Київський районний суд м. Сімферополя
Номер провадження 2/123/144/2014
Київський районний суд м. Сімферополя
головуючого судді - Гуріної О.В.,
при секретарі - Селезньової О.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про
04 жовтня 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк «Надра»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.05.2007
року між Відкритим акціонерним
товариством «Комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений
Кредитний договір №805/2007/840-ПК/ЦО/100 (
далі - Кредитний договір). Згідно з
договором Банк надав ОСОБА_1 грошові
доларів США зі сплатою 12,49 % річних на
строк до 24.05.2027 року. Позичальник
зобов'язалась повернути кредит та
сплачувати щомісячно необхідний
мінімальний платіж у розмірі 628,80
доларів США до 25 числа поточного місяця
безготівковим перерахуванням або
внесенням готівкових коштів на
поточний рахунок Банку. У випадку
порушення виконання зобов'язань,
передбачених Кредитним договором,
позичальник зобов'язався сплатити
Банку штрафні санкції, визначені у
п.п.5.1-5.2 Кредитного договору. Цільове
використання кредиту - проведення
розрахунків за договором
купівлі-продажу квартири від 25.05.2007
року, що укладений між позичальником та
ОСОБА_2 В якості забезпечення виконання
зобов'язань щодо погашення кредиту,
сплати відсотків та інших платежів,
можливих штрафних санкцій,
відповідачка уклала з Банком 25.05.2007
року договір іпотеки, відповідно до
якого предметом іпотеки є квартира
АДРЕСА_1. Станом на 11.01.2013 року
відповідачка має заборгованість за
кредитним договором, про що вона була
повідомлена шляхом надіслання на її
адресу вимоги про виконання
зобов'язань за договором кредиту з
зазначенням необхідності припинення
реєстрації місця проживання у вказаній
квартирі та її звільнення, наданням до
Банку документів, які підтверджують
відсутність реєстрації місця мешкання
у вказаній квартирі. Однак, до
теперішнього часу квартиру не
звільнено, зобов'язання у повному
обсязі не виконані. У зв'язку з
порушенням умов Кредитного договору
Банк був вимушений звернутися до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за Кредитним договором
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Посилаючись на ст.40 Закону
України «Про іпотеку», ст.109 Житлового
кодексу України, позивач просить
виселити ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1.
У судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені вимоги.
Відповідачка до суду не з'явилась,
повідомлена за місцем проживання,
зареєстрованим у встановленому
Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що спірні
правовідносини виникли на підставі
Кредитного договору №805/2007/840-ПК/ЦО/100
від 25.05.2007 року, який був укладений між
ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого
є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 За Договором
банк надав позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
якості забезпечення виконання своїх
зобов'язань щодо погашення кредиту
відповідачка уклала з Банком договір
іпотеки від 25.05.2007 року, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_3,
реєстровий №3069, за яким в іпотеку
передана квартира АДРЕСА_1. Рішенням
Київського районного суду
м.Сімферополя від 20.01.2014 року в рахунок
погашення заборгованості за Кредитним
договором №805/2007/840-ПК/ЦО/100 від 25.05.2007
року, яка станом на 11.01.2013 року
становить 81 832,76 доларів США, що
еквівалентно за курсом Національного
банку України станом на 11.01.2013 року 654
089,25 грн. ( шістсот п'ятдесят чотири
тисячі вісімдесят дев'ять грн. 25 коп.),
на підставі договору іпотеки від 25.05.2007
року, реєстровий номер 3069, звернуто
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1, яка належить на праві
Відповідно до положень ст.35 Закону
України «Про іпотеку», у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Положення частини першої
цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за
захистом своїх порушених прав до
суду у встановленому законом порядку.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей.
Виселення проводиться у порядку,
встановленому законом. Після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення шляхом
позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.109 Житлового
кодексу України звернення стягнення
на передане в іпотеку жиле приміщення
є підставою для виселення всіх
громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення
про звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги, якщо
сторонами не погоджено більший строк.
Якщо громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
п.43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5, при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39 - 40 Закону
України "Про іпотеку" виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

З фактичних обставин справи
вбачається, що позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, а саме
квартиру АДРЕСА_1, у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№805/2007/840-ПК/ЦО/100 від 25.05.2007 року, який
був задоволений рішенням Київського
районного суду м.Сімферополя від 20.01.2014
року.

Проте, при вирішенні спору про
виселення ОСОБА_1 із квартири, яка є
предметом іпотеки, суд приймає до
уваги, що на момент розгляду даної
справи вищевказане рішення суду не
набрало законної сили.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази, які свідчать про фактичне
отримання ОСОБА_1 вимоги від 09.09.2013 року
про усунення порушень за Кредитним
договором, в якій ставиться питання про
звільнення квартири в 30 денний строк.

За відомостями адресно-довідкового
підрозділу ГУ ДМС України в АР Крим
місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване
в АДРЕСА_2. Будь-яких доказів, які
підтверджують, що ОСОБА_1 проживає в
спірній квартирі та відмовляється її
звільнити у добровільному порядку,
суду не надано.

Отже, суд вважає, що вимоги позивача про
виселення є передчасними, так як
позивачем не доведено порушення його
права щодо виселення мешканців
квартири, що є предметом іпотеки.

Керуючись ст.ст.35, 40 Закону України «Про
іпотеку», ст.109 Житлового кодексу
України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1 про виселення -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданої протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим через
Київський районний суд м. Сімферополя
АРК шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя Гуріна О.
В.