Справа №266/15/14-ц
Провадження№ 2/266/254/14
УХВАЛА

про призначення судової єкспертизи

14.03.2014 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі Петрухіной Т.Л.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_6, посвідчений нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори 14.04.2005 року, яким він на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно на користь ОСОБА_7 В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_6 доводився йому батьком та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після його смерті він дізнався про те, що той за життя уклав заповіт, яким все своє майно заповів своїй онучці відповідачці ОСОБА_7 Вважає, що на час укладення заповіту його батько був хворою людиною, страждав на психічний розлад здоровя, а тому не в повній мірі мав можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними. Так, з 1998 року ОСОБА_6 перебував на диспансерному обліку в Маріупольській міській лікарні №9 з діагнозом : церебральний атеросклероз та мав порушення з боку серцево-судинної системи, підвищений кровяний тиск, ішемічну хворобу серця. Окрім того, після його смерті зясувалось, що він складував у своєму будинку сміття, приносив зі сміттєзвалища додому плати від телевізорів, шматки пластикових труб, будівельне сміття, використані шприци, стакани, сірникові коробки тощо; вів записи своїх дій протягом дня та зберігав такі записи у своїй кімнаті. Просив призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання чи усвідомлював ОСОБА_6 на момент складання заповіту (14 квітня 2005 року) значення своїх дій та чи міг керувати ними.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 наполягала на задоволенні клопотання та просила призначити судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану заповідача ОСОБА_6, надавши амбулаторну картку на імя ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Представники відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи таке клопотання необґрунтованим, оскільки позивачем суду не надано жодного доказу наявності у померлого ОСОБА_6 ознак будь-якого психічного захворювання. Так, ОСОБА_6 за життя жодним психічним захворюванням не страждав, на обліку в психіатричному диспансері не перебував, працював моряком закордонного плавання до середини 2004 року та за медичним висновком був годний до цієї роботи. Окрім того, він до моменту смерті мав зареєстровану у встановленому законом порядку зброю та мав дозвіл на зберігання зброї, за висновком лікарів протипоказань до цього не мав. За поясненнями свідків в суді жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 мав ознаки будь-якої психічної хвороби, суду не надано. Вважали, що підстав для призначення судово-психіатричної експертизи не має.

Позивач ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_7 в судове засідання не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності з участю їх представників.

Суд, вислухавши клопотання та думку представників сторін, виходячи з положень ст.10, 145 ЦПК України вважає можливим клопотання задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом під час розгляду даної цивільної справи, 14 квітня 2005 року нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 посвідчений заповіт від імені ОСОБА_6, яким останній на випадок своєї смерті заповів все своє майно на користь ОСОБА_5, що доводиться йому онучкою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер.

Після смерті ОСОБА_6 дружина померлого ОСОБА_7 та син померлого позивач ОСОБА_4 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак зясувалось, що ОСОБА_6 за життя був укладений заповіт на користь ОСОБА_5.

Відповідно до ст.. 145 ЦПК України, якщо у cnpaві необхідно встановити психічний стан особи, то призначення експертизи є обов'язковим.

В порядку підготовки до призначення експерти судом за клопотанням сторін були допитані свідки та витребувані наступні документи, в яких міститься інформація про наступне:

- з пояснень в суді представника відповідачки ОСОБА_2 слід, що ОСОБА_6 був батьком її чоловіка, між ним та його сином позивачем ОСОБА_4 були напружені стосунки через протиправну поведінку сина. При цьому вона з ОСОБА_6 спілкувалась, той був психічно цілком здоровою людиною, однак через напружені стосунки із сином почував себе покинутим та самотнім. Він дуже любив свою онуку, піклувався про неї, після повернення з рейсів за власною ініціативою дарував онучці подарунки, спілкувався з нею, водив її на прогулянки тощо. Жодних ознак психічного захворювання в нього не було. За тиждень до смерті відповідачка відвідувала його, в будинку було не прибрано, однак звалищ сміття, які відображені на доданих до позову ксерокопіях фотокарток, в будинку не було.

- з пояснень допитаного за клопотанням позивача свідка ОСОБА_9 слід, що він був знайомий із померлим ОСОБА_6 в 90-х роках під час роботи на суднах закордонного плавання він працював мотористом, а ОСОБА_6 електриком. В декількох рейсах вони працювали разом. Характеризує померлого як людину вкрай неприязливу, заносчиву, злобну та патологічно жадну. В подальшому, через роки, під час випадкової зустрічі він його не впізнав та не привітався, при цьому був охайно одягнений, хоча мав хворобливий вигляд.

- допитаний за клопотанням позивача свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є знайомим сина померлого та характеризує ОСОБА_6 як неадекватну особу, параноїка, який мав погану память, оскільки називав його під час зустрічі різними іменами. При цьому на вимогу суду розкрити зміст наведених ним понять та їх ознак, в тому числі що саме вказувало в поведінці померлого на наявність паранойї, він не зміг. Пояснив, що зустрічався з ОСОБА_6 не часто, тісно не спілкувався з ним, однак бачив, що ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями, його будинок був захламлений сміттям. Також померлий на його думку був жадібним, оскільки не дав йому автомобільне мастило, а синові не дав болгарку та не допомагав грошима.

- допитана за клопотанням відповідачки свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що померлий доводився їй рідним братом. Про його намір укласти заповіт на користь своєї онуки ОСОБА_6 свого часу розповідав, та близьким родичам про це було відомо. Психічно її брат ОСОБА_6 був цілком здоровий, на жодне психічне захворювання не страждав та в його поведінці ознак такого захворювання не було. Він адекватно себе поводив все своє життя, був спокійним, врівноваженим, принциповим, гарним електриком, був охайний, носив чистий одяг, голився щодня. Він дуже любив свою онучку ОСОБА_5, дарував їй подарунки, цікавився її життям та вона була його віддушиною. При цьому в нього та його сина були напружені стосунки через поведінку сина. До 2006 року вона ОСОБА_6 бачила майже щодня, оскільки доглядала за хворою матірю, яка мешкала разом з ОСОБА_6, та жодних незвичних особливостей в його поведінці не було. Напередодні смерті ОСОБА_6 став відчувати себе покинутим та нікому не потрібним через напружені стосунки з сином, через що, на її думку, в нього міг виникнути депресивний стан. Жодних навязливих ідей, марення, ознак паранойї в його поведінці не було. Вона не бачила, щоб він приносив у будинок сміття

- згідно відповіді начальника Приморського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області 11.07.2002 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, видано дозвіл на придбання, зберігання та носіння газового пістолета ПГШ-790; 11.07.2005 року йому видавався дозвіл на придбання, зберігання та носіння газового пістолета Маузер, зі строком дії до 2014 року (а.с.41)

- за висновком по вирішенню питання про видачу дозволу на придбання мисливської чи газової зброї від 20.05.2002 року та згідно характеристики за місцем проживання, ОСОБА_6 за зареєстрованим місцем проживання мешкає тривалий час, зі слів сусідів характеризується позитивно, спиртні напої не вживає, веде нормальний образ життя, по обліках міліції не значиться (а.с.44, 45);

- відповідно до медичних довідок від 13.07.2005 року, 21.07.2008 року, 27.02.2012 року за висновком ВКК ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, протипоказань до зберігання та носіння зброї не має (а.с.47, 48, 51);

- з відповіді ЦПМСД №4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на диспансерному обліку не перебував (а.с.52);

- згідно відповіді Маріупольської міської психіатричної лікпрні №7, ОСОБА_6 на обліку в цьому закладі не перебував (а.с.53)

- за медичним свідоцтвом моряка від 26.11.2003 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 годен до роботи електромеханіком на судні закордонного плавання (а.с.58)

Таким чином, оскільки проведення судової експертизи з метою визначення психічного стану особи можливе лише за ухвалою суду, а представник позивача наполягав на її призначенні, суд при розгляді справи повинен сприяти сторонам в наданні доказів, а тому призначає по даній справі посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження якої доручає Донецькому обласному центру СПЕ.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст. 145 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ:

Призначити по cпpaві за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, судово-психіатричну експертизу, провадження якої доручити Донецькому обласному центру судово-психіатричних експертиз, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст..384, 385 КК України.

На вирішення експертів поставити наступні питания:

1. Чи страждав станом на 14 квітня 2005 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на будъ-яке психічне захворювання?

2. Чи міг ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 14 квітня 2005 року розуміти значения cвоix дiй та керувати ними?

Надати в розпорядження експертів матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним в 1 томі та амбулаторну картку на імя ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Провадження по цивільній cправі зупинити до отримання висновку експертів.

Суддя: Дзюба М. В.