РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2014 року Деснянський районний суд
міста Києва в складі:

Головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Фацул М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовною заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Пятігорськмінрозлів» до ОСОБА_1, 3-тя
особа - Приватне підприємство "Торговий
дім "Аква-Вайт" про стягнення
заборгованості та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Пятігорськмінрозлів" про визнання
контракту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Пятігорськмінрозлів"
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_1, 3-тя особа - Приватне
підприємство "Торговий дім "Аква-Вайт"
про стягнення заборгованості. В
судовому засіданні 24.10.2013 року позивач
подав заяву про збільшення позовних
вимог, в якій просить суд стягнути з
відповідача заборгованість за
контрактом № 19/03/12 від 19 березня 2012 року
в розмірі 1935121,60 руб. та неустойку за
прострочення виконання зобов'язань в
розмірі 314533,11 руб. Також позивач
просить стягнути з відповідача витрати
по сплаті судового збору.

В позовній заяві позивач
зазначає, що 19 березня 2012 року між ТОВ
"Пятігорськмінрозлів" та Приватним
підприємством «Торговий Дім
«Аква-Вайт» було укладено контракт №
19/03/12 на постачання продукції.
Відповідно до п. 4.1 контракту покупець
зобов'язаний своєчасно оплачувати
послуги, надані продавцем, а саме
протягом 100 календарних днів з дати
митного оформлення на території
покупця. 19 березня 2012 року між ТОВ
"Пятігорськмінрозлів", Приватним
підприємством «Торговий Дім
«Аква-Вайт» та ОСОБА_1 було укладено
договір поруки № 1 до контракту №19/03/12
від 19 березня 2012 року. Відповідно до
умов даного договору ОСОБА_1 як
поручитель зобов'язується відповідати
перед ТОВ "Пятігорськмінрозлів" за
виконаня ПП «Торговий Дім «Аква-Вайт»
всіх зобов'язань за контрактом.

Станом на 21 травня 2013 року
загальна заборгованість ПП «Троговий
Дім «Аква-Вайт» перед ТОВ
"Пятігорськмінрозлів" за поставлену
продукцію сума основного зобов'язання
складає 1935121,60 руб. а саме:

за специфікацією № 21 заборгованість
складає 368411.20 руб., оплата мала бути
здійснена до 05 грудня 2012 року;

за специфікацією № 22 заборгованість
складає 401289,60 руб., оплата мала бути
здійснена до 12 грудня 2012 року;

за специфікацією № 23 заборгованість
складає 362957,60 руб., оплата мала бути
здійснена до 23 грудня 2012 року;

за специфікацією № 24 заборгованість
складає 417313,60 руб., оплата мала бути
здійснена до 30 грудня 2012 року;

за специфікацією № 25 заборгованість
складає 385149,60 руб., оплата мала бути
здійснена до 06 лютого 2013 року.

Відповідно до п. 10.5 контракту, при
простроченні оплати винна сторона несе
майнову відповідальність у розмірі 0,05%
від суми боргу за кожен день
прострочення, а саме 966,67 руб. на день.

Відповідно до п. 2.4 договору, в разі
прострочення виконання боржником (АА
«Троговий Дім «Аква-Вайт») зобов'язань
перед кредитором (ТОВ
"Пятігорськмінрозлів"), кредитор має
право за своїм вибором вимагати
виконання зобов'язань від боржника
та/або поручителя або здійснити в
установленому законом порядку
примусове стягнення з поручителя
та/або боржника.

Згідно п.2.7 договору поручитель
зобов'язується виконати вимоги
кредитора на протязі 45 календарних
днів з моменту звернення кредитора до
поручителя або боржника.

30 травня 2013 року претензія щодо
неналежного виконання зобов'язань з
боку ПП «Торговий Дім «Аква-Вайт» була
направлена ОСОБА_1 як поручителю. У
зв'язку з відмовою ОСОБА_1 як поручителя
виконати в добровільному порядку
зобов'язання, що випливають з договору
поруки, позивач вимушений звернутися
до суду з даним позовом.

Відповідно до розрахунку, сума
неустойки за прострочення виконання
зобов'язання за цей період становить
314533,11 руб., а саме:

за специфікацією № 21 від 21 серпня 2012
року - 65210,34 руб. (368411,2 руб. *0,05% =184,21 руб.*354
(кількість днів прострочення) = 65210,34
руб.);

за специфікацією № 22 від 29 серпня 2012
року - 69625,55 руб. (401289,6 руб.*0,05% =200,65 руб. *347
(кількість днів прострочення) = 69625,55
руб.);

за специфікацією №23 від 06 вересня 2012
року - 60977,28 руб. (362957,6руб. *0,05% = 181,48 руб. *
336 (кількість днів прострочення) = 60977,28
руб.);

за специфікацією №24 від 18 вересня 2012
року - 68649,14 руб. (471313,6 руб.*0,05% =208,66*329
(кількість днів прострочення) = 68649,14
руб.);

за специфікацією №25 від 29 жовтня 2012
року - 50070,80 руб. (385149,6 руб. *0,05% = 192,58 *260
(днів прострочення) = 50070,80 руб.)

В зв'язку з викладеним позивач просить
суд позов задовольнити.

24 жовтня 2013 року відповідач
ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною
позовною заявою, в якій просить суд
визнати контракт № 19/03/12 від 19 березня
2012 року недійсним. В позовній заяві
зазначає, що оскільки контракт № 19/03/12
від 19 березня 2012 року було укладено до
моменту вступу в дію Закону України
«Про засади державної мовної політики»
від 03 липня 2012 року на правовідносини
між позивачем та відповідачем
поширювалась дія Закону УРСР «Про мови
в Українській РСР» від 28 жовтня 1989 року.
Статтею 25 даного Закону передбачено, що
мовами двосторонніх міжнародних
договорів Української РСР, а також угод
громадських органів, підприємств,
установ і організацій Української РСР
з громадськими органами,
підприємствами, установами та
організаціями інших держав є
українська мова та мова іншої сторони
договору чи угоди. Посилаючись на ч.1 ст.
215 ЦК України, ч.5 ст.6 Закону України
«Про зовнішньоекономічну діяльність»,
ст..24 Закону УРСР «Про мови в
Українській РСР», просить зустрічний
позов задовольнити та визнати контракт
№ 19/03/12 від 19 березня 2012 року недійним.

В судовому засіданні представник
позивача первісну позовну заяву від 24
жовтня 2013 року підтримав в повному
обсязі, просив її задовольнити. В
задоволенні зустрічного позову просив
відмовити, посилаючись на його
безпідставність на необґрунтованість.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти первісного
позову заперечувати, просила відмовити
в його задоволенні та задовольнити
зустрічний позов. Обґрунтовуючи, свої
заперечення представник ОСОБА_1
наголосила на припинення обов'язку її
довірителя як поручителя за контрактом
№ 19/03/12 укладеним 19 березня 2012 року між
ТОВ "Пятігорськмінрозлів" та Приватним
підприємством «Торговий Дім
«Аква-Вайт», з огляду на відсутність
пред'явленої вимоги до нього з боку
позивача протягом визначеного ст. 559 ЦК
України строку та зміну умов контракту
без погодження з поручителем.

Всебічно проаналізувавши
обставини справи в їх сукупності,
оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді справи,
зібрані по справі докази, керуючись
законом, суд дійшов до висновку, що
первісний позов підлягає частковому
задоволенню, в зустрічному позові
необхідно відмовити, з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що 19 березня 2012 року між позивачем ТОВ
"Пятігорськмінрозлів" (Продавець) та
Приватним підприємством «Торговий Дім
«Аква-Вайт» (Покупець) було укладено
контракт № 19/03/12, відповідно до якого
продавець зобов'язується передавати у
власність покупцю продукцію, а
покупець зобов'язується приймати цю
продукцію окремими партіями та
оплачувати за неї визначену цим
контрактом суму (ціну). Асортимент
продукції визначається на підставі
Протоколу погодження ціні (Додаток №1)
(специфікації), який є невід'ємною
частиною контракту.

Відповідно до специфікації № 21
від 21 серпня 2012 року до Контракту №
19/03/12 від 19 березня 2012 року, товарної
накладної № 1351 від 24 серпня 2012 року,
специфікації № 22 від 29 серпня 2012 року
до Контракту № 19/03/12 від 19 серпня 2012
року, товарної накладної № 1436 від 30
серпня 2012 року, специфікації № 23 від 06
вересня 2012 року до Контракту № 19/03/12 від
19 серпня 2012 року, товарної накладної №
1524 від 10 вересня 2012 року, специфікації
№ 24 від 18 вересня 2012 року до Контракту
№ 19/03/12 від 19 серпня 2012 року, товарної
накладної № 1560 від 19 вересня 2012 року,
специфікації № 25 від 24 жовтня 2012 року
до Контакту № 19/03/12 від 19 вересня 2012
року, товарної накладної № 1683 від 25
жовтня 2012 року Приватним підприємством
«Торговий Дім «Аква-Вайт» було
отримано продукцію на суму 1935121,60 руб.
(а.с. 26, 24-36, 38, 46, 47, 61, 72, 73, 74, 81-83).

Відповідно до п.4.1 Контракту №
19/03/12 від 19 березня 2012 року Покупець
оплачує кожну партію товару шляхом
перерахування грошових коштів, на
підставі виставлених інвойсів, на
рахунок Продавця банківським
переказом у валюті Контракту на
наступних умовах: 100% через 60 днів з дати
митного оформлення на території
Покупця.

19 березня 2012 року між ТОВ
"Пятігорськмінрозлів" (Кредитор),
Приватне підприємство «Торговий Дім
«Аква-Вайт» (Боржник) та ОСОБА_1
(Поручитель) було укладено Договір
поруки № 1 до Контракту № 19/03/12 від 19
березня 2012 року, за яким Поручитель
зобов'язується відповідати перед
Кредитором за виконання Приватним
підприємством «Торговий Дім
«Аква-Вайт» всіх своїх зобов'язань по
Контракту № 19/03/12 від 19 березня 2012 року,
укладеним між Кредитором та Боржником.
Відповідно до п.2.7 Договору поруки
Поручитель зобов'язується виконати
вимоги Кредитора до Боржника протягом
45 календарних днів з моменту звернення
Кредитора до Поручителя або Боржника.

Позивач неодноразово звертався
до Приватного підприємства «Торговий
Дім «Аква-Вайт» із претензіями про
необхідність погашення заборгованості
за поставлений товар, а саме: 29
листопада 2012 року вх. №29-11/12, 24 грудня 2012
року, за вх. № 24-12/12, від 29 грудня 2012 року,
вх. № 29-12/12, 06 лютого 2013 року, вх. № 06-02/13.

21 травня 2013 року позивачем було
направлено претензію до Поручителя -
ОСОБА_1 з вимогою сплатити
заборгованість за поставлений товар, а
також процентів з прострочення сплати
коштів. (а.с.98,99).

Відповідно до штампу Пошти Росії
дана претензія була направлена
відповідачу 30.05.2013 року.

Таким чином, загальний розмір
заборгованості відповідача ОСОБА_1
перед ТОВ "Пятігорськмінрозлів"
становить 1935121,60 руб. станом на 21 травня
2013 року.

Відповідно до п. 2.8 Договору
Поруки №1 Поручитель зобов'язується у
випадку прострочення у виконанні своїх
зобов'язань на даному Контракту
сплатити Кредитору неустойку у розмірі
0,05% від суми невиконаних зобов'язань за
кожний день прострочення.

Відповідно до розрахунку, сума
неустойки за прострочення виконання
зобов'язання за цей період становить
314533,11 руб., а саме:

за специфікацією № 21 від 21 серпня 2012
року - 65210,34 руб. (368411,2 руб. *0,05% =184,21 руб.*354
(кількість днів прострочення) = 65210,34
руб.);

за специфікацією № 22 від 29 серпня 2012
року - 69625,55 руб. (401289,6 руб.*0,05% =200,65 руб. *347
(кількість днів прострочення) = 69625,55
руб.);

за специфікацією №23 від 06 вересня 2012
року - 60977,28 руб. (362957,6руб. *0,05% = 181,48 руб. *
336 (кількість днів прострочення) = 60977,28
руб.);

за специфікацією №24 від 18 вересня 2012
року - 68649,14 руб. (471313,6 руб.*0,05% =208,66*329
(кількість днів прострочення) = 68649,14
руб.);

за специфікацією №25 від 29 жовтня 2012
року - 50070,80 руб. (385149,6 руб. *0,05% = 192,58 *260
(днів прострочення) = 50070,80 руб.)

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є
договори.

Оскільки сторони уклали договір,
вони набули взаємних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 651 Цивільного
кодексу України, зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст. 559 ЦК
України, порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг
його відповідальності. Порука
припиняється, якщо після настання
строку виконання зобов'язання
кредитор відмовився прийняти належне
виконання, запропоноване боржником
або поручителем. Порука припиняється
у разі переведення боргу на іншу
особу, якщо поручитель не поручився за
нового боржника. Порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Положенням про встановлення
офіційного курсу гривні до іноземних
валют та курсу банківських металів,
затвердженого постановою Правління
Національного Банку України №496 від
12.11.2003 визначається, що офіційний курс
гривні до іноземних валют, зокрема, до
російського рубля встановлюється
щоденно. Для розрахунку курсу гривні до
іноземних валют використовується
інформація про котирування іноземних
валют станом на останню дату.

Відповідно до ст. 192 Цивільного
кодексу України іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до законодавства,
гривня має статус універсального
платіжного засобу, який без обмежень
приймається на всій території України,
однак у той же час обіг іноземної
валюти обумовлений вимогами
спеціального законодавства України.

Відповідно до ст. 35 Закону України
"Про Національний банк України" гривня
(банкноти і монети) як національна
валюта є єдиним законним платіжним
засобом на території України,
приймається усіма фізичними і
юридичними особами без будь-яких
обмежень на всій території України за
всіма видами платежів, а також для
зарахування на рахунки, вклади,
акредитиви та для переказів.

Відповідно до ст. 533 ЦК України,
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.
Використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Зважаючи на те, що валютою
Контракту та валютою платежу сторони
визначено російський рубль, а
національною валютою України є гривня
сума боргу підлягає перерахуванню в
національній валюті.

Посилання позивача за зустрічним
позовом, що укладений російською мовою
Контракт має бути визнаний недійсним,
оскільки суперечить Закону України
«Про мови в Українській РСР» суд вважає
безпідставним та таким, що не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 10 Конституції
України встановлено, що державною
мовою в Україні є українська мова.

Крім того, згідно із ст. 11 Закону
України "Про мови в Українській РСР"
мовою роботи, діловодства і
документації, а також взаємовідносин
державних, партійних, громадських
органів, підприємств, установ і
організацій є українська мова.

У випадках, передбачених у
частині другій ст. 3 цього Закону, мовою
роботи, діловодства і документації
поряд з українською мовою може бути і
національна мова більшості населення
тієї чи іншої місцевості, а у випадках,
передбачених у частині третій цієї ж
статті, - мова, прийнятна для населення
даної місцевості.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного
кодексу України, договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Підтвердженням досягнення згоди
з усіх істотних умов договору є підписи
представника ТОВ
"Пятігорськмінрозлів", Приватного
підприємства «Торговий Дім
«Аква-Вайт».

Крім того, відповідач ОСОБА_1 не є
стороною оспорюваного ним контракту.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Протягом судового розгляду
позивач за зустрічним позов не надав
доказів, які б давали підстави вважати
його позов обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню. Крім того,
стороною відповідача за первинним
позовом не було надано доказів та не
зазначено обставин, які давали б
підстави вважати поруку ОСОБА_1 за
контрактом № 19/03/12 укладеним 19 березня
2012 року між ТОВ "Пятігорськмінрозлів"
та Приватним підприємством «Торговий
Дім «Аква-Вайт» припиненою.

Враховуючи викладене, керуючись
ст. ст. 15, 30, 62, 88, 179, 202, 209, 212, 218, 224 ЦПК
України, ст. 526, ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Пятігорськмінрозлів" до ОСОБА_1, 3-тя
особа - Приватне підприємство "Торговий
дім "Аква-Вайт" про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1,
ідентифікаційний код платника
податків НОМЕР_1 на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Пятігорськмінрозлів" заборгованість
за контрактом № 19/03/12 від 19 березня 2012
року в розмірі 1935121,60 руб, що в
гривневому еквіваленті (станом на
16.01.2014 за курсом НБУ) становить 463713
гривень 19 копійок та неустойку за
прострочення виконання зобов'язань в
розмірі 314533,11 руб., що в гривневому
еквіваленті (станом на 16.01.2014 за курсом
НБУ) становить 75371 гривня 57 копійок.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Пятігорськмінрозлів" про визнання
контракту недійсним залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: