Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2014 року Жовтневий районний
суд м. Маріуполя Донецької області у
складі: судді Ікорської Є.С. при
секретарі Корзініній О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення
грошових коштів за договором займу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
позовом, в якому зазначив, що між ним та
відповідачем був укладений договір
займу-завдатку-поруки від 09.12.2010 року на
суму 50 000 грн. Строк повернення займу до
09.03.2011 року. У зв'язку з тим, що
відповідачем не виконуються
зобов'язання за вказаним договором, в
нього виникла заборгованість станом на
09.12.2013 рік в розмірі 449 375,00 грн., яка
складається з: 50 000 грн. - суми займу; 144 000
грн. - відсотків; 4125 грн. - 3 % річних; 251 250
грн. - пені. Враховуючи вищенаведене,
позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість в загальній сумі 449 375
грн., судові витрати покласти на
відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
присутній не був, в матеріалах позовної
заяви міститься клопотання про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, надав на адресу
суду заяву про розгляд справи у його
відсутності. З письмових заперечень
ОСОБА_2 вбачається, що позов ОСОБА_1 не
визнає в повному обсязі та просить в
задоволенні позову відмовити.
Зазначив, що рішенням Жовтневого
районного суду м.Маріуполя від 24.07.2013
року вимога ОСОБА_1 в частині стягнення
грошових коштів, як основного боргу по
кредиту в розмірі 50 000 грн., так і по
відсоткам в розмірі 920 000 грн., пені в
сумі 10 000 грн., були задоволені.
Наголосив увагу суду на тому, що у
зв'язку з тим, що рішенням Жовтневого
районного суду м.Маріуполя від 23.09.2013
року вже стягнута сума боргу з ОСОБА_3 в
сумі 50 000 грн. з відсотками та пенею, яка
підлягає стягненню один раз, то
фактично припинено зобов'язання
забезпечене нею, як поручителем.
Одночасно зазначив, що хворіє
хронічним бронхітом з асматичним
компонентом, просив застосувати норми
ч.3 ст.551 ЦК України.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України
справа розглянута у відсутності сторін
без фіксування судового засідання
технічними засобами.

Суд, дослідивши подані документи, повно
і всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
09.12.2010 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було
укладено договір
позики-поручительства, відповідно до
умов якого ОСОБА_2 отримав позику в сумі
50000 гривень строком повернення до 09.03.2011
року під 8% у випадку прострочки. ОСОБА_3
виступила поручителем повернення
позики за даним договором. У п.2.1. цього
договору зазначено: «Позика надається
під заставу (іпотеку) будинку по
АДРЕСА_1, належного поручителю, згідно з
договором іпотеки, який сторони
зобов'язуються нотаріально посвідчити
після отримання кадастрового номеру
земельної ділянки, але не пізніше 10.01.2011
р., проект договору іпотеки додається
до договору». Згідно з п.3.4. «строк дії
поручительства встановлюється до
09.03.2016 р.», згідно з п.3.5. «поручителі
несуть перед позикодавцем солідарну
відповідальність, в тому числі
вказаним у п.2.1. Договору будинком
АДРЕСА_1» (а.с.8-9).

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя №2/263/2521/2013 від 24.07.2013 року
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_2, про стягнення грошових коштів
за договором займу, визнання договору
іпотеки нерухомого майна дійсним,
звернення стягнення на предмет
іпотеки, визнання права власності на
нерухоме майно - задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
заборгованість по займу в сумі 50000 грн.,
за відсотками в сумі 92000 грн., пеню в
сумі 10000 грн.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 23.09.2013 року рішення
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
№2/263/2521/2013 від 24.07.2013 року залишено без
змін.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній,господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором, як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону. Відповідно до
ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, а за правилами ч. 1 ст. 610
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Поручитель є стороною за договором
поруки і має особисті зобов'язання
перед кредитором із забезпечення
виконання боржником умов договору
займу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконав
свої зобов'язання за договором займу
перед позивачем, тому позивач вправі
вимагати від нього виконання
зобов'язання не залежно від того, що
існує судове рішення про стягнення сум
займу з поручителів.

Позивач згідно з позовними вимогами
(а.с.4) розрахував заборгованість станом
на 09.12.2013 р., зокрема, по займу в сумі 50000
грн., за відсотками в сумі 144000 грн., пеню
в сумі 251250 грн., яка нарахована за 1005
днів, сума 3% річних в сумі 4125 грн., яка
розрахована з урахуванням прострочки з
09.03.2011 року по 09.12.2013 рік.

Вирішуючи питання про стягнення з
відповідача пені, суд виходить з
наступного.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку сума пені складає 251250 грн.
за наявності невиконаного основного
зобов'язання в сумі 50000 грн.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п.27 постанови
Пленуму ВСС України від 30.02.2012 року №5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
виходить, що положення ч.3 ст.551 ЦПК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка.

Відповідачем надана заява про
застосування ч.3 ст.551 ЦК України. На
думку суду істотними є ті обставини, що
відповідач хворіє хронічним бронхітом
з асматичним компонентом, у зв'язку з
чим потребує відповідного лікування,
що підтверджується довідкою від 09.01.2014
року. При цьому суд також бере до уваги
те, що сума пені значно перевищує суму
заборгованості за позикою та
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання, і вважає можливим
зменшити розмір пені до 10 000 грн.

Згідно з вимогами ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення,зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Таким чином, суд дійшов до висновку про
часткове задоволення вимог позивача, а
саме: стягнення з відповідача на його
користь суми боргу в розмірі 50 000 грн.,
відсотків в сумі 140 000 грн., 3% річних в
сумі 4125 грн., пеню в сумі 10 000 грн., а
всього 208 125 грн.

Оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору, з відповідача
відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає
стягненню судовий збір в розмірі 2081,25
грн. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 11, 57-60, 61, 88, 209,
212-215, 218 ЦПК України; ст. ст.14, 203, 210, 220, 551,
553, 554, 559, 626, 628, 640, 1046-1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення
грошових коштів за договором займу -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість по займу в сумі 50000 грн.,
за відсотками в сумі 140 000 грн., пеню в
сумі 10000 грн., 3% річних в сумі 4125 грн., а
всього 208 125 грн.(двісті вісім тисяч сто
двадцять п'ять гривень).

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 2081,25 грн. на користь держави.

На рішення може бути подана апеляція в
апеляційний суд Донецької області
через Жовтневий райсуд м. Маріуполя
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Є.С. Ікорська