У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.

Карпенко С.О.,
Леванчука А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
Юстиція», Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору: Публічне
акціонерне товариство «Універсал
Банк», приватний нотаріус
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
про визнання прилюдних торгів
недійсними, визнання недійсним
протоколу проведення прилюдних торгів,
скасування акта про проведення
прилюдних торгів, визнання недійсним
свідоцтва про право власності,
скасування реєстрового запису,
відновлення речових прав та
зобов'язання вчинити дії за
касаційними скаргами Другого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції, Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» і
Приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 23 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 11 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що на виконанні
Другого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції знаходилося
зведене виконавче провадження про
стягнення з нього коштів на користь
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» в рахунок погашення
кредитної заборгованості. 31 липня 2013
року Приватне підприємство
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
провело прилюдні торги з продажу
нерухомого майна - нежитлового
приміщення під літерою «Б» по
АДРЕСА_1, яке належало йому на праві
власності. Переможцем торгів визначено
ОСОБА_5, про що складений протокол про
проведення прилюдних торгів. На
підставі акта державного виконавця від
7 серпня 2013 року про продаж нерухомого
майна 13 серпня 2013 року нотаріусом
видане ОСОБА_5 свідоцтво про право
власності на зазначене нежитлове
приміщення. Вважає, що прилюдні торги
проведені з порушенням чинного
законодавства, зокрема: невірно
визначена ринкова вартість майна,
порушені строки, встановлені п. 3.3
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів, майно
продано під час існування заборони на
його відчуження; у порушення пунктів 4.9
та п. 7.3 Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів,
майно продано з третіх торгів.

Просив визнати недійсними прилюдні
торги з реалізації арештованого
нерухомого майна, що йому належало, від
31 липня 2013 року та протокол № 21/048/13/і-2
від 31 липня 2013 року проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна -
нежитлового приміщення площею 314,4 кв.м
по АДРЕСА_1; скасувати акт державного
виконавця Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області про проведення
прилюдних торгів зазначеного
арештованого нерухомого майна від 7
серпня 2013 року; визнати недійсним
свідоцтво про право власності, видане
ОСОБА_5 на зазначене нерухоме майно;
скасувати реєстровий запис № 2101024 у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обтяжень щодо права власності
ОСОБА_5 на зазначене нежитлове
приміщення та відновити відповідний
реєстровий запис про право власності
ОСОБА_3; зобов'язати реєстраційну
службу Тернопільського міського
управління юстиції внести зміни до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обтяжень щодо права власності
ОСОБА_3 на зазначене нежитлове
приміщення.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 23 січня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 11 березня
2014 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсними прилюдні торги з
реалізації арештованого нерухомого
майна боржника ОСОБА_3 від 31 липня 2013
року та протокол № 21/048/13/і-2 від 31 липня
2013 року проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна - нежитлового приміщення площею
314,4 кв.м по АДРЕСА_1.

Скасовано акт державного виконавця
Другого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції Тернопільської
області про проведення прилюдних
торгів з реалізації зазначеного
арештованого нерухомого майна від 7
серпня 2013 року.

У іншій частині позову відмовлено.

У касаційних скаргах заявники просять
скасувати рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 23 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 11 березня 2014 року в частині
визнання недійсними прилюдних торгів
і протоколу їх проведення, скасування
акта про проведення прилюдних торгів;
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У іншій частині судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
оскаржено і підстав перевіряти їх
законність і обґрунтованість у цій
частині у суду касаційної інстанції
немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційні
скарги підлягають частковому
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги про
визнання недійсними прилюдних торгів
і протоколу їх проведення, скасування
акта про проведення прилюдних торгів,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що Закон
України від 22 вересня 2011 року №
3795-VI "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг" не
поширюється на зазначені
правовідносини, а отже, державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження з реалізації
заставленого майна зобов'язаний був
керуватись частиною другою статті 49
Закону України "Про іпотеку" у редакції,
яка була чинною до внесення цих змін.

Проте з такими висновками погодитись
повністю не можна.

Судами встановлено, що постановою
державного виконавця Другого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції від 4 жовтня 2012 року відкрито
виконавче провадження із виконання
наказу № 16/29/5022-542/2012, виданого 6 вересня
2012 року Господарським судом
Тернопільської області, про стягнення
заборгованості з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» у сумі 2 071 188,47 грн
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, яким є нежитлове приміщення
загальною площею 315,4 кв.м по АДРЕСА_1,
що належить боржнику на праві
власності.

На прилюдні торги це нерухоме майно
передано на примусове виконання
зведеного виконавчого провадження № 95
від 17 жовтня 2012 року (наказу №
16/29/5022-42/2012, виданого 6 вересня 2012 року
Господарським судом Тернопільської
області, про стягнення заборгованості
з ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки та виконавчого листа №
2-227/11 від 1 грудня 2011 року, виданого
Тернопільським міськрайонним судом
Тернопільської області, про стягнення
з ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» боргу в сумі 2 073 068,47 грн.)

25 березня 2013 року між Другим відділом
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції та Приватним підприємством
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
укладено договір № 21/048/13/і про
надання послуг по організації і
проведенню прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (предмета іпотеки) - нежитлового
приміщення загальною площею 315,4 кв.м по
АДРЕСА_1.

Ринкова вартість вказаного
нежитлового приміщення визначена у
сумі 796 440 грн.

На виконання договору № 21/048/13/1
Приватне підприємство «Спеціалізоване
підприємство Юстиція» призначило
перші прилюдні торги на 6 травня 2013
року, які не відбулися у зв'язку з
відсутністю зареєстрованих покупців.

Згідно Акта уцінки (переоцінки)
описаного арештованого майна від 17
травня 2013 року вартість нежитлового
приміщення зменшена до 597 333 грн.

Призначені на 16 червня 2013 року
прилюдні торги також не відбулись у
зв'язку з відсутністю зареєстрованих
покупців.

Другим відділом державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції проведено уцінку
майна та відповідно до акта уцінки
(переоцінки) описаного арештованого
майна від 25 червня 2013 року вартість
приміщення зменшена до 509 721,60 грн.

31 липня 2013 року Приватним
підприємством «Спеціалізоване
підприємство Юстиція» проведено треті
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна - зазначеного нежитлового
приміщення. Переможцем торгів
визначено ОСОБА_5, який придбав
зазначене майно за 510 000 грн, про
що складено відповідний протокол №
21/048/і-2 проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна.

7 серпня 2013 року головним державним
виконавцем Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції складено
акт про продаж нерухомого майна на
прилюдних торгах, який у цей же день
затверджений начальником Другого
відділу Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції.

13 серпня 2013 року приватний нотаріус
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 на
підставі зазначеного акта про продаж
об'єкта нерухомого майна посвідчив
право власності ОСОБА_5 на
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, про що
видав відповідне свідоцтво.

Частиною другою статті 49 Закону
України "Про іпотеку" у редакції, чинній
до внесення змін Законом України №
3795-VI», передбачено, що якщо
іпотекодержатель протягом десяти днів
з дня оголошення прилюдних торгів
такими, що не відбулися, за
результатами перших прилюдних торгів,
не скористався правом придбати предмет
іпотеки за початковою ціною,
призначається проведення на тих же
умовах других прилюдних торгів.
Початкова ціна продажу предмета
іпотеки на других прилюдних торгах
може бути зменшеною не більше ніж на 25
відсотків. Третьою частиною цієї
статті передбачено припинення іпотеки,
якщо за результатами других торгів
іпотекодержатель не скористався
зазначеним вище своїм правом.

Законом № 3795-VI частину другу статті 49
Закону України "Про іпотеку" доповнено
реченням такого змісту: "Якщо
іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами других
прилюдних торгів призначається
проведення у тому самому порядку
третіх прилюдних торгів. Початкова
ціна продажу предмета іпотеки на
третіх прилюдних торгах може бути
зменшена не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна".

Прикінцевими положеннями цього Закону
передбачено, що він набирає чинності з
дня, наступного за днем його
опублікування (пункт 1), а у пункті 2
зазначено, що його дія не поширюється
на кредитні договори, укладені до
набрання ним чинності.

Закон № 3795-VI набрав чинності 16 жовтня
2011 року.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє
стосовно фактів і відносин, які виникли
після набрання чинності цією нормою.
Тобто, до події, факту застосовується
той закон (інший нормативно-правовий
акт), під час дії якого вони настали або
мали місце.

Під негайною дією норми права у часі
слід розуміти поширення дії нової
норми на ті правові наслідки, які хоча й
випливають з юридичних фактів, що
виникли під час чинності попередньої
норми, проте настають після набрання
чинності новою нормою.

Таке розуміння негайної дії норми
права відображено в нормах
процесуальних кодексів, зокрема ЦПК
України (частина третя статті 2 ЦПК
України), яка передбачає, що
провадження у цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

Таким чином, у разі негайної дії норм
права застосовується норма, яка була
чинною на момент здійснення
відповідної процесуальної дії. Більш
пізня норма права скасовує дію
попередньої норми, отже, стара норма
права перестає діяти, оскільки
замінена пізнішою, яка регулює ті самі
суспільні відносини (наприклад,
правовідносини з проведення прилюдних
торгів).

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про іпотеку" іпотека - це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Таким чином, у силу іпотеки право
іпотекодержателя одержати задоволення
за рахунок заставленого майна виникає
не з моменту укладення ним договорів
кредиту чи іпотеки, а у разі
невиконання боржником (іпотекодавцем)
своїх зобов'язань.

Підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки встановлені у статтях
12, 33 Закону України "Про іпотеку" та у
статті 589 Цивільного кодексу України.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
(застави) здійснюється на підставі
рішення суду, якщо інше не встановлено
договором або законом (частина перша
статті 590 ЦК України, частина четверта
статті 33 Закону України "Про іпотеку").

Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки та реалізація предмета
іпотеки з прилюдних торгів
здійснюється згідно з вимогами статті
54 Закону України "Про виконавче
провадження", статей 41-49 Закону України
"Про іпотеку" та Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Відповідно до частини першої статті 41
Закону України "Про іпотеку" реалізація
предмета іпотеки шляхом продажу на
прилюдних торгах здійснюється у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України "Про
виконавче провадження", та з
дотриманням вимог цього Закону.

За змістом статті 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Таким чином, примусова реалізація
заставленого майна, як стадія
виконавчого провадження, є сукупністю
дій і правовідносин, які в процесі
примусового виконання виникають і
реалізуються між органами й посадовими
особами, які здійснюють примусову
реалізацію судових рішень, та особами,
які беруть участь у виконавчому
провадженні чи залучаються до
проведення виконавчих дій відповідно
до Закону.

У апеляційних скаргах заявники
зазначали, що судом першої інстанції не
враховано, що правовідносини з
примусової реалізації заставленого
майна повинні регулюватися
нормативними актами, чинними на час
вчинення певної процесуальної дії,
зокрема, проведення прилюдних торгів.

Постановляючи ухвалу про залишення
рішення суду першої інстанції без змін,
суд апеляційної інстанції, у порушення
вимог ст. 212-214, 315 ЦПК України,
встановивши зазначені обставини
справи, належним чином не перевірив
доводів апеляційних скарг та не
зазначив конкретні обставини і факти,
що спростовують такі доводи,
неправильно застосувавши наведені
норми матеріального права, дійшов
передчасного висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без
змін, що призвело до таких порушень
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
вирішення справи.

Враховуючи допущене судом апеляційної
інстанції неправильне застосування
норм матеріального права і порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного її вирішення, ухвала суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 338, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Другого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції, Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» і
Приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 23 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 11 березня 2014 року
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 11 березня
2014 року скасувати, справу передати
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П.Касьян

Судді: В.П.Гончар

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко

А.О.Леванчук