Справа № 354/1025/13-ц
Провадження № 22-ц/779/661/2014
Головуючий у 1 інстанції Марчак Ю.І.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів Матківського
Р.Й., Шалаути Г.І.

секретаря Вилки І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про зобов'язання встановити межові
знаки за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Яремчанського міського суду
від 05 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою.

ОСОБА_3 у листопаді 2013 року звернулась
із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
зобов'язання встановити межові знаки.

Ухвалою Яремчанського міського суду
від 27 листопада 2013 року позовні заяви
об'єднано в одне провадження.

Рішенням Яремчанського міського
суду від 05 лютого 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не чинити позивачу перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, що
належить йому на праві особистої
власності відповідно до Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серія ЯМ №625753, кадастровий
номер земельної ділянки :12:005:0152,
під час встановлення межових знаків та
огорожі вказаної земельної ділянки.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм процесуального
та матеріального права. Зазначає, що
суд першої інстанції безпідставно
задовольнив позов ОСОБА_2 При цьому суд
не взяв до уваги, що будь-яких доказів
чинення перешкод в користуванні
земельною ділянкою позивачем не
надано. Як і не надано доказів про
відсутність межових знаків та
необхідність повторного їх
встановлення. Разом з тим, межові знаки
знаходяться на тому місці де були
встановлені 17.06.2010 року комісією в
складі представників Надвірнянського
районного відділу Івано-Франківської
РФ УДЗК, ПП «Геопростір», ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 Представникам суміжників
земельних ділянок було показано місце
закріплення межових знаків, претензій
до встановлення межових знаків з боку
представника ОСОБА_2 не було, що
підтверджується її підписом на даному
акті. На підставі цього акту рішенням
Яремчанського міського суду від 23.06.2010
року визнано недійсним Державний акт
на право власності на земельну ділянку,
виданий ОСОБА_5 Крім того, земельні
ділянки розмежовують фруктові дерева,
посаджені по межі ОСОБА_5 вісімнадцять
років тому, що підтвердили свідки
ОСОБА_6 та землевпорядник
Микуличинської сільської ради ОСОБА_12.
У випадку ж встановлення меж земельної
ділянки як того вимагає позивач вони
перейдуть на його сторону.

Поза увагою суду залишилась і та
обставина, що під час виготовлення
проекту землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки ОСОБА_2 ПП «АрсГеопроект»
змінено координати земельної ділянки,
на основі яких сформовано інший
обмінний файл in-4.

Крім того, вважає, що для зміни
цільового призначення земельної
ділянки не потрібно переносити межові
знаки, які є встановлені, оскільки такі
дії не передбачені чинним
законодавством.

Також судом безпідставно відмовлено у
задоволенні її клопотання про
призначення комісії для встановлення
межових знаків нового взірця, які
отримав ОСОБА_2 згідно акту
прийому-передачі від 03.10.2012 року.

З цих підстав просила рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні первісного
позову, а зустрічний позов
задовольнити в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду
представник апелянта та ОСОБА_4, ОСОБА_4
доводи скарги підтримали з наведених у
ній мотивів.

Представник ОСОБА_2 доводів скарги не
визнав посилаючись на обґрунтованість
висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
суд першої інстанції виходив з того, що
межові знаки на земельних ділянках
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відсутні, відповідачі
чинять перешкоди у встановленні таких
знаків та огорожі, а тому порушене його
право підлягає судовому захисту.
Натомість, відмовляючи у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 суд виходив
з того, що план перекриття земельних
ділянок не містить жодних координат та
промірів передбачених Інструкцією про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376,
а тому встановити межові знаки на
підставі даного плану буде неможливо.

Такі висновки суду є правильними,
відповідають вимогам закону та
матеріалам справи виходячи з
наступного.

Згідно ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Як встановлено судом першої інстанції,
сторони є суміжними
землекористувачами.

Відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯМ
№625753 ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки для ведення особистого
підсобного господарства площею 0,3302 га,
яка знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням сесії Микуличинської
сільської ради від 09.11.2012 року ОСОБА_2
надано дозвіл на виготовлення проекту
відведення зміни цільового
призначення цієї земельної ділянки із
земель ведення особистого селянського
господарства для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(а.с.10).

Статтею 107 Земельного кодексу
передбачено, що основою для
відновлення меж є дані земельної
кадастрової документації.

Відповідно до положень Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 (з
наступними змінами та доповненнями)
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
підставі: технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку, у тому числі при поділі чи
об'єднанні земельних ділянок або
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки - при передачі
земельної ділянки у власність
(користування) із земель державної та
комунальної власності, а також із
земель приватної власності у разі
зміни її меж або цільового призначення
при поділі чи об'єднанні земельних
ділянок перед заповненням бланка
державного акта на право власності на
земельну ділянку або бланка державного
акта на право постійного користування
земельною ділянкою (п. 2.1.).

Розроблення технічної документації із
землеустрою та послуги щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) надають
землевпорядні компанії, що мають
відповідну ліцензію на виконання
землевпорядних робіт.

Закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється у присутності
власника (користувача) земельної
ділянки, власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок.

Передача межових знаків на зберігання
власнику (користувачу) земельної
ділянки здійснюється за актом
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання.

Відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється при
повній (частковій) втраті в натурі (на
місцевості) межових знаків, їх
пошкодженні, яке унеможливлює
використання межових знаків, а також
при розгляді земельних спорів між
власниками (користувачами) суміжних
земельних ділянок.

Власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
підставі раніше розробленої та
затвердженої документації із
землеустрою. У разі відсутності такої
документації розробляється технічна
документація із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості).

Встановлено, що 03.10.2012 року межові знаки
для закріплення меж земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд в кількості 6 шт.
пред'явлені та передані на зберігання
ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно до акту винесення межових
знаків в натурі від 12.09.2013 року комісією
в складі начальника Надвірнянського
районного відділу Івано-Франківської
регіональної філії ДП«ЦДЗК» Корж І.В.,
провідного інженера-землевпорядника
НРВ ІВРФДП «ЦДЗК» Приймака М.Д.,
спеціаліста І категорії по земельних
питаннях Микуличинської сільської
ради ОСОБА_12 в присутності ОСОБА_2
проведено винесення в натуру межових
знаків земельної ділянки в с. Микуличин
уч. Підстрім площею 0,3302 га в кількості 2
штуки зі сторони межівника ОСОБА_11 Зі
сторони межівника ОСОБА_3 межові знаки
не встановлено в зв'язку з її
перешкодою (а.с.12).

Факт відсутності межових знаків між
земельними ділянками сторін,
необхідність їх встановлення
(відновлення) для виготовлення проекту
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки
підтвердив також і допитаний в суді
першої інстанції свідок - начальник
Надвірнянського районного відділу
Івано-Франківської регіональної філії
центру державного земельного кадастру
Корж І.В.

З цією метою в Івано-Франківській
регіональній філії ДП «Центр ДЗК» було
отримано копії обмінних файлів in-4 з
координатами поворотних точок
земельної ділянки позивача.

За таких обставин посилання апелянта
щодо встановлення (відновлення) меж
відповідно до акту виносу в натуру
частин земельних ділянок, які
перекриваються, та плану перекриття
від 17.06.2010 р., складеного в ході розгляду
іншої цивільної справи за участю
сторін (а.с.33-35,119) не заслуговує на
увагу.

При цьому суд правильно вважав, що
такий план не містить жодних координат
та промірів, необхідних для
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки. В той же час як
передбачено п. 2.8 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками технічна документація із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) включає план меж
земельної ділянки, складений за
результатами кадастрової зйомки, на
якому відображаються зовнішні межі
земельної ділянки із зазначенням
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок, усі поворотні точки
меж земельної ділянки, лінійні проміри
між точками по межах земельної ділянки,
межі вкраплених земельних ділянок із
зазначенням їх власників
(користувачів).

Колегія суддів вважає, що при вирішенні
основного та зустрічного позовів
місцевий суд дійшов вірного висновку,
що порушене право ОСОБА_2 підлягає
захисту та про відсутність правових
підстав для задоволення зустрічних
вимог ОСОБА_3

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Тому підстав для задоволення
апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Яремчанського міського суду
від 05 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Г.П. Мелінишин

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.І. Шалаута