У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С.,
Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
на рішення Березнівського районного
суду Рівненської області від 15 січня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, як
правонаступника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
виділення частки із спільного майна в
натурі та усунення порушень у
користуванні власністю,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивачки -ОСОБА_2,
відповідачки та її представника
-ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Березнівського районного
суду Рівненської області від 15 січня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про виділення частки із
спільного майна та усунення порушень у
користуванні власністю відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі
представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
вказує, що суд неповно з'ясував
обставини, які мають істотне значення
по справі, неправильно застосував до
існуючих між сторонами правовідносин
норми матеріального спадкового права,
які підлягали у даному випадку до
застосування та, як наслідок, прийшов
до висновків, які не відповідають
обставинам справи.

Зазначає, що ухвала Березнівського
районного суду по справі № 2-629-2002 від 17
квітня 2002 року відповідно до ч. 3 ст. 61
ЦПК України безспірно доводить право
власності ОСОБА_3 на 1 /4 частину
спірного житлового будинку.

Вважає, що всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 214
ЦПК України суд у своєму рішенні не
відобразив покази допитаних в судовому
засіданні ОСОБА_1, як представниці по
довіреності ОСОБА_3 та свідків: ОСОБА_7
та ОСОБА_8, які повністю довели факт
вчинюваних відповідачем перешкод не
тільки самому ОСОБА_3, а і їм усім разом.

Стверджує, що при постановленні
рішення суд не врахував матеріали
спадкової справи, заведеної приватним
нотаріусом Костопільського районного
нотаріального округу ОСОБА_9 після
смерті ОСОБА_3 та постанову нотаріуса
про відмову у видачі свідоцтва про
право на спадщину від 18 листопада 2013
року, як доказ неможливості оформлення
у встановленому законом порядку права
власності на спадкове майно та
безпідставно не застосував положення
ч. 5 ст. 1268 ЦК України, де закріплено, що
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцю з часу її
відкриття та ст. 1218 ЦК України де
зазначено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Судом також необґрунтовано із якої із
вичерпних підстав, закріплених у ст. 1219
ЦК України чи на підставі яких інших
норм, право вимоги ОСОБА_3 про усунення
порушень у користуванні майном є таким,
що припинилося внаслідок його смерті.

З наведених підстав просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
постановити нове, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позовна вимога про виділення ОСОБА_1
частки із спільного майна в натурі є
передчасною, оскільки у встановленому
законом порядку право власності на
спірне майно нею не оформлено.

Такий висновок відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_10,
як подружжю на праві спільної сумісної
власності належала 1/2 частина
будинковолодіння АДРЕСА_1 яка виділена
їм в натурі ухвалою Березнівського
районного суду Рівненської області від
17 квітня 2002року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_11 до ОСОБА_3,
ОСОБА_10 про визнання права власності,
зокрема, в будинку: коридор 1-1, прихожа
кімната 1-2, спальні 1-3, 1-4; з
господарських прибудов - частина сарая
і літня кухня з сарая " Б", погріб " б", 1/2
частину огорожі, 1/2 частина огороду,
колодязь залишено в спільному
користуванні сторін.

Право власності за ОСОБА_3
зареєстровано у Рівненському
обласному бюро технічної
інвентаризації. (а.с.152).

За змістом ст.112 ЦК Української РСР 1963
року розрізняється спільна власність з
визначенням часток (часткова
власність) або без визначення часток
(сумісна власність).

Розмір частки права власності в
спільній речі при праві спільної
сумісної власності заздалегідь не
визначений.

Таким чином розмір частки ОСОБА_3 та
ОСОБА_10 у ? частині будинковолодіння
АДРЕСА_1 не визначений.

В 2008році померла ОСОБА_10, спадщину
прийняла її дочка ОСОБА_4, яка на момент
смерті постійно проживала у
зазначеному будинку із спадкодавцем.

15.08.2012року ОСОБА_3 звернувся із позовом
до ОСОБА_4 про визнання за ним права
власності на ? частину
будинковолодіння АДРЕСА_1 Рівненської
області та виділу її в натурі, оскільки
відповідачка не визнавала його права
власності на це майно та не допустила
його до будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_3 помер. Його
спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1, яка
у встановленому законом порядку та
строки подала до нотконтори заяву про
прийняття спадщини та допущена у
справу як правонаступник.

Постановою приватного нотаріуса
Костопільського районного
нотаріального округу ОСОБА_9 від 18
листопада 2013 року ОСОБА_1 відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві.
Вказана постанова є чинною і
позивачкою не оскаржувалась.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 змінила
позовні вимоги та не підтримала їх в
частині визнання права власності на ?
частину будинковолодіння АДРЕСА_1, що
підтвердив в апеляційцному суді її
представник ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України
частка у праві спільної сумісної
власності спадкується на загальних
підставах.

Зі змісту ст.357 ЦК Ураїни вбачається, що
під терміном «визначення часток»
законодавець розуміє визначення
(встановлення) розміру частки
співвласника у спільному сумісному
майні.

Оскільки розмір частки в ? частині
будинковолодіння, належної померлому
ОСОБА_3 на праві спільної сумісної
власності, не визначений, наявний спір
між відповідачкою та спадкодавцем щодо
його права власності на вказане
нерухоме майно та у ОСОБА_1 відсутні
правовстановлюючі документи про
власність на частку у спірному майні і
остання не підтримує позов про
визнання права власності на частку у
ньому, її позовні вимоги про виділ
частки в натурі є передчасними.

Поряд з цим, позивачка не позбавлена
права визнати своє право власності на
спадкове майно у судовому порядку,
звернувшись із відповідним позовом до
належного відповідача.

Рішення суду першої інстанції
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314,315, 317,
325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Березнівського районного суду
Рівненської області від 15 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.