Справа № 406/4906/13
Провадження № 22ц/782/312/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Гаврилюка
В.К.

суддів: Коротенка Є.В.,
Околота Г.М.

при секретарі : Борзило
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 30 грудня 2013
року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та
Управління економіки, ринкових
відносин та інвестицій Алчевської
міської ради Луганської області про
визнання приватизації квартири
недійсною, -

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2013 року позивач звернулася із
зазначеним позовом до суду,
посилаючись на те, що у 1993 році її мати -
ОСОБА_3 на підставі обмінного ордеру №42
від 21.07.1993 року була головним
квартиронаймачем двокімнатної
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, разом із нею у вказаній
квартирі були зареєстровані та
проживали вона та її рідна сестра -
ОСОБА_4 /на той час вона та її сестра
були неповнолітні/. 17 лютого 1995 року її
мати - ОСОБА_3 уклала шлюб з
відповідачем ОСОБА_1 /після укладання
шлюбу прізвище її матері стала ОСОБА_3/.
На той час ОСОБА_1 був квартиронаймачем
однокімнатної квартири АДРЕСА_2. Після
реєстрації шлюбу - у 1995 році її мати та
ОСОБА_1 зробили обмін їх двокімнатної
квартири та однокімнатної квартири
ОСОБА_1 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3
/далі спірна квартира/ та на підставі
обмінного ордеру №44 від 21.04.1995 року її
мати стала наймачем вказаної квартири.
Після квартирного обміну у спірній
квартирі були зареєстровані: її мати -
ОСОБА_3, чоловік її матері - відповідач
ОСОБА_1, вона, її сестра ОСОБА_4 та
свекрів - ОСОБА_6 З часом мати
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, а також її
сестра ОСОБА_4, яка вийшла заміж,
виписалися зі спірної квартири та
більш там не мешкали. Вона вийшла заміж,
але її шлюб фактично видався невдалим,
від шлюбу вона має двох малолітніх
дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
які були зареєстровані разом з нею у
спірній квартирі. З 1993 року її мати
хворіла онкологічною хворобою та після
переїзду до м. Алчевська знаходилася на
«Д» обліку в КЗ «Алчевський обласний
онкологічний диспансер» з 1994 року по
день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Щоб
поліпшити умови їх проживання 18 серпня
2006 року її бабуся - ОСОБА_8 продала
належну їй двокімнатну квартиру, а
виручені від її продажу гроші пішли на
ремонт спірної квартири та на
придбання у цю квартиру меблів; після
цього її бабуся також стала проживати з
ними однією родиною у спірній квартирі,
в якій її мати - ОСОБА_3 з ОСОБА_1 займали
одну кімнату, в другій кімнаті мешкала
її бабуся - ОСОБА_8, а третю кімнату
займала вона та її діти. ІНФОРМАЦІЯ_5
року у м. Алчевську в результаті
онкологічної хвороби померла її мати -
ОСОБА_3 та після її смерті ОСОБА_1 став
зловживати алкогольними напоями та
став постійно чинити сварки, які
травмували психіку інших членів
родини. Через вісім місяців після
смерті її матері - ІНФОРМАЦІЯ_6 року
померла її бабуся -ОСОБА_8. У спірній
квартирі залишилися проживати вона з
дітьми та ОСОБА_1, який через декілька
місяців після смерті її матері почав
зустрічатися з іншою жінкою і почав
виносити з квартири дрібну побутову
техніку та посуд, зловживав
алкогольними напоями, постійно вчиняв
сварки та в один з таких днів вона пішла
з дітьми до сестри, а коли через
декілька днів повернулась, то не змогла
попасти до спірної квартири, тому що
відповідач ОСОБА_1 змінив на дверях їх
квартири замки, після того, він весь час
обіцяв їй розміняти квартиру, щоб у неї
та її дітей було житло, або придбати їй
іншу квартиру, але обіцянку не виконав
та почав мешкати у спірній квартирі з
іншою жінкою. Вона не мала матеріальної
змоги знімати квартиру в м. Алчевську, а
тому була вимушена літом 2012 року
виїхати для проживання з дітьми у м.
Рубіжне до своїх родичів. Починаючи з
осені 2012 року вона неодноразово
приїжджала до м. Алчевська, намагаючись
попасти до спірної квартири, але ОСОБА_1
двері не відчиняв, а ключа від нового
замку у неї не було. На початку травня
2013 року від ріелторів АН «Гудвіл» вона
довідалась, що відповідач ОСОБА_1 хотів
продати їх квартиру, але із-за того, що в
ній були зареєстровані вона та двоє її
малолітніх дітей, не зміг цього
зробити. Після цього вона почала
розбиратися - як можливо продати їх
неприватизовану спірну квартиру та
тільки тоді виявила, що відповідач
ОСОБА_1 самовільно, якимось чином 10
серпня 2004 року зняв її з двома
малолітніми дітьми з реєстраційного
обліку у спірній, квартирі, сам
приватизував її, ставши єдиним її
власником, а потім повторно -7грудня 2004
року знов зареєстрував її з дітьми в
ній; також була якимось чином знята у
той час з реєстрації у спірній квартирі
і повторно в ній зареєстрована її хвора
мати. В той час у 2004 році, всі їх
документи: паспорти, ідентифікаційні
коди, свідоцтва про народження та інші
документи зберігалися в спірній
квартирі всі разом в одному місці.
Після того, як вона дізналася про
незаконну приватизацію спірної
квартири, вона почала розмовляти про це
з ОСОБА_1, на що останній почав у грубій
формі вимагати від неї, щоб вона з
дітьми знялася з реєстрації. У період
часу з 10 серпня 2004 року по 7 грудня 2004
року вона з малолітніми дітьми
постійно проживала у спірній квартирі,
ніякої згоди на приватизацію спірної
квартири та на зняття її з реєстраціє у
2004 році не давала, а тому вважає, що
відповідач ОСОБА_1 зробив приватизацію
спірної квартири незаконно та умисно
позбавив її з двома малолітніми дітьми
можливості стати учасниками
приватизації спірної квартири,
звернулася з позовом до суду та просила
визнати приватизацію квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_3 -
незаконною та недійсною.

Рішенням суду першої інстанції позовні
вимоги задоволено, визнано
приватизацію квартири, що розташована
за адресою: АДРЕСА_3 незаконною та
недійсною.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати рішення суду, як незаконне та
необґрунтоване, постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зазначає, що
судом неповно встановлені обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а тому просить ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення апелянта, його представника,
позивачки, які беруть участь у справі,
розглянувши справу у межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає апеляційну
скаргу слід задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України законним і обґрунтованим є
рішення, коли суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб. Згідно зі ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. Крім того,
згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на основу своїх
вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи,
судом під час розгляду цієї справи дані
вимоги закону у повній мірі виконані не
були.

Ухвалюючи рішення суд дійшов висновку,
що позов обґрунтований та підлягає
задоволенню з тих підстав, позивач із
дітьми та її померла мати мали право на
приватизацію квартири і не надавали
ніякої згоди відповідачу на
приватизацію квартири ним одноособово.

Проаналізувавши встановлені судом
першої інстанції обставини по справі,
апеляційний суд вважає, що висновок
суду, викладений в рішенні стосовно
підстав задоволення позовних вимог є
помилковим, а тому рішення суду слід
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження
батьками позивача ОСОБА_2 є ОСОБА_10 та
ОСОБА_3.Згідно свідоцтва про укладення
шлюбу від 17 лютого 1995 року /а.с.11/: ОСОБА_1
та ОСОБА_3 уклали шлюб. Як вбачається з
листа №354/9 від 05.06.2013 року Виконавчого
комітету Відділу обліку та розподілу
житла Алчевської міської ради /а.с. 18/:
-ОСОБА_3 згідно рішення міської ради
м.Сєвєродонецька було проведено обмін
жилими приміщеннями, згідно якого
ОСОБА_3 на підставі обмінного ордеру
від 21.07.1993 року №42 стала наймачем
двокімнатної квартири АДРЕСА_1;

Згідно рішення виконавчого комітету
Алчевської міської ради від 18.04.1995 року
№272 ОСОБА_3 сумісно з ОСОБА_1 здійснили
обмін жилих приміщень АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 на трикімнатну квартиру
АДРЕСА_3 /обмінний ордер від 21.04.1995 №44/
для сумісного проживання однією сім'єю,
наймачем якої стала ОСОБА_3.

Згідно листа №342 від 17.06.2013 року та
свідоцтва про смерть /а.с.20,24/: мати
позивача - ОСОБА_3 перебувала на «Д»
обліку в КЗ «Алчевський обласний
онкологічний диспансер», як
онкологічна хвора, з листопада 1994 року
по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Згідно свідоцтв про народження /а.с.12-13/:
позивач ОСОБА_2 має двох малолітніх
дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки КЗ «Навчально-виховного
комплексу середня загальноосвітня
школа І-ІІ ступенів - ліцей 11 м.
Алчевська» від 17.06.2013 року /а.с.19/:
малолітні діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчалися у
навчальному закладі у період з 06.10.2008
року по 13.08.2012 року та були відраховані
з 5-го класу у зв'язку з переїздом до м.
Рубіжне.

Позивач ОСОБА_2 була постійно
зареєстрована у спірній квартирі з 1995
року по 10 серпня 2004 року та з 7 грудня 2004
року по теперішній час. Малолітні діти
ОСОБА_2 - ОСОБА_7 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
постійно зареєстровані у спірній
квартирі з 2001 року по 10 серпня 2004 року
та з 7 грудня 2004 року по теперішній час.
Цей факт підтверджується довідкою №863
/а.с. 15/.

Мати позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 /дружина
відповідача ОСОБА_1/ була постійно
зареєстрована та проживала у спірній
квартирі у період з 1995 року по 14 вересня
2004 року та з 11 листопада 2004 року по 12
травня 2009 року, що підтверджується
довідкою №863 /а.с. 15/. Але також у
судовому засіданні і позивач ОСОБА_2, і
відповідач ОСОБА_1, підтвердили той
факт, що і у період з вересня 2004 року по
11 листопада 2004 року ОСОБА_3 постійно
проживала однією сім'єю разом з ОСОБА_1
у спірній квартирі, тобто в момент
приватизації -18 листопада 2004 року вона
у спірній квартирі була зареєстрована,
однак на момент подачі заяви та
відповідних документів на
приватизацію житла в квартирі
зареєстрована не була.

Також у судовому засіданні і позивач
ОСОБА_2, і відповідач ОСОБА_1
підтвердили той факт, що в березні 2010
року ОСОБА_1 поміняв замки на вхідній
двері у спірну квартиру, однак із
вказаного часу ОСОБА_2 разом із дітьми,
маючи право користування житлом у
вказаній квартирі не зверталася до
суду з приводу вселення та визначення
порядку користування житлом.

Згідно акту від 21.05.2013 року (а.с. 50)
встановлено не проживання ОСОБА_2 з
двома дітьми у спірній квартирі з
листопада 2000 року і проживанні з серпня
2012 року по теперішній час у м. Рубіжне
суд не дав належної оцінки даному
доказу та необґрунтовано визнав акт
неналежним доказом.

Рішенням про розірвання шлюбу між
позивачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_14 від 08.10.2007
року, яке набрало чинності,
встановлено, що сторони спільно
проживали з 28.10.2000 року по 11.08.2007 року
(а.с. 88).

07.08.2004 р. ОСОБА_2 написала заяву
начальнику ЖЕУ № 6 про зняття її з
реєстрації по АДРЕСА_3 разом із дітьми у
зв'язку із зміною місця проживання на
АДРЕСА_10, саме до свого чоловіка. Як
вбачається з оригіналу заяви вона
посвідчена відповідальним працівником
ЖЕКу № 6 (а.с. 97) .

На клопотання сторони відповідача про
проведення почеркознавчої експертизи
з відповідною її оплатою, оскільки
позивач заперечувала написання такої
заяви, остання через свого
представника відмовилася від надання
зразків підпису для проведення
зазначеної експертизи (а.с. 103-106).

Відповідно до ст.1, ч.1 ст.5, ст.8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» /далі Закон/ наймачі
квартир /будинків/ державного
житлового фонду та члени їх сімей, які
постійно проживають у квартирі
/будинку/ разом із наймачем або за якими
зберігається право на житло, мають
право на приватизацію займаних квартир
/будинків/ шляхом передання їм цих
квартир /будинків/ у спільну сумісну
або часткову власність за письмовою
згодою всіх повнолітніх членів сім'ї на
підставі рішення відповідного органу
приватизації.

Виходячи з аналізу змісту Закону у
поєднанні з нормами ЖК України та ст.29
ЦК України: місцем постійного
проживання особи є житлове приміщення,
в якому особа постійно проживає, має
право користування цим приміщенням, а
отже, і право на приватизацію разом з
наймачем квартири.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону передача квартир
(будинків) у власність громадян з
доплатою, безвідплатно або з
компенсацією відповідно до ст. 5 Закону
оформлюється свідоцтвом про право
власності на квартиру (будинок), яке
реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.

Як вбачається з розпорядження
органу приватизації /а.с.79/ - 18 листопада
2004 року після розгляду заяви ОСОБА_1 та
відповідних документів було видане
розпорядження органу приватизації про
передачу у власність та визнання права
власності на спірну квартиру АДРЕСА_3
за ОСОБА_1. Доручено КП Алчевське бюро
технічної інвентаризації виготовити
протягом 10 днів свідоцтво про право
власності.

Таким чином, колегія дійшла висновку
щодо відсутності доказів тих обставин,
що позивач була зареєстрована та
проживала у спірній квартирі на час її
приватизації і обраний позивачем
спосіб захисту своїх прав і законних
інтересів є відновленням права на
приватизацію частки квартири, оскільки
є і залишаються чинними розпорядження
органу приватизації на житло та
свідоцтво про право власності на
спірну квартиру відносно відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, ураховуючи,
що суд не повно з'ясував обставини
справи і характер правовідносин
сторін, висновки суду не відповідають
нормам діючого законодавства, тому
відповідно до ст. 309 ЦПК України
вказані обставини є підставами для
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 30 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Управління
економіки, ринкових відносин та
інвестицій Алчевської міської ради
Луганської області про визнання
приватизації квартири недійсною
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :