Провадження №22-ц/784/622/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у першій інстанції Гуденко
апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушніровій Т.Б., Яворської
Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Шпонарській О.Ю.,

без участі осіб, які беруть участь у
справі і належним чином повідомлені
про час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного
товариства комерційний банк «
ПриватБанк»

на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 16
грудня 2013 року

за позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»( далі -
ПАТ „ПриватБанк") до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
споживчого кредиту,

В С Т А Н
О В И Л А

У жовтні 2013 року ПАТ «ПриватБанк»
(далі - Банк) звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором
споживчого кредиту.

Позивач зазначав, що 16 жовтня 2006
року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_3 було
укладений Договір № NKН3RX08110005, згідно
якого Банк надав відповідачу кредит в
розмірі 1351 грн. 90 коп. зі сплатою 12 %
річних на суму залишку заборгованості
по кредиту.

Між тим, відповідач взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредитних
коштів не виконав, внаслідок чого
виникла заборгованість, яка станом на 19
вересня 2013 року складала 33420 грн.19 коп.,
з яких 1 343 грн.80 коп. - заборгованість
за кредитом; 10 496 грн. 00 коп. -
заборгованість за процентами; 237 грн. 93
коп. - заборгованість по комісії; 19274
грн.83 коп. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором, 500
грн. - штраф (фіксована частина);

1 567 грн. 63 коп. - штраф (процентна
складова).

Посилаючись на викладене, Банк
просив стягнути з відповідача на свою
користь заборгованість за кредитним
договором у розмірі 33420 грн.19 коп. та
судові витрати.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 16
грудня 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк,
посилаючись на те, що рішення прийнято
без повного, всебічного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи, без належної оцінки доказів, з
порушенням судом норм процесуального
та матеріального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається
та судом встановлено, що 16 жовтня 2006
року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_3 було
укладений Договір № NKН3RX08110005, згідно
якого Банк надав відповідачу кредит в
розмірі 1351 грн. 90 коп. зі сплатою 12 %
річних на суму залишку заборгованості
по кредиту.

За умовами договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати відповідач повинен надати банку
грошові кошти ( щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інших витрат згідно Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам („
Розстрочка") (Стандарт)( далі - Умови).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Між тим, відповідач взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредитних
коштів не виконав, жодного платежу на
виконання кредитних зобов'язань не
сплатив, внаслідок чого виникла
заборгованість, яка станом на 19 вересня
2013 року складала 33420 грн.19 коп., з яких 1
343 грн.80 коп. - заборгованість за
кредитом; 10 496 грн. 00 коп. -
заборгованість за процентами; 237 грн. 93
коп. - заборгованість по комісії; 19274
грн.83 коп. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором, 500
грн. - штраф (фіксована частина); 1 567 грн.
63 коп. - штраф (процентна складова).

За таких обставин у Банка виникло
право на пред'явлення зазначеного
позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк звернення
до суду з заявою про стягнення з
відповідача заборгованості.

Між тим, з даним висновком суду
погодитися у повній мірі не можна.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

З матеріалів справи вбачається, що
при укладенні 16 жовтня 2006 року договору
між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
останній ознайомився та погодився з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особа, в тому числі і строком,
на який кредит може бути одержаний,
варіанти повернення кредиту, включаючи
кількість платежів, їх частоту та
обсяги, можливість дострокового
повернення кредиту та його умови.

Відповідно до п. 5.5. умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, процентів за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у п'ять років.

Таким чином, сторони у письмовій
формі домовились про збільшення строку
позовної давності відносно стягнення
заборгованості за кредитом до п'яти
років, що не заборонено ст. 259 ЦК
України.

Згідно зі ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону,
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту (правова
позиція Верховного Суду України згідно
з постановою у справі № 6-126цс13).

Разом з тим при вирішенні спору в
судовому порядку застосуванню
підлягає ст. 267 ЦК України і позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Заява про застосування позовної
давності ОСОБА_3подана не булла.

За такого у суду першої інстанції
не було підстав для застосування
строку позовної давності.

Тому з відповідача на користь
позивача належить стягнути
заборгованість за кредитним договором:
1343 грн.80 коп. - заборгованості за
кредитом, 10496 грн.00 коп. - заборгованості
по процентам за користування кредитом;
237 грн.93 коп. - заборгованість по комісії
за користування кредитом; пеню та
штраф.

Між тим, при вирішенні питання
про стягнення пені та штрафу слід
врахувати наступне.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Конституційний Суд України у
рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо
офіційного тлумачення положень Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов
висновку, що умови договору споживчого
кредиту, його укладання та виконання
повинні підпорядковуватися таким
засадам, згідно з якими особа споживача
вважається слабкою стороною у договорі
та підлягає особливому правовому
захисту з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності і
розумності.

Крім того, вимога про
нарахування та сплати неустойки за
договором споживчого кредиту, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч.
1, 2 ст. 627 ЦК України засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права. Наявність у
кредитора можливості стягувати із
споживача надмірні грошові суми як
неустойку спотворює її дійсне правове
значення, оскільки із засобу розумного
стимулювання боржника виконувати
основне грошове зобов'язання,
неустойка перетворюється на
несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитора.

Такий висновок Конституційного
Суду України узгоджується з
положеннями Резолюції Асамблеї ООН
«Керівні принципи для захисту
інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 р.
№ 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що
споживачі нерідко перебувають у
нерівному становищі з точки зору
економічних умов, рівня освіти та
купівельної спроможності, принципи
захисту інтересів споживачів мають,
зокрема, за мету сприяти країнам у
боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

Тому Конституційний Суд України
зазначив, що захист цих зловживань
базується на положеннях законодавства,
зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Враховуючи, що розмір
нарахованої Банком на підставі умов
кредитного договору пені (19274 грн.83 коп.)
є надмірно великий порівняно з
розміром заборгованості за кредитом,
процентами за його користування та
комісії та, враховуючи положення ч. 3 ст.
551 ЦК України, відповідно до якої розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, колегія суддів
вважає за можливе зменшити розмір
неустойки до 5000 грн.

Відповідно до п. 5.3 Умов
відповідальність позичальника за
порушення зобов'язань у формі штрафу
при порушенні клієнтом строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором,
більше ніж на 30 днів у розмірі 500 грн.+5 %
від суми позову.

За такого вимоги позивача про
стягнення штрафу підлягають
задоволенню в межах задоволених
позовних вимог.

Відповідно підлягає стягненню штраф в
сумі: 500 грн.+ 603 грн. 88 коп. (1343.8+10496+237.93+5000
х 5% /100 )=1103 грн. 88 коп.

За такого в силу вимог п. 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України рішення суду необхідно
скасувати, ухваливши нове рішення про
часткове задоволення позову, а саме:
стягнення на користь позивача 18181 грн. 61
коп. заборгованості за договором, яка
складається з 1343 грн.80 коп. -
заборгованості за кредитом, 10496 грн.00
коп. - заборгованості по процентам за
користування кредитом; 237 грн.93 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 5000 грн.
заборгованості по пені, 1103 грн.88 коп.
штрафу та відповідно з урахуванням
положень ст. 88 ЦПК України 181 грн. 81 коп.
судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Центрального районного
суду м.Миколаєва від 16 грудня 2013 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» - 18181
(вісімнадцять тисяч сто вісімдесят
одна) грн. 41 коп. заборгованості за
кредитним договором, яка складається
з 1343 ( одна тисяча триста сорок три) грн.
80 коп. - заборгованості за кредитом, 10 496
(десять тисяч чотириста дев'яносто
шість) грн. 00 коп. - заборгованості по
процентам за користування кредитом,
237 (двісті тридцять сім ) грн. 93 коп. -
заборгованості по комісії, 5000 ( п'ять
тисяч) грн.00 коп. - пені, 1103 ( одна тисяча
сто три) грн. 88 коп. - штрафу, а також 181
(сто вісімдесят одна) грн.81 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: