Провадження № 2/127/2897/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року Вінницький міський суд
Вінницької областів складі:
головуючого - судді Воробйова В.В.,

при секретарі Шведа О.В.,

за участю представника відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом Комунального підприємства
«Одесаміськелектротранс» до ОСОБА_2
про відшкодування упущеної вигоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування упущеної
вигоди, мотивуючи тим, що 22.07.2013 року о 14
год. 50 хв. в м.Одесі по вул.
Гагаріна-Сегедська, відповідач,
керуючи автомобілем «PEVGEOT», державний
номерний знак НОМЕР_1, на регульованому
перехресті при повороті ліворуч,
здійснюючи рух на зелений сигнал
світлофора, не надав перевагу в русі в
зустрічному напрямку, в результаті
чого допустив зіткнення з автомобілем
«Фольксваген» державний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що
призвело до дорожньо-транспортної
пригоди (далі - ДТП).

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 16.09.2013 року
ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу.

В результаті ДТП, яка сталась з вини
відповідача було заблоковано рух
електротранспорту, а саме трамваїв
маршрутів № 17, № 18, № 19 з 14 год. 50 хв. до 17
год. 10 хв., що підтверджується актом про
затримку руху від 22.07.2013 року, та
довідкою №025/107-96 від 23.07.2013 року.

Простоєм трамваїв позивачу було
завдано збитки від втрати доходів та
невиконання обсягів транспортної
роботи на загальну суму в розмірі 9598,21
грн., що підтверджується
довідкою-розрахунком про втрату
доходів від простою трамваїв від 22.07.2013
року.

Відповідачу позивачем була направлена
претензія № 019/2-1995 від 07.11.2013 року про
відшкодування недоотриманих доходів.

Відповідач в добровільному порядку
відмовляється відшкодувати завдані
позивачу збитки, тому позивач
вимушений був звернутись до суду для
захисту своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

В судове засідання представник
позивача не з'явилась, але подала до
суду заяву в якій зазначила, що позов
підтримує в повному обсязі. Розгляд
справи просила провести у її
відсутність.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
просила у задоволенні позову
відмовити. Додатково суду пояснила, що
позовні вимоги пред'явлені лише до
відповідача ОСОБА_2, в той час, як
відповідно до ч.2 ст. 1188 ЦК України,
нести відповідальність за спричинену
шкоду повинні солідарно обидва
власника джерел підвищеної небезпеки,
які були учасниками ДТП, незалежно від
їх вини. Тому, на думку представника
відповідача, посилання позивача на ч.1
ст. 1188 ЦК України є безпідставним. Крім
того, як вважає представник
відповідача, позивач не надав доказів в
обґрунтування розміру упущеної вигоди
на загальну суму в розмірі 9598,21 грн.

Заперечуючи вимоги позивача,
представник відповідача стверджує, що
тривалість простою трамваїв не була б
такою тривалою, якби працівники ДАІ
прибули на місце ДТП вчасно, тобто
протягом 15 хвилин з моменту
повідомлення про ДТП, відповідно до
вимог Інструкції з питань діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС,
затвердженої Наказом МВС України №111
від 27.03.2009 року.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
задоволення позову з таких підстав.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», роз'яснено, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено,
що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме - шкода завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Так, постановою Вінницького міського
суду Вінницької області від 16.09.2013 року
у справі про адміністративне
правопорушення № 127/21630/13-п, ОСОБА_2 було
визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП (а.с. 6).

Вказаною постановою суду було
встановлено, що 22.07.2013 року о 14 год. 50 хв.
в м.Одесі по вул. Гагаріна-Сегедська,
відповідач, в порушення вимог пункту 16.6
Правил дорожнього руху України,
керуючи автомобілем «PEVGEOT», державний
номерний знак НОМЕР_1, на регульованому
перехресті при повороті ліворуч,
здійснюючи рух на зелений сигнал
світлофора, не надав перевагу в русі в
зустрічному напрямку, в результаті
чого допустив зіткнення з автомобілем
«Фольксваген» державний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів.

Тому, суд не бере до уваги твердження
представника відповідача про
солідарну відповідальність перед
позивачем обох учасників вказаної
дорожньо-транспортної пригоди,
оскільки спричинення збитків позивачу,
у цьому випадку, перебуває у причинному
зв'язку саме з неправомірними діями
відповідача, які полягали у
невиконанні ним вимог Правил
дорожнього руху України, що і призвело
до зіткнення з автомобілем під
керуванням водія ОСОБА_3 і, як наслідок,
затримку руху трамваїв маршрутів №17,
№18, №19 у м.Одеса.

Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», роз'яснено, що
при визначенні розміру та способу
відшкодування шкоди, завданої майну
потерпілого, судам слід враховувати
положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
такого ж роду і такої ж якості,
полагодити пошкоджену річ тощо) або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі.

Статтею 22 ЦК України, визначено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Згідно з розрахунком недоотриманих
доходів та витрат Комунальним
підприємством
«Одесаміськелектротранс» внаслідок
затримки руху трамвайних вагонів на
ділянці вул. Сегедська - просп. Гагаріна
в результаті зіткнення двох
автомобілів державний номер НОМЕР_2 та
НОМЕР_1 22.07.2013 року з 14.50 - 17.10 год., розмір
збитків КП «Одесаміськелектротранс»
від простою трамваїв маршрутів №17, №18,
№19 становить 9598,21 грн. (а.с. 8).

Зазначені розрахунки підтверджені
довідкою служби руху КП
«Одесаміськелектротранс» від 23.07.2013
року №025/107-96, добовим рапортом про
роботу трамваїв на маршрутах від 22.07.2013
року (а.с. 9, 74-76).

Відповідачем та його представником під
час розгляду справи не подавались
заяви про призначення відповідної
судової експертизи для з'ясування
такої обставини, як правильність
здійснення розрахунків розміру
збитків завданих КП
«Одесаміськелектротранс» внаслідок
вказаної вище ДТП, в порядку
передбаченому ст. 143 ЦПК України.

Тому, посилання відповідача на
необґрунтованість даних розрахунків
не підтверджені будь-якими належними і
допустимими доказами, оскільки надана
суду представником відповідача, в
заперечення позовних вимог, довідка
аудиторської перевірки, виконана
аудитором-головним бухгалтером ОСОБА_4
Аудиторської фірми «Аудит-МНМ», не може
бути взята судом до уваги відповідно до
ст. 59 ЦПК України, як доказ, який
одержаний з порушенням порядку,
встановленого законом, оскільки при її
виконанні зазначений аудитор-головний
бухгалтер фірми «Аудит-МНМ» не
попереджався про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдивий висновок, що суперечить
вимогам ст.ст. 144, 147 ЦПК України (а.с. 39).

Відповідно до п. 20.3. Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС, затвердженої
Наказом МВС України №111 від 27.03.2009 року,
термін прибуття наряду ДПС на місце ДТП
обчислюється з моменту отримання
інформації про пригоду та не повинен
перевищувати 15 хвилин для підрозділів
ДПС, які обслуговують міста з
чисельністю населення один мільйон та
більше.

Під час розгляду справи судом не
встановлено та суду не було надано
доказів щодо часу повідомлення ДПС
м.Одеси про вказане ДТП, а тому суд не
бере до уваги твердження позивача щодо
наявності причинного зв'язку між
тривалістю простою трамваїв
зазначених маршрутів та діями
працівників ДПС. З цих же підстав суд
критично ставиться до твердження
відповідача та його представника щодо
порушення працівниками ДПС
Державтоінспекції МВС наведеної вище
Інструкції через невчасне прибуття
наряду ДПС на місце ДТП.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку
про задоволення позову, то відповідно
до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід
стягнути на користь позивача судовий
збір в розмірі 229,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України,
Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», ст.ст. 10, 11, 60, 61,
66, 79, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства
«Одесаміськелектротранс» до ОСОБА_2
про відшкодування упущеної вигоди -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Комунального підприємства
«Одесаміськелектротранс» упущену
вигоду в розмірі 9598,21 грн., (дев'ять
тисяч п'ятсот дев'яносто вісім гривень
21 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Комунального підприємства
«Одесаміськелектротранс» судовий збір
в розмірі 229,40 грн. (двісті двадцять
дев'ять гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: