Справа № 204/203/14-ц
Провадження № 2/204/861/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

за участю: позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

17 січня 2014 року позивачка звернулася до
суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що 28 квітня 2007 року
вона зареєструвала шлюб з
відповідачем. Від спільного шлюбу з
відповідачем має двох дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
проживають з нею та знаходяться на її
утриманні. Шлюбно-сімейні відносини
між сторонами припинені з жовтня 2013
року. З 02 січня 2014 року вони проживають
окремо один від одного, спільне
господарство з чого часу не ведуть.
Відповідач зовсім не цікавиться їхніми
малолітніми дітьми, їх життям та
матеріальним становищем. Добровільно
матеріальної допомоги на утримання
дітей не надає. Просила стягнути з
відповідача аліменти на її користь на
утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій
сумі, у розмірі 1200 грн. щомісяця,
починаючи стягнення від дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення дітьми повноліття.

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала просила їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти
стягнення аліментів не заперечував та
пояснив, що згоден сплачувати аліменти,
але лише в тій частині яка передбачена
діючим законодавство.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню на підставі ст.
ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України з
наступних підстав.

Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як встановлено в судовому засіданні, 28
квітня 2007 року сторони зареєстрували
шлюб, що підтверджується Свідоцтвом
про шлюб Серії НОМЕР_3 виданим
Красногвардійським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області (а.с. 7).

Від подружнього життя сторони мають
двох синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_4 виданим
Красногардійським відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області (а.с. 8) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
що підтверджується Свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_5 виданим
Красногардійським відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції (а.с. 9).

З жовтня 2013 шлюбні відносини між
сторонами фактично припинились. Діти
залишилися проживати разом з матір'ю і
на даний час знаходиться на повному
утриманні та матеріальному
забезпеченні позивачки (а. с. 12).
Відповідач добровільної допомоги на
утримання дітей не надає.

Відповідно до КУ, ст. 12 ЗУ «Про охорону
дитинства» на кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. А отже і
витрати на потреби дитини також мають
бути однаковими.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути менший 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року,
роз'яснено, що вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення. Розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Також, у п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року
зазначено, що розмір аліментів,
визначений судовим рішенням або за
домовленістю між батьками, суд може
змінити за позовом платника або
одержувача у зв'язку зі зміною
матеріального чи сімейного стану,
погіршення чи поліпшення здоров'я
когось із них.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
чи домовленості між батьками, може бути
в результаті зменшений чи збільшений
за рішенням суду за позовом платника
або отримувача аліментів у випадку
зміни матеріального чи сімейного
положення, погіршення чи поліпшення
здоров'я будь-кого із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного
Кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного
Кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Частиною 2 ст. 182 СК України
передбачено, що мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу.

Так, Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітню дитину в твердій грошовій
сумі та (або) у частці від заробітку
(доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу отримує
в натурі, суд може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі за
заявою платника або одержувача
аліментів .

Відповідно до наданої відповідачем
Довідки № 4 від 10 лютого 2014 року ОСОБА_2
працює на посаді «обвальщика» на
постійній основі у ФОП ОСОБА_6 та має
заробітну плату у середньому близько
1200 грн. на місяць.

Тобто відповідач має постійну роботу
та постійний заробіток (дохід), а тому,
суд вважає, що розмір стягуваних
аліментів з відповідача необхідно
визначити у частці від його заробітку
(доходу).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 183 СК України
якщо стягуються аліменти на двох і
більше дітей, суд визначає єдину частку
від заробітку (доходу) матері, батька на
їх утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Якщо після досягнення повноліття
найстаршою дитиною ніхто з батьків не
звернувся до суду з позовом про
визначення розміру аліментів на інших
дітей, аліменти стягуються за
вирахуванням тієї рівної частки, що
припадала на дитину, яка досягла
повноліття.

Тобто, закон встановлює та гарантує, що
частки усіх дітей, на яких судом
стягуються аліменти, у єдиній
загальній частці від заробітку (доходу)
того з батьків, на кого покладається
обов'язок сплачувати аліменти, що
визначається судом, є рівними. Причому
таке правило діє лише до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Оскільки на утриманні позивача
перебуває двоє неповнолітніх дітей, то
частка від заробітку відповідача має
бути єдина, до досягнення найстаршою
дитиною повноліття.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України у
справах про стягнення аліментів суд
допускає негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місяць.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
матеріальне становище сторін,
можливість утримання позивачкою дітей,
обов'язок та можливість надавати
матеріальну допомогу відповідачем, суд
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН НОМЕР_1) аліменти у
розмірі 1/3 частини з усіх видів його
заробітку (доходу), щомісяця, але не
менш ніж 30 відсотків від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на утримання його синів: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь матері дітей - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІН НОМЕР_2), починаючи
стягнення з 17 січня 2014 року і до
досягнення дітьми повноліття,
допустивши по справі на підставі п.1 ч. 1
ст. 367 ЦПК України, негайне виконання
рішення суду у межах суми платежу за
один місяць.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК
України з відповідача в дохід держави
необхідно стягнути судовий збір по
справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки
позивачка звільнена від сплати
судового збору при зверненні до суду.

В решті заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 180-183 СК України, ст. ст. 10, 57-61, 81, 88, 197,
209, 212-215, 367 ЦПК України, враховуючи
положення Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 ( зі змінами та доповненнями )
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання дітей
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН
НОМЕР_1) аліменти у розмірі 1/3 частини з
усіх видів його заробітку (доходу),
щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків
від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання його
синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь матері дітей -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІН НОМЕР_2),
починаючи стягнення з 17 січня 2014 року і
до досягнення дітьми повноліття,
допустивши по справі негайне виконання
рішення суду у межах суми платежу за
один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

В решті заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О. В. Нізік