У Х В А Л А

Іменем України

"07" травня 2014 р.
м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:
головуючого судді Вернік В.М.;

при секретарі - Маліщук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Жмеринці скаргу
Жмеринської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області на рішення державного
виконавця,

УСТАНОВИВ :

Жмеринська ОДПІ 21.11.2013 року звернулась
до Жмеринського міськрайонного суду із
даною скаргою, вказавши, що 28.10.2013 року
нею було пред'явлено до виконання до
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області
виконавчий лист Жмеринського
міськрайонного суду про стягнення
державного мита на користь держави з
управління праці та соціального
захисту населення Жмеринської
райдержадміністрації від 19.04.2007 року в
справі 2-194/2007.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Плахотнюк Н.Ю. від 05.11.2013 року
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження та у прийнятті до
провадження виконавчого листа з
підстав того, що відповідно до ч.2 ст.3
Закону України "Про виконавче
провадження" рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
механізм виконання яких визначено
Порядком виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011
року №845, що виключає виконання
вказаного рішення суду органом
державної виконавчої служби.

Вказану постанову заявник вважає
неправомірною, просить її скасувати та
зобов'язати відкрити виконавче
провадження, посилаючись на положення
Закону України "Про виконавче
провадження", якими примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені вказаним Законом. На відділ
примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
головного управління юстиції в області
покладається виконання рішень, за
якими боржниками є територіальні
підрозділи центральних органів
виконавчої влади, місцеві суди, міські,
районні або селищні ради чи районні
державні адміністрації та їх
структурні підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи. Відділи
примусового виконання рішень входять
до системи органів державної
виконавчої служби.

В судове засідання представник
заявника не з'явився, попередньо
подавши заяву щодо розгляду справи у
відсутності заявника, у якій підтримав
заявлені вимоги.

Державний виконавець та представник
боржника також не з'явилися до суду,
разом з тим, подали письмові заяви про
розгляд скарги у їх відсутності.
Державним виконавцем також подано
письмові заперечення із посиланням на
норми Законів України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень",
"Про виконавче провадження", Порядок
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників.

Вивчивши доводи скарги, письмові
заперечення, перевіривши матеріали
справи, суд доходить наступного.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.385 ЦПК України вказану
скаргу може бути подано до суду,
зокрема, у десятиденний строк з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

У відповідності до ч.1,3 ст.387 ЦПК України
за результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця і
права чи свободи заявника не було
порушено, суд постановляє ухвалу про
відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства.

Дія цього Закону не поширюється на
рішення суду, стягувачем за якими є
державний орган, державне
підприємство, орган місцевого
самоврядування, підприємство,
установа, організація, що належать до
комунальної власності.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.2
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень"
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
такого державного органу, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження" із заявою про
виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
"Про виконавче провадження" рішення про
стягнення коштів з державних органів,
державного та місцевого бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, прийнятих судами, а також
іншими державними органами, які
відповідно до закону мають право
приймати такі рішення (далі - державні
органи), врегульовано Порядком
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 року №845.

Пунктом 2 даного Порядку визначено, що
безспірним списанням є операції з
коштами державного та місцевих
бюджетів, що здійснюються з метою
виконання рішень про стягнення коштів
Казначейством та його територіальними
органами) без згоди (подання) органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, боржників, органів місцевого
самоврядування та/або державних
органів на підставі виконавчих
документів. Відповідно до п.24,25 Порядку
стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені у пункті 6
цього Порядку. Безспірне списання
коштів з рахунка боржника здійснюється
в першочерговому порядку. Проведення
платежів за його платіжними
дорученнями здійснюється після
безспірного списання у разі наявності
коштів на рахунку.

Згідно п.3 розілу ІІ Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня

набрання чинності цим пунктом.
Відповідно до ч.1 ст.2 зазначеного
Закону держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: державний
орган; державні підприємство, установа,
організація (далі - державне
підприємство); юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Згідно вимог ч.2,3 ст.3 Закону України
"Про виконавче провадження" рішення про
стягнення коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів;
натомість ці органи не є органами
примусового виконання.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.26 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Так, з копії оскаржуваної постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 05.11.2013 (а.с.3)
вбачається, що старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. було
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2-194/2007, виданим Жмеринським
міськрайонним судом Вінницької
області 19.04.2007 року про стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення Жмеринської РДА на
користь держави державного мита в сумі
51 грн., з підстав того, що відповідно до
ч.2 ст. 3 Закону України "Про виконавче
провадження" рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Дана постанова отримана заявником
12.11.2013 року (а.с.4), обставини чого з
огляду на вказану дату надходження
даної скарги визначає своєчасне
подання її повноважною особою.

Враховуючи наведені положення чинного
законодавства та приймаючи до уваги, що
стягувачем за даним виконавчим листом
є саме держава, а не державний орган,
наділений відповідним правом
пред'явлення такого виконавчого листа,
- Жмеринська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Вінницький
області), застережене виконавчим
листом стягнення не здійснюється на
користь безпосередньо вказаного
державного органу, в даному
конкретному випадку підлягають
застосуванню положення Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" з огляду на боржника,
який є державною установою, визначене
судовим рішенням стягнення повинно
виконуватись органом, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів.

Таким чином, державний виконавець
прийшов до правильного висновку про
відсутність підстав для відкриття
виконавчих проваджень, оскільки
виконавчі листи про стягнення коштів
із Управління праці та соціального
захисту населення Жмеринської РДА
знаходиться поза межами компетенції
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області, що
визначає прийняття оскаржуваного
рішення відповідно до закону в межах
повноважень державного виконавця без
порушення прав та свобод заявника, а
тому скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.3, 26,
82 Закону України "Про виконавче
провадження", ст.2, 3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", ст. 88, 169, 368, 386, 387, 388 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницький області на
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Плахотнюк Н.Ю. від 05.11.2013 року
про відмову у відкритті виконавчого
провадження та відмову у прийнятті до
провадження виконавчого листа №2-194/2007,
виданого Жмеринським міськрайонним
судом 19.04.2007 року, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строків її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути
подана протягом п'яти днів з дня
отримання її копії, Апеляційному суду
Вінницької області через Жмеринський
міськрайонний суд.

Суддя
Вернік В.М.