно прийшов до висновку, що
поведінка ОСОБА_2 щодо свого батька,
яка б давала підстави для його усунення
згідно з вищенаведеними вимогами
закону, відсутня.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України
спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є
його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_2

Негативна поведінка ОСОБА_2 до батька,
інших осіб, викликана його станом
здоров'я.

Надавати допомогу батькові син не міг,
оскільки знаходився, у тому числі
тривалий час на день його смерті, у
психіатричній лікарні.

Позивачкою не надано доказів, які б
свідчили про причинно-наслідковий
зв'язок між поведінкою ОСОБА_2 та
розвитком у ОСОБА_3 раку легенів та
сахарного діабету, через які він
перебував у безпорадному стані.

Судом надана належна оцінка медичній
документації про стан здоров'я ОСОБА_3
у якій відсутні дані про причини
виниклих у нього захворювань, а лише
зазначає про їх наявність, у наданих
медичних документах не зазначено про
те, що ОСОБА_3 через наявні в нього
захворювання або похилий вік перебував
у безпорадному стані.

В розумінні положень ст. 1224 ЦК України
підставами усунення від спадкування є
позбавлення життя спадкодавця,
перешкоджання складанню заповіту або
наявність одночасно двох умов, це
перебування спадкодавця у
безпорадному стані через похилий вік,
каліцтво або хворобу та факт умисного
ухилення спадкоємця від надання
необхідної допомоги та догляду
спадкодавцеві. Позивачем ОСОБА_1 не
надано суду доказів того, що її батько
ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані,
потребуючи відповідного утримання та
допомоги, а його син ОСОБА_2 навмисно
ухилявся від виконання обов'язків по
його догляду та утриманню. Не надано
позивачем і доказів достатніх для
усунення ОСОБА_2 від спадкування по
інших встановлених законом підставах.

Висновок суду у частині відмови у
позові ОСОБА_1 є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка.

Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки і не
дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у
справі доказам, та навів у рішенні
мотиви спростування кожного з доводів,
які наводилися.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не завив про відмову від неї.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 зареєстрований та постійно
проживав на день смерті зі
спадкодавцем - батьком. Матеріали
справи не містять даних, що він
відмовлявся від спадщини. Навпаки при
оформленні спадщини ОСОБА_1 на 1/2
частину майна яке належало батькові,
нотаріусом залишена 1/2 частина
спадкового майна за сином ОСОБА_2

При таких обставинах відсутні
підстави для визначення додаткового
строку ОСОБА_2 для подання заяви про
прийняття спадщини, оскільки він її
прийняв.

Матеріали справи не містять даних про
те, що нотаріусом відмовлено в
оформленні права на спадщину ОСОБА_2 у
зв'язку з пропуском строку на її
прийняття.

Зазначеного суд першої інстанції не
врахував, та помилково прийшов до
висновку про наявність права на
встановлення додаткового строку на
подання заяви про прийняття спадщини
ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
вирішено питання щодо судових витрат.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Золочівського районного суду
Харківської області від 20 листопада 2013
року змінити, скасувавши його у частині
задоволеного позову ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку для
подачі заяви про прийняття спадщини
після смерті батька ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 та у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: