У х в а л а

12 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,суддів:
Парінової І.К., Червинської М.Є.,
Хопти С.Ф., Черненко В.А.,розглянувши
заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 грудня 2013 року
в справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ПАТ КБ «Надра»
звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що між банком та
ОСОБА_1 18 вересня 2008 року було
укладено кредитний договір на суму 10
тис. дол. США з терміном повернення до 15
вересня 2015 року зі сплатою 16,5% річних.
Для забезпечення виконання зобов'язань
за вищевказаним кредитним договором
між банком та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки, згідно якого
поручитель зобов'язався відповідати
перед банком за виконання зобов'язання
позичальником солідарно у повному
розмірі. Також були укладені договори
іпотеки від 16 вересня 2008 року, у
відповідності з якими останній передав
в іпотеку чотири земельні ділянки
площею 0,12 га, 0,1000 га, 0,0999 га
та площею 975 га. Позичальник умови
кредитного договору належним чином не
виконує, унаслідок чого в останнього
утворилась заборгованість, яка станом
на 8 липня 2011 року складає 289
497 грн. 82 коп., яку позивач просив
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 11 червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 12 листопада 2013 року, позов
ПАТ КБ «Надра» задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «Надра» кредитну заборгованість
у розмірі 289 497 грн. 82 коп. Вирішено
питання про судові витрати.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 грудня 2013 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у
відкритті касаційного провадження у
вказаній справі на підставі п. 5 ч. 4 ст.
328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд ухвали
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 грудня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, зокрема положень ч. 3
ст. 254, ст. ст. 256-258, ч. 1, 5 ст.
261, ст. 549, ст. 1050 ЦК України, ст. 61
Конституції України, Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність».

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, заявник
наводить постанову Верховного Суду
України від 25 квітня 2012 року
та постанову Верховного Суду України
від 20 листопада 2013 року,
прийняті при розгляді заяв про
перегляд судових рішень з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року
(із подальшими змінами) № 11 «Про судову
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України», судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК України,
можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалених як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції у цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку було надано Законом «Про
внесення змін до Закону України «Про
судоустрій України» щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ»
від 22 лютого 2007 року № 697-V.
Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним.

Таким чином, на зазначену постанови
Верховного Суду України 25
квітня 2012 року та постанову Верховного
Суду України від 20 листопада 2013 року не
може здійснюватися посилання, як на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Також заявник наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2013 року, в яких мало
місце неоднакове застосування одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, якими було
передано справи на новий розгляд.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року №
11 «Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»,
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
не відбулося застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них
не може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Із доданої до заяви ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2011 року, постанови
Вищого господарського суду України від
28 вересня 2011 року, постанови Вищого
господарського суду України від 12
грудня 2012 року, постанови Вищого
господарського суду України від 7
березня 2013 року, випливає різне
визначення предмета регулювання
правових норм, різні підстава та зміст
позовних вимог й різні фактичні
обставини у порівнянні з ухвалою судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 грудня 2013 року, а тому у
допуску справи до провадження
необхідно відмовити.

Керуючись статтею 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про перегляд ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 грудня 2013 року в
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором до провадження Верховного
Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:І.К.
Парінова С.Ф. Хопта М.Є. Червинська
В.А. Черненко