Провадження № 2/463/899/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року Личаківський районний
суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

при секретарі - Вовк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя
особа Личаківський відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1,
третя особа Личаківський відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про звільнення майна з-під
арешту.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
27 листопада 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено
Кредитний договір № LVH9AE00000086,
відповідно до умов якого Банк надав
Позичальникові кредит в розмірі 9218,75
доларів США зі сплатою 0,84% на місяць на
суму залишку заборгованості за
Кредитом до 25 листопада 2011 року. В
забезпечення виконання зобов'язань за
Кредитним договором, позивач та
відповідач уклали Договір застави
транспортного засобу, відповідно до
умов якого відповідач передав в
заставу позивачу автомобіль марки «DAEWOO
Lanos», 2004 року випуску, р.н. НОМЕР_1. 27
вересня 2013 року державним виконавцем
Личаківського ВДВС Львівського
міського управління юстиції скеровано
в ДАІ постанову № 39911263, на підставі
якої накладено арешт на вищезгаданий
автомобіль. Оскільки, право застави у
заставодержателя виникло раніше, ніж
була винесена постанова, на підставі
якої було накладено арешт та
враховуючи те, що станом на 06 лютого 2014
року заборгованість відповідача перед
банком складає 15161,5 доларів США, що
перевищує вартість предмету застави,
вважає, що державна виконавча служба не
має правових підстав для звернення
стягнення на заставне майно на користь
стягувачів, які не є
заставодержателями. Так як іншої
можливості для реалізації своїх прав
окрім звернення до суду у позивача
немає, а тому, останній вимушений в
судовому порядку захищати свої
порушені права.

Представник позивача Леськів Т.В. 30
квітня 2014 року в судове засідання не
з'явився, подавши при цьому заяву про
розгляд справи у його відсутності,
позовні вимоги підтримує повністю, не
заперечує проти ухвалення заочного
рішення, просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 30 квітня 2014 року в
судове засідання не з'явився, подавши
при цьому заяву про розгляд справи у
його відсутності, не заперечує проти
задоволення позову.

Представник третьої особи -
Личаківський ВДВС ЛМУЮ в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи, не повідомив суд про
причини своєї неявки, а тому проведено
розгляд справи у його відсутності на
підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» слід
задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ст.1054 ЦК України зазначає, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи
(а.с.5-6), 27 листопада 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено
Кредитний договір № LVH9AE00000086,
відповідно до умов якого Банк надав
Позичальникові кредит в розмірі 9218,75
доларів США зі сплатою 0,84% на місяць на
суму залишку заборгованості за
Кредитом до 25 листопада 2011 року.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором, 27
листопада 2006 року було укладено
договір застави рухомого майна,
відповідно до умов якого відповідач
передав позивачу у заставу автомобіль
марки: DAEWOO, модель: Lanos, рік випуску 2004,
легковий седан-В, кузов НОМЕР_3, р.н.
НОМЕР_1.

Судом встановлено, що 27 вересня 213 року
Личаківським ВДВС ЛМУЮ скеровано в ДАІ
постанову за № 39911263, згідно з якої
накладено арешт на автомобіль
відповідача.

Згідно з ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа яка
вважає, що майно на яке накладено арешт,
належить їй, а не боржникові, може
звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про зняття з
нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи,
право застави у позивача виникло 27.11.2006
року, а постанову на підставі якої було
накладено арешт винесено 27.09.2013 року,
тобто пізніше ніж було укладено
договір застави.

За правилами ст.16 Закону України «Про
заставу», право застави виникає з
моменту укладення договору застави, що
і мало місце в даному випадку.

Статтею 14 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» регламентовано,
що пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом.

Згідно з вимогами ст.54 Закону України
«Про виконавче провадження» та
Інструкції «Про проведення виконавчих
дій» № 74/5 від 15.12.1999 року, для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставне майно може бути звернене у
разі: виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів та коли вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

Враховуючи те, що станом на 06 лютого 2014
року (а.с.3-4), заборгованість
відповідача перед позивачем 15161,50
доларів США, суд приходить до висновку,
про те, що позивач має переважне право
перед іншими особами на задоволення
своїх вимог за рахунок договору
застави, тому право позивача підлягає
захисту у спосіб звільнення майна
належного на праві власності ОСОБА_1
з-під арешту, а саме автомобіль марки:
DAEWOO, модель: Lanos, рік випуску 2004,
легковий седан-В, кузов НОМЕР_3, р.н.
НОМЕР_1.

Вирішуючи питання стягнення судових
витрат, суд приходить до висновку, що з
відповідача слід стягнути на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» 243,60 гривень
судового збору.

Керуючись ст.ст.4, 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст.54, 60 Закону України «Про
виконавче провадження», суд, -

в и р і ш и в :

позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» - задоволити.

Звільнити автомобіль марки: DAEWOO,
модель: Lanos, рік випуску 2004, легковий
седан-В, кузов НОМЕР_3, р.н. НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_1 з-під арешту,
накладеного на підставі постанови
державного виконавця Личаківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції № 39911263 від 27 вересня 213 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2, АДРЕСА_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» 243,60 гривень судового
збору.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Грицко Р. Р.