Справа № 442/892/14-ц
Провадження № 4-с/442/7/2014
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про скасування постанови про повернення виконавчого документу, за участю зацікавлених осіб ОСОБА_1, відділу державної виконавчої служби Дрогобицького районного управління юстиції Львівської області, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2014 року скаржник звернувся до суду зі скаргою, якою просить визнати дії державного виконавця ВДВС Дрогобицького РУЮ ОСОБА_2 про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2013 року неправомірними, скасувавши його постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2013 року, та відновити виконавче провадження. В обґрунтування наведеного покликається на те, що на виконанні у відділі ДВС Дрогобицького МУЮ перебували виконавчі провадження з приводу виконання судового наказу у справі №442/6127/13-ц про стягнення заборгованості за спожитий газ з ОСОБА_1 на суму 394,26 грн. та 114,70 грн. судового збору. 16.12.2013року ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, яку ними отримано 20.01.2014 року. Вважають, що таке винесена з порушенням норм закону, оскільки державним виконавцем не вжито усіх необхідних заходів для виконання виконавчого документу.

В судовому засіданні вимоги представник скаржника ОСОБА_3 підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають зазначеним доводам. Додатково вказав, що державний виконавець проігнорував чітко вказані норми закону.

Представник зацікавленої особи - державний виконавець Матіїшин А.Я. заперечив проти задововолення скарги з тих підстав, що оскаржувані постанови винесені правомірно, в подальшому на розгляд справи не зявився.

Зацікавлена особа ОСОБА_1 на розгляд справи не зявилася не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином була повідомлення про таке, а тому суд визнав її неявку неповажною.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

16.12.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП №40641244 про повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме судового наказу №442/6127/13-ц, виданого 18.09.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» 394, 26 грн. заборгованості та 144,70 грн. судового збору, а всього 675,18 грн..

Оскаржувану постанову скаржник отримав 20.01.2014 року (а.с.4- супровідний лист вх. №295 від 20.01.2014 року), до суду звернувся 30.01.2014 р. (а.с.6-поштовий конверт), а отже згідно вимог ч.1 ст.385 ЦПК України строк для звернення до суду із скаргою не пропущений.

Відповідно до ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України в абз. 1 п. 20 своєї постанови від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (що відповідає п. 2 ч. 1 ст. 47 цього Закону у чинній редакції), виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Так, зазначивши про винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження та скерування для подальшого виконання у частині накладення арешту на все належне боржнику майно в органи ВРЕР, яким надано відомості про відсутність майна у боржника, РС Дрогобицького МУЮ від 12.08.2013 року про наявність на праві власності кв.38, вул. С. Стрільців,1, м. Стебник, також наданою відповіді Управлінням Пенсійного фонду у м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області від 05.06.2013 року про те, що ОСОБА_1 на обліку не числиться, та відповідю ДПІ від 19.11.2012 року про те, що відносно ОСОБА_1 інформація у них відсутня

Однак державним виконавцем не здійснено перевірку майнового стану боржника за місцем знаходження його майна, не залучено до таких дій стягувача, також суду не надано доказів про обізнаність боржника з виконавчим провадженням, таким чином державним виконавцем не вжито всіх заходів примусового виконання рішення суду, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» не зважаючи на наявність у боржника майна ( квартири) , у зв'язку з тим порушено права стягувача на отримання кошті, а відтак дії державного виконавця є неправомірними, а винесена постанова за їх результатом є необґрунтована, а тому дії державного виконавця по їх винесенню необхідно визнати незаконними, а постанову скасувати.

Поряд з цим, як випливає з положень ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин суд дійшов висновку про визнання дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови неправомірними, скасування оскаржуваної постанови та відновлення виконавчого провадження щодо виконання судового наказу №442/6127/13-ц, від 11.09.2013 року, у порядку, встановленому ч. 1 ст.51 зазначеного Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Скаргу задоволити.

Визнати дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького управління юстиції ОСОБА_2 при винесені постанови ВП40641244, про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2013 року неправомірними та скасувати таку постанову.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції вчинити дії, спрямовані на виконання судового наказу №442/6127/13-ц, виданого 11.09.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя: А.П. Івасівка