АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м.
Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого Винту Ю. М.

Суддів : Заводян К.І., Лисака І.Н.

При секретарі : Ковальчук Н.О.

За участю : заявника ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_3, представника
Управління державної міграційної
служби України в Чернівецькій області
Муляр Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 про встановлення юридичного
факту за апеляційною скаргою
Управління державної міграційної
служби України в Чернівецькій області
на рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 16 жовтня 2013
року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з заявою про встановлення
юридичного факту. Вказував на те, що він
та його брат ОСОБА_7 з січня 1990 року по
2001 року проживали без реєстрації в
АДРЕСА_1. Однак у 2001 році переїхав на
постійне проживання в господарство
своєї дружини ОСОБА_5 у АДРЕСА_2, де і був
зареєстрований шлюб та народжені їхні
діти, що підтверджується відповідними
актовими записами у Мамаївській
сільській раді. Так, обставини його
проживання без реєстрації на території
с.Мамаївці Кіцманського району з 2001
року по теперішній час, також
підтверджуються актом складеним
комісією з представників сільської
ради та сусідів. У зв'язку з тим, що він
проживав на території України з 1990 року
без реєстрації, а паспорт громадянина
СРСР було здано і знищено, потрібно
підтвердити факт його проживання для
реалізації права на набуття
громадянства України, а тому просив
задовольнити заяву.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 16 жовтня 2013
року заяву задоволено. Встановлено
факт постійного проживання на Україні
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_2,
в АДРЕСА_1, з січня 1990 року по 2001 рік.

В апеляційній скарзі Управління
державної міграційної служби України в
Чернівецькій області просить рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 16 жовтня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
заяви. Приймаючи рішення по справі, суд
першої інстанції дав неправильну
оцінку зібраним доказам, зробив
висновки, які не відповідають
обставинам справи, порушив норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

________________________________________________________________________
__________________________

№22ц-794/777/14 р.
Головуючий у 1
інстанції: Олексюк Т.І.

Категорія : 67

Доповідач: Винту Ю.М.

Дане рішення суду впливає на права та
обов'язки УДМС України в Чернівецькій
області, оскільки виконання вказаного
рішення суду може призвести до
порушення працівниками вимог Закону
України «Про громадянство України»,
Указу Президента України від 27 березня
2001 №215 «Порядку провадження за заявами
і поданнями з питань громадянства
України та виконання прийнятих рішень»
та неправомірного отримання
громадянства України ОСОБА_1. В
порушення ч.4 ст.235 ЦПК України суд
розглянув справу без залучення
заінтересованої особи - Управління
державної міграційної служби України в
Чернівецькій області, оскільки, саме
Служба наділена повноваженнями щодо
здійснення у межах компетенції
проваджень з питань прийняття/
припинення громадянства України та
подачі відповідних документів на
розгляд Комісії при Президентові
України з питань громадянства, а також
забезпечення виконання рішення з
питань громадянства, прийняття
відповідно до законодавства рішення
про встановлення належності до
громадянства України.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити.

Згідно статті 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного

судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Приймаючи рішення про задоволення
заяви ОСОБА_1 про встановлення
юридичного факту, суд першої інстанції
не з'ясував у повному об'ємі обставини
справи, не вірно застосував норми
матеріального та процесуального права
до правовідносин, що склалися та зробив
висновки, які не відповідають
обставинам справи.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян, у
разі якщо чинним законодавством не
передбачено іншого порядку їх
встановлення.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що
встановлення факту постійного
проживання на території України з
січня 1990 року по 2001 рік йому необхідно
для отримання всіх прав та обов'язків
громадянина України та документування
її паспортом громадянина України.

Правовий порядок набуття громадянства
України встановлено Законом України
«Про громадянство України» № 2235-III від
18 січня 2001 року.

Проживання на території України на
законних підставах, відповідно до ст.1
Закону України «Про громадянство» - це
проживання в Україні іноземця чи особи
без громадянства, які мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітку про постійну чи
тимчасову прописку на території
України, або зареєстрували на
території України свій національний
паспорт, або мають посвідку на постійне
чи тимчасове проживання на території
України, або їм надано статус біженця
чи притулок в Україні.

Згідно зі ст. 3 Закону громадянами
України є: 1) усі громадяни колишнього
СРСР, які на момент проголошення
незалежності України (24 серпня 1991 року)
постійно проживали на території
України; 2) особи, незалежно від раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, мовних чи
інших ознак, які на момент набрання
чинності Законом України "Про
громадянство України" (13 листопада 1991
року) проживали в Україні і не були
громадянами інших держав; 3) особи, які
прибули в Україну на постійне
проживання після 13 листопада 1991 року і
яким у паспорті громадянина колишнього
СРСР зразка 1974 року органами
внутрішніх справ України внесено напис
"громадянин України", та діти таких
осіб, які прибули разом із батьками в
Україну і на момент прибуття в Україну
не досягли повноліття, якщо зазначені
особи подали заяви про оформлення
належності до громадянства України; 4)
особи, які набули громадянство України
відповідно до законів України та
міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини
першої цієї статті, є громадянами
України з 24 серпня 1991 року, зазначені у
пункті 2 - з 13 листопада 1991 року, а у
пункті 3 - з моменту внесення відмітки
про громадянство України.

Приймаючи рішення по справі судом
першої інстанції зазначено, що заявник
проживав на території України з 1990 року
без реєстрації, а паспорт громадянина
України СРСР було здано та знищено у
зв'язку з цим потрібно підтвердити його
факт проживання для отримання
громадянства України.

Приймаючи рішення судом не було
враховано, що в провадженні слідчого
управління УМВС України в Чернівецькій
області перебувала кримінальна справа
№0-099014, порушена 13 лютого 2009 року
прокуратурою Чернівецької області за
ознаками ст. 358 ч.ч. 1, 3 КК України за
фактом підроблення та використання
завідома підроблених документів.

Досудовим слідством у кримінальній
справі було встановлено, що 23 березня
2005 року працівниками відділення ГІРФО
Сокирянського РВ УМВС України в
Чернівецькій області гр. ОСОБА_1 було
видано паспорт громадянина України
серії НОМЕР_1 на підставі підробленої
довідки про належність до громадянства
України.

В ході розслідування кримінальної
справи було встановлено, що відділом
ГІРФО Сокирянського РВ УМВС України в
Чернівецькій області заявник був
зареєстрований на території України, а
саме в м. Новодністровськ
Сокирянського району Чернівецької
області.

Паспорт серії НОМЕР_1, в рамках
кримінальної справи був вилучений та
підлягав знищенню як такий, що
оформлений та виданий з порушеннями
вимог Закону України «Про громадянство
України» та пункту 40 розділу 9 наказу
МВС України №600.

В рішенні суду першої інстанції
зазначається, що заявник з 1990 року по 2001
рік проживав у АДРЕСА_1.

Насправді ОСОБА_1 прибув у м.Герцу
тільки 28.03.2005 року, де і був
зареєстрований за місцем проживання в
АДРЕСА_1 на житлову площу ОСОБА_6 із
зняттям з реєстраційного обліку з
м.Новодністровськ.

Зазначена обставина підтверджується
довідкою Хряцьківської сільської ради
Герцаївського району від 28 квітня 2014
року долученої до матеріалів справи в
судовому засіданні апеляційного суду 07
травня 2014 року за клопотанням
представника Управління державної
міграційної служби України в
Чернівецькій області.

Дані факти повністю спростовують
викладені припущення суду з приводу
відсутності документів про реєстрацію
місця проживання заявника на території
України.

З приводу описаних в рішенні свідоцтві
про шлюб та свідоцтв про народження
дітей, то необхідно вказати, що
свідоцтво про шлюб видано 22 травня 2006
року, а свідоцтва про народження дітей
датовані 10.05.2006р. та 16.07.2006р., а саме
після 2001 року та не вказують на
проживання заявника з січня 1990 по 2001
рік на території України, а саме в селі
Хряцька, Герцаївського району
Чернівецької області.

Крім того, питання встановлення,
оформлення та перевірки належності до
громадянства України, прийняття до
громадянства України, оформлення
набуття громадянства України,
припинення громадянства України, а
також процедуру подання цих документів
та провадження за ними врегульовано
Указом Президента України № 215/2001 від 27
березня 2001 року «Питання організації
виконання Закону України «Про
громадянство України (зі змінами та
доповненнями), яким затверджено
Порядок провадження за заявами і
поданнями з питань громадянства
України та виконання прийнятих рішень.

У пункті 44 вказаного Порядку
встановлено, що у разі відсутності
документів, що підтверджують факт
постійного проживання особи до 24
серпня 1991 року на території, яка стала
територією України, для оформлення
набуття громадянства України
подається відповідне рішення суду.

Згідно з п. 45 Указу № 215/2001 для прийняття
громадянства України особа подає до
Комісії при Президентові з питань
громадянства та управлінь МВС такі
документи: «г) один із таких документів:
документ, що підтверджує безперервне
проживання особи на законних підставах
на території України протягом останніх
п'яти років, - для особи, яка в'їхала в
Україну іноземцем; д) один із таких
документів: копію документа, що
підтверджує отримання дозволу на
імміграцію в Україну; копію паспорта
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року з відміткою про прописку на
території України або для іноземців та
осіб без громадянства, які прибули в
Україну на постійне проживання до
набрання чинності законом «Про
імміграцію», копію посвідки на
постійне проживання.

Відповідно до п. 4 прикінцевих положень
Закону України «Про імміграцію»
вважати такими, що мають дозвіл на
імміграцію в Україну, іноземців та осіб
без громадянства, які прибули в Україну
на постійне проживання до набрання
чинності цим Законом і мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітку про прописку або
отримали посвідку на постійне
проживання в Україні.

Між тим, заявником не надано доказів в
підтвердження факту його постійного
проживання на території України станом
на 24 серпня 1991 року і в матеріалах
справи вони відсутні.

Також апеляційний суд враховує, що
заявник не надав суду належних доказів
про те, що він звернувся до органів МВС
за місцем проживання з відповідною
заявою про отримання громадянства
України, відповідно до Закону України
«Про громадянство України».

Таким чином, матеріали справи не
містять беззаперечних доказів
постійного, на законних підставах, в
розумінні ст.1 зазначеного Закону,
проживання на території України
заявника станом на 24 серпня 1991 року, а
тому підстав для задоволення його
заяви немає.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі.

Всупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК
України, заявник не надав суду першої
інстанції належні та допустимі докази
на підтвердження обґрунтованості
своїх вимог про встановлення
юридичного факту.

Враховуючи наведене, колегія приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні заяви ОСОБА_1 про
встановлення юридичного факту.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Управління
державної міграційної служби України в
Чернівецькій області задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 16 жовтня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
встановлення юридичного факту
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :