Справа № 591/8347/13-ц
Провадження № 2/591/79/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Зарічний
районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з
участю секретаря - Попович Ю.О.

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Корнієнко
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Сумської міської ради, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Зарічник» про
визнання членами сім'ї померлого та
набуття права користування квартирою,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що в 1998 році вони проживали
в кв. НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 разом із
батьками і були зареєстровані в ній. В
квартирі НОМЕР_2 проживав їх далекий
родич ОСОБА_5, який при виїзді із м. Суми
на роботу на Північ запропонував їм
проживати у його квартирі, зберігати
його речі та сплачувати за нього
комунальні платежі. Вони погодились із
його пропозицією, і за його заявою від 30
березня 1998 року до ПЖРЕУ -3 в м. Суми вони
зареєструвались в його квартирі та
почали постійно проживати. В цій
квартирі в них народилось двоє дітей:
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Після того, як батьки
позивачів продали свою квартиру,
спірна квартира стала їхнім єдиним
постійним місцем проживання. Їм було
відомо про те, що вони зареєстровані в
квартирі до 12 лютого 2001 року згідно із
строком бронювання квартири за ОСОБА_5,
але після закінчення терміну
бронювання вони за згодою ОСОБА_5
залишились проживати в квартирі і
проживають в ній по цей час. Влітку
2002-2006 років ОСОБА_5 приїздив в м. Суми,
проживав в своїй квартирі разом із ними
на протязі 2-3-х місяців. Вони проживали
однією сім'єю, разом проводили свій час,
разом їздили по гриби, відвідували їх
родичів в с. Лікарське Сумського р-ну,
разом придбавали продукти харчування,
готували їжу, заготовлювали овочеві
консерви для передачі на Північ та
разом придбавали предмети побуту та
вжитку, разом сплачували комунальні
платежі. В листопаді 2003 року ОСОБА_5
надіслав їм листа із довідкою із свого
місця проживання в АДРЕСА_2 та про склад
його сім'ї з проханням продовжити
бронювання квартири в м. Суми, але в
ВЖРЕУ-3 у позивачів цю довідку не
прийняли та забажали, щоб довідка була
надана самим ОСОБА_5 В травні 2007 року їм
повідомили діти ОСОБА_5 про те, що
батько помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті
ОСОБА_5 вони залишились проживати в
квартирі і до серпня 2013 року їх ніхто не
турбував та не пред'являв претензій,
про те що вони ніби незаконно
проживають в спірній квартирі, не було
ніяких повідомлень із суду про те, що до
них мається позов про виселення та з
іншими вимогами. Таких претензій не
було і до ОСОБА_5, його право на
проживання та користування квартирою
жодним органом не оспорювалось. За
життя ОСОБА_5 не був визнаний таким, що
втратив право користування квартирою,
договір найму на квартиру не був із ним
розірваний. Як їм стало відомо в серпні
2013 року справа про розірвання договору
найму квартири була закрита Зарічним
райсудом м. Суми згідно ухвали від
31серпня 2007 року у зв'язку зі смертю
ОСОБА_5 Позивачі вважають, що набули
право користування спірною квартирою
нарівні із основним квартиронаймачем,
так як проживали в ній в якості членів
сім'ї померлого ОСОБА_5 Це їхнє єдине
постійне місце проживання. З
реєстрації в квартирі вони були зняті 12
липня 2012 року без їх повідомлення на
підставі рішення Зарічного райсуду м.
Суми від 06 травня 2010 року, про яке їм
відомо не було. Посилаючись на
зазначені обставини, просять суд
визнати їх членами сім'ї померлого
ОСОБА_5 та визнати за ними право
користування кв. НОМЕР_2 в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3
підтримали позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача виконавчого
комітету Сумської міської ради
Корнієнко А.В. в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову,
посилаючись на те, що 02 вересня 1998 року
ОСОБА_5 уклав типовий договір піднайму
(найму) жилого приміщення, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, кв.
НОМЕР_2 з ОСОБА_1 на строк дії броні - до 12
лютого 2001 року. В карточці прописки
ОСОБА_1 стоїть відмітка про те, що в
спірній квартирі вона прописана
тимчасово до 12 лютого 2001 року.
Представник відповідача вказує, що
зазначене спростовує доводи позивачів
стосовно того, що вони були вселені до
квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 як члени
сім'ї ОСОБА_5 і доводить те, що вони були
вселені до спірної квартири саме як
піднаймачі на підставі ст. 91 ЖК України.
Квартира НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 належить до
комунальної власності територіальної
громади м. Суми. Оскільки після 12 лютого
2001 року ОСОБА_5, як основний наймач
спірного житлового приміщення, не
продовжив його бронювання і протягом 6
місяців після закінчення строку дії
броні до нього не повернувся,
виконавчий комітет Сумської міської
ради на підставі ст. 76 ЖК України
звернувся до Зарічного районного суду
м. Суми з позовною заявою до ОСОБА_5 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
розірвання договору найму та зняття
особи з реєстрації. 31 серпня 2007 року
Зарічним районним судом винесено
ухвалу про закриття провадження по
справі №2-1669/2007 у зв'язку зі смертю
відповідача, що підтверджується
свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_3,
виданим відділом РАГС адміністрації м.
Апатити Мурманскої області.
Представник відповідача також
зазначила, що позивачами не надано
жодного належного доказу на
підтвердження того, що вони проживали
однією сім'єю з ОСОБА_5, а саме:
спільного проживання, ведення
спільного господарства, несення
спільних витрат, інші докази. Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5
фактично проживав разом з родиною на
території Росії, був громадянином
даної країни, там же і помер. Більш того,
при розгляді в апеляційній інстанції
справи про виселення родини ОСОБА_1
(справа №2-37/10) сама ж ОСОБА_1 в порядку
ст. 61 ЦПК України не визнавала факт
смерті основного наймача, лише після
запиту Апеляційного суду Сумської
області з Росії було отримано
свідоцтво про смерть наймача. Вказані
обставини виключають будь-яку
можливість вважати ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 членами сім'ї, а тому
просить відмовити у задоволенні позову
в повному обсязі.

Представник третьої особи ТОВ
«Зарічник» в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання, свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно додатку 2
до рішення виконавчого комітету
Сумської міської ради депутатів
трудящих від 03 червня 1976 року № 359 «Про
затвердження протоколу житлової
комісії міськвиконкому по заселенню
нового житлового будинку по АДРЕСА_1"
родині ОСОБА_5 у складі із чотирьох
чоловік розподілена квартира НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1 (а.с.41-46)

Рішенням виконавчого комітету
Сумської міської ради від 19 травня 1998
року №227 «Про бронювання житлових
приміщень» громадянину ОСОБА_5 видано
охоронне свідоцтво на двокімнатну
квартиру НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 на період
роботи в м. Апатити Мурманської
області, яке відноситься до районів
Крайньої Півночі, за строковим
трудовим договором до 12 лютого 2001 року
(а.с. 49).

02 вересня 1998 року ОСОБА_5 уклав типовий
договір піднайму (найму) жилого
приміщення, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_2 з ОСОБА_1 (а.с.47-48).

Відповідно до довідки Муніципального
унітарного підприємства м. Апатіти від
03 листопада 2003 року ОСОБА_5 був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.8).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Апатіти
Мурманської області, що вбачається з
свідоцтва про смерть, виданому
відділом РАЦС адміністрації м. Апатіти
Мурманської області (а.с. 52).

31 серпня 2007 року Зарічним районним
судом винесено ухвалу про закриття
провадження по справі №2-1669/2007 у зв'язку
зі смертю відповідача ОСОБА_5.(а.с.51)

Згідно довідки КП «Сумижитло» Суської
міської ради від 16 січня 2013 року ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 зняті з реєстрації за
адресою АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_2 (а.с.59).

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому
засіданні пояснили, що вони є сусідами
позивачів, проживають у кв.НОМЕР_3 по
АДРЕСА_1 з 1976 року. Їм відомо, що коли
ОСОБА_5 виїжджав на Північ, спочатку у
квартирі НОМЕР_2 проживали квартиранти,
а потім позивачі після того як ОСОБА_2
одружився. Приблизно до 2003 року ОСОБА_5,
іноді зі своєю дружиною, приїздив на
літо і проживав у цій квартирі 2-3
місяці. Він купляв продукти харчування
на ринку, які готувалися ОСОБА_1, вони
разом їздили у с. Лікарське, де
проживають батьки ОСОБА_1, де копали
картоплю, разом їздили на рибалку та по
гриби. Крім того ОСОБА_5 висловлював, що
треба допомагати матеріально молодій
сім'ї, але сум надання такої допомоги не
називав, також свідки не були
очевидцями передачі таких коштів
позивачам. Також ОСОБА_1 казала, про те,
що іноді ОСОБА_5 допомагає грошима. Про
смерть ОСОБА_5 їм стало відомо зі слів
ОСОБА_1 За життя той говорив, що йому
квартира не потрібна та хотів її
переписати на ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що знає з
дитинства сина ОСОБА_5- ОСОБА_8, з ОСОБА_2
також знайомий з дитинства, проживали у
сусідніх під'їздах. Пояснив, що бачив як
ОСОБА_2 і ОСОБА_8 разом гуляли. ОСОБА_8
приїздив на літо, коли приїздили, то
жили в квартирі НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 м.
Суми. Позивачі поселилися в
зазначеному житлі років 16 тому, після
того, як одружилися. Їм квартиру
подарували їх родичі - ОСОБА_5. Це йому
повідомив ОСОБА_2 Йому також відомо, що
позивачі, їх діти та ОСОБА_5 жили в
одній спірній квартирі, коли останній
приїздив влітку.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки,
що випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. У такому випадку особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України, вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи приписані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача,
виникають усі права й обов'язки за
договором найму жилого приміщення,
якщо особи постійно проживали разом із
наймачем і вели з ним спільне
господарство та були визнані членами
сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім
того, особи, які вселилися до наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо особи вселилися в
жиле приміщення як члени сім'ї наймача
та якщо при вселенні між цими особами,
наймачем та членами його сім'ї, які
проживають з ним, не було іншої угоди
про порядок користування жилим
приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час
вирішення спору про право користування
жилим приміщенням осіб, які вселилися
до наймача, суд повинен з'ясувати, крім
обставин щодо реєстрації цих осіб у
спірному приміщенні, дотримання
встановленого порядку при їх вселенні
та наявності згоди на це всіх членів
сім'ї наймача та обумовлення угодою між
указаними особами, наймачем і членами
сім'ї, що проживають з ним, певний
порядок користування жилим
приміщенням, й інші обставини справи,
що мають значення для справи, а саме: чи
було це приміщення постійним місцем
проживання цих осіб, чи вели вони з
наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги про
визнання членами сім'ї ОСОБА_5, позивачі
посилаються на те, що ОСОБА_5 проживав з
позивачами у квартирі на протязі 2-3
місяців однією сім'єю, разом проводили
свій час, відвідували родичів,
придбавали продукти харчування,
предмети побуту та вжитку, разом
сплачували комунальні платежі. Проте з
пояснень самих же позивачів, наданих в
судовому засіданні, вбачається, що
ОСОБА_5 разом з своєю дружиною та синами
проживав у м. Апатіти Мурманської
області, та лише на літні місяці
приїздив у м. Суми, та в цей період він
придбавав продукти харчування, разом
проводили час, відвідували родичів
тощо. Вказані обставини не можуть
вказувати на те, що позивачі вели
спільне господарство з ОСОБА_5,
оскільки постійним місцем проживання
останнього було у м. Апатіти, а спільне
проведення часу та придбання продуктів
харчування не було постійним, та є
цілком логічним, що проживаючи такий
час у м. Суми ОСОБА_5 мав, зокрема
харчуватися. Суд також не було надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження ведення спільного
бюджету, а також спільного придбання
предметів вжитку тощо. Показання
свідків про те, що ОСОБА_5 висловлювався
про необхідність надання матеріальної
допомоги родині позивачів, не
підтверджують того, що така допомога
надавалася та надавалася регулярно.
Також не надано доказів на
підтвердження того, що з боку позивачів
також здійснювалися дії, які свідчать
про здійснення розпорядження коштами
родини спільно з ОСОБА_5

З огляду на вказане, суд приходить до
висновку, що позивачами не було
доведено факту постійного проживання з
померлим наймачем ОСОБА_5, створення з
ним сім'ї, ведення спільного бюджету, а
відтак і набуття права користування
житловим приміщенням.

Тривалість проживання в спірній
квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
неповнолітніми дітьми, сплата
комунальних послуг за спірну квартиру
не може бути підставою для набуття
права на проживання в ній, а тому вимоги
про набуття права користування
квартирою є необґрунтованими.

Виходячи з викладеного, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2
необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1, 3, 4, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А.П.Сидоренко