Справа № 307/4134/13-ц
Провадження № 2/307/198/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 січня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в складі: головуючого - судді
Ніточко В.В., при секретарі Рішко Е.В., з
участю позивача ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, представника
органу опіки та піклування Тячівської
райдержадміністрації Гнатюк Н.В. та
прокурора Дьолога Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та
піклування Тячівської районної
державної адміністрації, про
позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_4,
третя особа - орган опіки та піклування
Тячівської районної державної
адміністрації, про позбавлення
батьківських прав.

Позовні вимоги мотивує тим, що
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. Від даного шлюбу у них
народилася дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. 07
жовтня 2006 року шлюб між нею та
відповідачем розірвано, а дитина
залишилася на її утриманні. Рішенням
Тячівського районного суду від 07 липня
2006 року з ОСОБА_4 в її користь на
утримання доньки ОСОБА_7 стягнуто
аліменти в розмірі 180 гривень,
щомісячно, до досягнення донькою
повноліття. Зазначає, що відповідач
обов'язки по сплаті аліментів не
виконує, у зв'язку з чим, станом на 16
серпня 2013 року, у нього виникла
заборгованість по їх сплаті в сумі 10 920
гривень. Крім цього, відповідач не
приймає участі у вихованні та
утриманні дитини, не цікавиться її
життям, здоров'ям, навчанням, не
спілкується з нею, не піклується про її
духовний та фізичний розвиток, тобто
повністю ухиляється від виконання
батьківських обов'язків.

Посилаючись на вказані обставини
позивач просить позбавити відповідача
батьківських прав щодо його
малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов
підтримали посилаючись на викладені в
письмовій позовній заяві обставини,
просять позов задовольнити та крім
цього пояснили, що після досягнення
дитиною трирічного віку відповідач нею
не цікавиться взагалі, жодного разу її
не відвідував та жодного разу не надав
ніякої допомоги, в тому числі і не
сплачує аліменти. Крім цього зазначили,
що перебуваючи на весіллі у спільних з
позивачкою знайомих, він бачив
позивачку разом з своєю донькою, однак
до доньки не підійшов і з нею не
привітався.

Представник відповідача ОСОБА_8 в
судовому засіданні 11 грудня 2013 року
проти позову заперечив та пояснив, що
відповідач не може зустрічатися з
донькою через те, що йому у цьому
перешкоджає позивачка, однак жодних
доказів на підтвердження цього надати
не може, оскільки жодних заходів з
приводу цього відповідачем не
вживалося. Також зазначив, що
відповідач дійсно має заборгованість
по сплаті аліментів.

15 січня 2014 року відповідач подав суду
заяву, в якій просив справу розглянути
без його участі та участі його
представника.

Представник третьої особи Гнатюк Н.В. в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити.

Прокурор Дьолог Я.В. в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

Згідно даних свідоцтва про народження
малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, її
батьком значиться відповідач ОСОБА_4
(а.с.4).

Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки
зобов'язані виховувати і утримувати
дитину до досягнення повноліття,
піклуватися про стан здоров'я дитини,
її фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя.

Із довідки Буштинської селищної ради №
1747 від 02 серпня 2013 року вбачається, що
ОСОБА_4 з 2005 року не проживає в АДРЕСА_1,
тобто по місцю проживання своєї доньки
(а.с.8).

Згідно рішення Тячівського районного
суду від 03 липня 2006 року з ОСОБА_4
стягнуто в користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_7 в розмірі 180
гривень щомісячно, починаючи з 01 червня
2006 року і до її повноліття (а.с.6).

Із розрахунку заборгованості по
аліментах від 16 серпня 2013 року № 11309,
виданого відділом ДВС Тячівського
районного управління юстиції,
вбачається, що станом на 16 серпня 2013
року заборгованість ОСОБА_4 по сплаті
аліментів на утримання доньки ОСОБА_7
складає 10 920 гривень (а.с.7).

Із характеристики ОСОБА_7, виданої
Тячівською ЗСШ І-ІІІ ступенів № 2
вбачається, що протягом шести років
навчання у школі, відповідач жодного
разу у школі не був і не цікавиться
життям дитини.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що є сусідкою позивачки, і
крім цього, ОСОБА_7 дружить з її онукою.
Відповідач, як батько ОСОБА_7, протягом
останні 6-9 років не бере жодної участі у
її вихованні та утриманні. Ніколи до
неї не приїжджає, не цікавиться її
життям, навчанням, не надає їй жодної
допомоги.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що являється сусідкою
позивачки, крім цього вони є кумами, і
часто зустрічаються сім'ями. Їй відомо,
що на повному утриманні позивачки
знаходиться її дочка ОСОБА_7, оскільки
батько останньої зовсім не цікавиться
її вихованням та розвитком, жодного
разу її не відвідував та не дає жодної
матеріальної допомоги на її утримання.

Згідно висновку органу опіки і
піклування Тячівської
райдержадміністрації від 03 жовтня 2013
року за № 137 відповідач ухиляється від
виконання батьківських обов'язків
відносно малолітньої дочки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Цим же рішенням дано згоду на
позбавлення відповідача батьківських
прав щодо його малолітньої дочки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені
батьківських прав, якщо вона, він не
забрали дитину з полового будинку або з
іншого закладу охорони здоров'я без
поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60
ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов
про позбавлення батьківських прав із
підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК
України, повинна довести, що батьки
(один із батьків) ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини. У свою чергу батьки
(один із батьків) мають довести, що вони
належним чином виконують свої
батьківські обов'язки.

У поданій позовній заяві і в судовому
засіданні позивач зазначила, що
відповідач ОСОБА_4 з дочкою не
спілкується, нею не піклується, тобто
залишив її на призволяще, без належних
засобів до існування та без фізичної,
матеріальної, духовної та моральної
підтримки.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,
16 постанови від 30 березня 2007 року № 3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують, та інше), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Оцінивши в сукупності зібрані по
справі докази, суд вважає, що наведені
позивачем і досліджені в судовому
засіданні докази безсумнівно свідчать
про ухилення відповідача від виконання
своїх обов'язків щодо виховання дочки і
свідоме нехтування ним цими своїми
обов'язками.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу; докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Позивач довів підставність своїх
позовних вимог зазначеними вище
доказами, а відповідач не надав суду
жодного доказу.

А тому, суд вважає, що для захисту прав
та інтересів малолітньої дитини, позов
слід задовольнити і позбавити
відповідача батьківських прав
відносно його малолітньої дочки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 150, 164 ч.1 п.2, 180 СК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с. В. Уголька Тячівського
району Закарпатської області, жителя
АДРЕСА_2, батьківських прав відносно
його малолітньої дочки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40
копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
Закарпатської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
В.В. Ніточко