СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/125/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

(заочне)

29.01.2014

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мірошниченко Н.В.

при секретарі Ременяк М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа: Головне управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області

про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням,-

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що у 1972 році на сім'ю позивача було
надано квартиру АДРЕСА_1. Разом з нею у
зазначеній квартирі, як члени сім'ї,
зареєстровані та проживають: ОСОБА_3
(невістка позивача), ОСОБА_4 (онук
позивача). Відповідач ОСОБА_5 також
зареєстрований за вказаною адресою,
але протягом тривалого часу, а саме з 1995
року і до теперішнього часу у квартирі
не проживає, участі в оплаті
комунальних послуг та квартирної плати
не приймає; особисті речі відповідача у
квартирі відсутні; місце проживання
відповідача позивачу не відоме. З 1995
року позивач змушена сплачувати за
відповідача комунальні платежі, що
завдає їй значних матеріальних
збитків. Оскільки відповідач до цього
часу зареєстрований в зазначеній
квартирі, позивач змушена звернутися
до суду з питанням про зняття його з
реєстрації. Враховуючи викладене,
позивач просить визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням - АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач та її
представник повністю підтримали
позовні вимоги та, посилаючись на ті
самі підстави, просили їх задовольнити.

Представники третьої особи -
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області належним
чином повідомлені про день та час
розгляду справи, у судове засідання не
з'явилися.

Відповідач про час і місце судового
засідання повідомлений згідно правил
ст. 76 Цивільного процесуального
кодексу України (а.с.30). В судове
засідання не з'явився причини своєї
неявки суду не повідомив.

Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224
Цивільного процесуального кодексу
України за згодою позивача, провести
заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у 1972 році на сім'ю
позивача було надано квартиру АДРЕСА_1
(а.с.27).

Відповідно довідки № 3329 від 14.11.2013 року
виданої комунальним підприємством
«Житлове господарство Самарського
району» Дніпропетровської міської
ради «Ремонтно експлуатаційна
дільниця № 2», у зазначеній квартирі
зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 (син),
ОСОБА_3 (невістка), ОСОБА_6 (онук)(а.с.4).

Згідно акту від 14.11.2013 року, підписаного
ОСОБА_1, мешкає:
АДРЕСА_1, ОСОБА_7, мешкає:
АДРЕСА_3, ОСОБА_8, мешкає:
АДРЕСА_4, відповідач ОСОБА_2
за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 1995
року до теперішнього часу (а.с.5).

У судовому засіданні допитані
свідки: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4

підтвердили факт відсутності
відповідача та пояснили, що в
зазначеній квартирі відповідач не
з'являється з 1995 року, його особисті
речі в квартирі відсутні. Місце
проживання відповідача невідоме.

Відповідно ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язань є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

У відповідності до ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання» визначено, що
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семі днів на
підставі заяви, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового
кодексу України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається житлове
приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст.72 Житлового кодексу України
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Як встановлено ч.1 ст.11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням викладеного суд вважає,
що відповідач не проживає у житловому
приміщенні за адресою : АДРЕСА_1 без
поважних причин, протягом всього часу
не вносив і не вносить ніякої оплати за
комунальні послуги з розрахунку
зареєстрованих осіб за вище визначеною
адресою без поважних причин, а тому
позовні вимоги є обґрунтованими,
заснованими на законі і такими що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст.
ст. 7, 10 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання», ст. ст. 610, 611 ЦК України, ст.
10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя:
Н.В.Мірошниченко