ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І м е н е м У к р а ї н и
15 січня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області в
головуючого - судді Сидоренко І.О.,
при секретарі - Писаренко Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Слов'янська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
позбавлення права користування
житловим приміщенням,-
19.11.2013 року до Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
звернулися позивачі з позовом до
ОСОБА_4 про позбавлення права
користування житловим приміщенням.
Свої вимоги мотивували тим, що у них у
рівних частках на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 20.01.1998
року належить квартира, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. На
теперішній час у вищезазначеній
квартирі з 05.05.2012 року зареєстрована
відповідачка ОСОБА_4, яка була
зареєстрована тимчасово через те, що
знаходилася у фактичних шлюбних
відносинах з їхнім онуком та
потребувала постановці на облік по
вагітності. Відповідачка жодного дня
не проживала у вищезазначеної
квартирі, не сплачувала комунальні
платежі, не отримувала кореспонденцію
за даною адресою, особистих речей в
квартирі не має і взагалі квартирою не
цікавиться, а навпаки з травня 2012 року
та по теперішній час постійно проживає
за адресою: АДРЕСА_5. Тому просять суд
визнати ОСОБА_4 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням квартири АДРЕСА_1.
У судове засідання позивачі не
з'явилися, однак до суду надали заяви, в
яких просили справу слухати у їх
відсутності, просили суд позовні
вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явилася, хоча була
повідомлена належним чином про дату,
час на котре було назначено слухання по
справі. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України,
якщо суд не має відомостей про причину
неявки відповідача, повідомленого
належним чином, або причину неявки буде
визнано неповажною, суд вирішує справу
на підставі наявних у ній даних чи
доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК
України, суд в праві постановити заочне
рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до переконання, що вимоги
позивачів підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 20 січня 1998 року, виданого
Слов'янською міською радою квартира в
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 у рівних частках.

Відповідно до довідки комунального
підприємства ЖЕК№4 № 1736 від 18.11.2013 року,
ОСОБА_4 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1.

Як встановлено у судовому засіданні та
підтверджено актом комісії від 14.11.2013
року, ОСОБА_4, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1, за даною адресою не проживає з
дня реєстрації та по теперішній час.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного
кодексу України, власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного
кодексу України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно ст.150 Житлового Кодексу України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частку будинку),
користуються ним для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_1, з травня 2012 року не
проживає та особистих речей в будинку
не зберігає, понад встановлений
законом строк терміном в 1 рік, що
підтверджується актом комісії
квартальних від 14.11.2013 року, не є
власником будинку, що підтверджується
свідоцтва про право власності, а також
те, що, квартира АДРЕСА_1 належить
позивачам відповідно до
вищезазначених правовстановлюючих
документів, суд приходить до
переконання, що вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що з відповідача на
користь позивача ОСОБА_1 підлягають
стягненню судовий збір, який позивач
ОСОБА_1 сплатив при подачі даної
позовної заяви у сумі 229,40 грн., про що в
матеріалах справи знаходиться
квитанція про сплату судового збору.

Керуючись ст.10, 58, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 71, 72, ЖК України ст. 317,
319 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, такою, що втратила право
користуватися житловим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, який проживає
за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір у сумі
229,40 грн.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду
І.О. Сидоренко