АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 435/2-698/11 22-ц/774/157/К/14
Справа № 2-698/11
Головуючий в 1-й інстанції
Справа № 22ц-/774/157/К/14
Доповідач - Остапенко
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Зубакової В.П.,
Турік В.П.

при секретарі: Абрамян Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, виконавчого комітету
Саксаганської районної у місті Кривому
Розі ради, третя особа з самостійними
вимогами ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Житлово-будівельний кооператив
"Рассвет - 18", про визнання права
власності на частину квартири,
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування та за позовом
третьої особи з самостійними вимогами
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого
комітету Саксаганської районної у
місті Кривому Розі ради, треті особи
без самостійних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Житлово-будівельний кооператив
"Рассвет - 18" про визнання права
власності на частину квартири, -

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

Позивач -ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_8

Представник виконавчий комітет
Саксаганської районної у місті Кривому
Розі ради- Посувайло Яна Олександрівна;

Представник третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_2 - ОСОБА_10.

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_4, виконавчого комітету
Саксаганської районної у місті Кривому
Розі ради, треті особи без самостійних
вимог ЖБК "Рассвет - 18" ОСОБА_2 про
визнання права власності на частину
квартири, встановлення факту прийняття
спадщини, визнання права власності на
частину квартири в порядку
спадкування.

В обґрунтування позову зазначила, що з
1981 вони проживали з ОСОБА_11 однією
сім`єю, а 15.01.1988р ними було
зареєстровано шлюб, в період шлюбу у
них народилось двоє дітей ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 До шлюбу з нею її чоловік ОСОБА_11
вступив до ЖБК «Рассвет-18», вніс перший
внесок, однак у подальшому вони
сплатили повністю пай та стали
власниками квартири. Після смерті її
чоловіка ОСОБА_11, який помер 08.01.2001 року
відкрилася спадщина, вона як дружина та
їх сини ОСОБА_6, та ОСОБА_7, є
спадкоємцями першої черги, крім того у
померлого є дочка від першого шлюбу,
ОСОБА_4, яка також є його спадкоємицею,
вважає, що кожному спадкоємцю належить
четверта частина спадкового майна.
Нотаріусом було відмовлено їй у видачі
свідоцтва про право на спадщину, у
зв'язку з тим, що відсутній
правовстановлюючий документ про право
власності на квартиру.

Уточнивши позовні вимоги позивач
просила встановити факт прийняття нею
спадщини після смерті ОСОБА_11, визнати
за нею право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, як співвласника;
визнати за нею право власності на 1/2
частину зазначеної квартири в порядку
спадкування, визнати за ОСОБА_4 право
власності на 1/6 частину вказаної
квартири в порядку спадкування.

26 травня 2010 року третя особа з
самостійними вимогами ОСОБА_2
звернулася з позовом до відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконавчого комітету
Саксаганської районної у місті Кривому
Розі ради, треті особи без самостійних
вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, ЖБК «Рассвет» про
визнання права власності на частку в
праві власності на квартиру.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 31.12.1971 року вони уклали
шлюб з ОСОБА_11 який було розірвано
18.06.1987 року. В період шлюбу, а саме
27.10.1977 року, вони з метою отримання у
власність кооперативної квартири
АДРЕСА_1, зробили перший внесок до ЖБК
«Рассвет - 18» в розмірі 3600 карбованців
від повної вартості квартири, яка
становила 7603 карбованців. ОСОБА_11 став
членом ЖБК «Рассвет - 18» і їм було
надано у власність квартиру АДРЕСА_1. В
період з 1981 року по 1987 року ними було
сплачено 1 620 крб., що фактично становить
? частки спірної квартири.

Після уточнення позовних вимог просила
визнати, що їй належить 3/8 частини
квартири у паєнагромадженні в виплаті
внеску за квартиру АДРЕСА_1, та визнати
за нею право власності на 3/8 частини
вказаної квартири.

Ухвалою Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 30 серпня 2010 року
цивільну справу в частині позовних
вимог ОСОБА_3 щодо відповідачів у
справі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - залишено без
розгляду в зв'язку з відмовою позивача
від частини позовних вимог.

Ухвалою Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 02 березня 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті Кривому Розі ради,
треті особи без самостійних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Житлово-будівельний кооператив
"Рассвет - 18", про встановлення факту
прийняття спадщини - залишено без
розгляду.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2010
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 та позовних вимог третьої особи
ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
первісних позовних вимог та
задоволенні її позовних вимог,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
оскільки за період з 1977 року по 1987 рік
вони разом з ОСОБА_11 виплатили 68,3 % від
повної вартості квартири, що становить
? її частки. Таким чином, відповідно до
п.11 Пленуму ВС України № 20 «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» при
повному внесенні внесків за квартиру, у
особи, яка має право на частку в пайових
внесках, виникає право власності на
відповідну частину квартири.

Суд першої інстанції відмовляючи їй в
задоволенні позовних вимог в зв'язку з
пропуском строку позовної давності, не
взяв до уваги, що право власності на
частку кооперативної квартири виникло
у неї лише у 1991 році, тобто після сплати
останнього внеску. Право власності
позивача на її частку виплат у
паєнагромадженні ніхто не оспорював та
не порушував до 2009 року.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
ЦПК України і зважаючи на роз'яснення,
викладені в п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008
р., - під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, а тому колегією
суддів не перевіряється рішення суду в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, виконавчого
комітету Саксаганської районної у
місті Кривому Розі ради, третя особа з
самостійними вимогами ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Житлово-будівельний кооператив
"Рассвет - 18", про визнання права
власності на частину квартири,
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог ОСОБА_2 та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що з 31.12.1971 року по
18.06.1987 року ОСОБА_2 та ОСОБА_11
перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до довідки виданої головою
ЖБК «Рассвет - 18» повна вартість
квартири становила 7 603 крб. Перший
внесок сплачено 27.10.1977 року, в сумі 3 600
крб. для придбання у власність квартири
АДРЕСА_1, після чого ОСОБА_11 став членом
кооперативу ЖБК «Рассвет».

17.02.1980 ОСОБА_11 було видано ордер на
право зайняття квартири АДРЕСА_1 (ЖБК
Рассвєт -18) в м. Кривому Розі на сім`ю,
яка складається з трьох чоловік:
ОСОБА_2, ОСОБА_11, та їх доньки ОСОБА_12
(а.с. 18-19)

В період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_11 з 1981 по
1987 року ними було внесено 1620 крб. від
повної вартості квартири, що становить
68.3% від повної вартості квартири (а.с 65).
Останній внесок було сплачено в 1991 році
в сумі 682 крб.

08.01.2001 року ОСОБА_11 - помер(а.с. 28),
правовстановлюючих документів на
квартиру не оформив.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 . суд першої інстанції
виходив з того, що позивач пропустила
строк позовної давності, поважних
підстав для поновлення пропущеного
строку звернення з позовом суд не
знайшов.

Колегія суддів не може погодитись з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб
та сім'ю України (КпШС України 1963 року)
майно нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п.п.а п.6 постанови «Про
практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи» №9 від 18 вересня 1987 року, з
наступними змінами та доповненнями,
пай, внесений подружжям в ЖБК у період
сумісного проживання за рахунок
спільних коштів, а також за рахунок
коштів, подарованих подружжю або
одержаних ним у позичку, а після повної
сплати пайового внеску - квартира, є їх
спільним майном і підлягає поділу на
загальних підставах.

Відповідно до ст. 146 ЖК України, поділ
квартири в будинку ЖБК між членом
кооперативу і його дружиною
допускається в разі розірвання шлюбу
між ними, якщо пай є спільною власністю
подружжя і якщо кожному з колишнього
подружжя є можливість виділити
ізольоване приміщення в займаній ними
квартирі. Поділ квартири проводиться
за згодою між колишнім подружжям, а в
разі відсутності згоди - за рішенням
суду.

Аналогічні роз'яснення викладені в
п. 43 примірного статуту ЖБК,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів УРСР № 186 від 30 квітня 1985
року.

Згідно п.п. и п.6 постанови «Про
практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи» №9 від 18 вересня 1987 року
зазначено, що до повної сплати пайового
внеску за квартиру суд вирішує питання
про право власності на частку в
паєнагромадженні, а після завершення
сплати - про право на частку в праві
власності на квартиру залежно від
належної особі частки у
паєнагромадженні.

Відповідно до ст.17 Закону України
«Про власність», яка була чинна на час
виникнення спірних правовідносин, при
внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів,
одержаних внаслідок сумісної праці
сім'ї члена кооперативу,
паєнагромадження, а після повного
внесення паю - квартири є спільною
сумісною власністю членів сім'ї, якщо
інше не було встановлено письмовою
угодою між ними.

Відповідно до п.11 б Постанови
Пленуму Верховного суду України № 20
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» від 22.12.1995 року, при повному
внесені пайових внесків за квартиру,
дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані члену житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, у особи, яка має право на
частку в пайових внесках, виникає
право власності на відповідну частку
квартири, дачі, гаража чи іншої
будівлі.

Таким чином, виходячи з вище
наведеного, з посиланням на положення
ст.ст. 22, 28 КпШС України, що діяв на час
отримання спірної квартири та виплати
пайових внесків, колегія суддів
приходить до висновку про те , що пай,
внесений подружжям в ЖБК у період
офіційного шлюбу, з 31.12.1971 року по
18.06.1987 року за рахунок спільних коштів ,
являється їх спільною сумісною
власністю, в зв'язку з чим позовні
вимоги ОСОБА_2 про визнання права
власності на 3/8 частини трикімнатної
квартири АДРЕСА_1 відповідно до
належної їй 3/8 частки у
паєнагромадженні підлягають
задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про
те, що позивачка пропустила трирічний
строк звернення до суду з даним
позовом, колегія суддів вважає
безпідставними, так як відповідно до
ст. 72 СК України позовна давність
обчислються від дня, коли один з
подружжя дізнався або міг дізнатися
про порушення свого права власності.

Як встановлено судом першої та
апеляційної інстанції та не
заперечується сторонами, ОСОБА_2
дізналась про порушення свого права в
2009 році, коли отримала позовну заяву
ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку про скасуання
рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог третьої
особи ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті Кривому Розі ради,
треті особи без самостійних вимог
ОСОБА_6, ОСОБА_7, Житлово-будівельний
кооператив "Рассвет - 18" про визнання
права власності на частину квартири на
підставі п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України та
ухвалення нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 02 березня 2011 року
в частині відмови в задоволенні
позовних вимог третьої особи ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету
Саксаганської районної у місті Кривому
Розі ради, треті особи без самостійних
вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Житлово-будівельний кооператив
"Рассвет - 18" про визнання права
власності на частину квартири
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги третьої особи ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8
частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1
відповідно до належних їй 3/8 частки у
паєнагромадженні.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: /підписи/

Судді: /підписи/