Cправа 235/6717/13-ц
Провадження 2/235/159/14
Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області у складі:
головуючого-судді Коваленка
при секретарі Лемзікова В.С.
учасники цивільного процесу:
позивач ОСОБА_1 (не
представник позивача ОСОБА_2
представник відповідача Попов
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Красноармійську
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства "Вугільна компанія
"Краснолиманська" про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої нещасним
випадком на виробництві та професійним
Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом про
стягнення моральної шкоди, заподіяної
в результаті нещасного випадку на
виробництві до державного
підприємства "Вугільна компанія
"Краснолиманська" про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої нещасним
випадком на виробництві та професійним
захворюванням, і в обґрунтування
позовних вимог зазначив, що з 16.01.1982
року по 31.01.2011 рук він працював
електрослюсарем підземним 5 розряду з
повною з повним робочим днем в шахті.
29.01.1991 року під час виконання трудових
обов'язків з позивачем стався нещасний
випадок на виробництві, внаслідок чого
позивач отримав ушкодження здоровю
травма спини , про що свідчить акт № 8
про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, що склав відповідач.
Відповідно до акту розслідування
причини утворення хронічного
професійного захворювання від 27.08.2013
року позивачу встановлене професійне
захворювання: пневмоконіоз,
антрако-силікатоз, інтерстиціальна
форма 1/1 пінороозвинутий. Хронічний
бронхіт, Легенева недостатність
першого-другого ступеню. Захворювання
професійне Згідно довідки МСЕК від
03.10.2013 року за сукупністю 65% втрати
працездатності з 30.09.2013 року до 01.11.2015
року, а саме 25% втрати працездатності у
зв'язку з травмою 29.01.1991 року і 40% втрати
працездатності у зв'язку з хронічним
захворюванням, встановлена потреба у
додаткових видах допомоги, а саме
реабілітаційне та медикаментозне
лікування. У результаті травми
відбулось суттєве ушкодження його
здоров'я, чим завдано значного
морального збитку, який виражається
передусім фізичному болю та
стражданнях. Позивач просить суд
рахунок відшкодування моральної шкоди
спричиненої травмою на виробництві.
У судове засідання позивач не з'явився,
належним чином був повідомлений.
У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
обґрунтовуючи свою позицію
обставинами викладеними у позові,
просив позов задовольнити.
У судовому засіданні представник
відповідача не визнала позовні вимоги
в повному обсязі, надала письмові
заперечення, просила відмовити у
У запереченнях представник
відповідача позовні вимоги не визнав,
позовні вимоги вважав не відповідними
діючому законодавству, вважав що
відсутні протиправні дії відповідача,
як підстава моральної шкоди позивачу,
зазначив, що позивач не надав суду
доказів спричинення моральної шкоди,
її глибини та негативних наслідків.
Вважає, що позивач не зазначив
порушення відповідачем законних прав
позивача, вважав що відповідальність
повинен нести фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві. Просив суд відмовити
позивачу у задоволенні позову в
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
працював у відповідача ДП «Вугільна
компанія «Краснолиманська» з 16.01.1982
року по 31.01.2011 рік він працював
електрослюсарем підземним 5 розряду з
повним робочим днем в шахті, що
підтверджується трудовою книжкою
позивача /а.с. 7 - 9/.
Відповідно до акту № 8 від 31.01.1991 року
про нещасний випадок на виробництві
форми Н-1 та Акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 27 серпня 2013 року /а.с. 11 - 14/.
03.10.2013 року позивачу ОСОБА_1 первинно
встановлено 65% втрати професійної
працездатності з 30.09.2013 року до 01.11.2015
року, а саме 25% втрати працездатності у
зв'язку з травмою 29.01.1991 року і 40% втрати
працездатності у зв'язку з хронічним
захворюванням відповідно до довідки
МСЕК серії 10 ААА № 232618 /а.с. 15/.
Відповідно виписок із медичної карти
стаціонарного хворого позивач ОСОБА_1
проходив стаціонарне лікування з
приводу трудової травми з 2008 року та
амбулаторне лікування /а.с. 16 - 35/.
Відповідно до статті 23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої їй внаслідок душевних
страждань, яких вона зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
Пунктом 27 статті 77 Закону України від 20
грудня 2005 року «Про державний бюджет
України на 2006 рік» та пунктом 22 статті 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» зупинено дію абзацу 4
статті 1, підпункту «є» пункту 1 частини
першої статті 21, частини третьої статті
28 та частини третьої статті 34 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» (далі ? Закон № 1105-XIV),
якими обов'язок відшкодування
моральної шкоди покладено на Фонд
Крім того, Законом України від 23 лютого
2007 року № 717-V «Про внесення змін до
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 717-V), що набрав чинності з
30 березня 2007 року, виключено частину
третю статті 34 Закону № 1105-XIV, яка
передбачала право потерпілого на
відшкодування моральної шкоди.
Отже, з цього часу застраховані
громадяни, які потерпіли на
виробництві від нещасного випадку або
професійного захворювання, позбавлені
права на відшкодування моральної шкоди
за рахунок Фонду соцстраху, яке вони
мали відповідно до положень первинної
редакції цього Закону України.
Моральна шкода, завдана працівнику - на
підставі статті 237 Кодексу законів про
працю України, відшкодовується
юридичною особою - власником або
уповноваженим ним органом у разі, якщо
порушення законних прав працівника
призвели до моральних страждань,
втрати життєвих зв'язків і вимагають
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя. Про право на
відшкодування моральної шкоди
потерпілій особі внаслідок дій або
бездіяльності юридичної особи
висловився Конституційний суд України
у своєму рішенні у справі за
конституційним поданням
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень підпункту „б" підпункту 4
пункту 3 статті 7 Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
пункту 1, абзацу третього пункту 5,
пункту 9, абзаців другого, третього
пункту 10, пункту 11 розділу І Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(справа про страхові виплати) від 8
жовтня 2008 року № 20-рп/2008.
Цивільним Кодексом України у п. 3 ч.1 ст.
268 встановлено, що позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я або смертю.
Враховуючи надані суду докази, суд
вважає, що діями відповідача
позивачеві спричинені моральні
страждання, пов'язані із втратою ним 65 %
працездатності, втратою позивачем
раніше виконуваної роботи у зв'язку з
неможливістю за станом здоров'я
продовжувати виконувати роботу за
раніше визначеною професією, тривалим
лікуванням та зміною звичайних для
позивача життєвих зв'язків, фізичними
стражданням, відчуттям болю, який
позивач постійно відчуває і до цього
часу, які є прямим наслідком
професійного каліцтва, але сума,
механізм розрахунку якої позивач
пов'язує із відсотком втрати ним
працездатності, є завищеною і не
відповідає отриманим ним моральним
стражданням. Виходячи з засад
розумності, виваженості та
справедливості, вини позивача у
нещасному випадку, суд вважає
необхідним у відшкодування позивачеві
спричиненої йому моральної шкоди,
стягнути з відповідача на його користь
Оскільки позивач за позовом про
відшкодування шкоди, спричиненої
здоров'ю особи звільнений від сплати
встановлених законодавством витрат,
судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок
підлягають стягненню на користь
держави з відповідача відповідно до
статті 88 Цивільного процесуального
На підставі статті 2371 Кодексу законів
про працю України, керуючись ст.ст.10, 11,
57, 209, 212-215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до державного
підприємства "Вугільна компанія
"Краснолиманська" про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої нещасним
випадком на виробництві та професійним
захворюванням задовольнити частково.
Стягнути з Державного
підприємства "Вугільна компанія
користь позивача ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої нещасним випадком на
виробництві та професійним
Стягнути з Державного підприємства
"Вугільна компанія "Краснолиманська"
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
У задоволенні решти позовних
вимог позивачу відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку.

Рішення суду вступає в законну
силу після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Красноармійський міськрайонний
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20
січня 2014 року.

Суддя:
В.О. Коваленко