Справа № 175/401/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Шабанова А.М.,

при секретарі - Ратушній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Солярис», ОСОБА_3, 3-тя особа: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
визнання добросовісним набувачем,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Солярис», ОСОБА_3,
3-тя особа: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
визнання добросовісним набувачем.

Позивач у судовому засіданні 18 лютого
2014 року позовні вимоги підтримав та
просив суд визнати його добросовісним
набувачем та єдиним власником квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 397,8 кв.м.,
житловою площею 222,9 кв.м. Наступні
судові засідання просив суд проводити
за його відсутності.

Представник відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Солярис»
у судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином, причину
своєї неявки у судове засідання суду не
повідомив.

Представник 3-ї особи приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 у судовому
засіданні 18 лютого 2014 року просив суд
винести рішення відповідно до вимог
чинного законодавства. Наступні судові
засідання просив суд проводити за його
відсутності.

Суд, вислухавши у судовому засіданні
пояснення позивача та представника 3-ї
особи, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані сторонами докази та
наведені ними доводи, вважає, що
позовні вимоги законні, обґрунтовані
та підлягають задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що 02 лютого 2013 року позивачем у ОСОБА_3
за договором купівлі - продажу була
придбана квартира АДРЕСА_1, будинок 16,
загальною площею 397,8 кв.м., житловою
площею 222,9 кв.м., на другому поверсі в
житловому будинку літ. А-4. Даний
договір був посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за № 281, та
зареєстровано в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно від 02.02.2013 року,
індексний номер 259984, реєстраційний
номер об'єкта нерухомого майна № ,
номер запису про право власності № 78129.
В даній квартирі позивач мешкає зі
своєю сім'єю та двома малолітніми
дітьми ( ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1),
повністю сплачує комунальні послуги та
використовує квартиру як житлове
помешкання.

20 листопада 2013 року ОСОБА_3 направив
позивачу повідомлення про те, що ним не
в повному обсязі були виконані
зобов'язання за договором купівлі -
продажу, а саме позивач не в повному
обсязі розрахувався з останнім.

Як пояснив позивач у судовому
засіданні, ОСОБА_3 у своєму листі -
претензія натякає на те, що він у разі
не отримання грошей в повному обсязі
звернеться до суду з позовом до мене
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним. Також, ОСОБА_3 не визнає в
своєму листі -претензії права
власності позивача на придбану
квартиру в зв'язку з раніше викладеними
обставинами пов'язуючи їх з тим, що
позивач не виконав умови договору
купівлі-продажу. Більш того, на початку
січня 2014 року йому стало відомо, що
належна йому квартира 27.07.2013 року
зареєстрована в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно за №01,
номер запису про право власності 185957 за
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Солярис». Право
власності Товариством з обмеженою
відповідальністю «Солярис» набуте на
підставі ухвали Господарського суду
Дніпропетровської області від 24.07.2013
року. Дана ухвала 19.09.2013 року була
скасована за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Солярис».
На думку позивача, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Солярис»
також порушує його законні права як
власника нерухомого майна, а саме
квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з чим він
вимушений звернутися з позовом до
відповідачів за захистом своїх
майнових прав на придбану квартиру.

Так, відповідно до п.4 Договору
купівлі-продажу квартири від 07.02.2013
року: продаж здійснено за домовленістю
сторін за суму 596 000 гривен, які
продавцем (ОСОБА_3) одержані повністю
від Покупця (ОСОБА_1) при підписанні
цього договору. Сторони підтверджують
факт повного розрахунку за продане
нерухоме майно. Правові наслідки
укриття розміру дійсні продажної ціни (
в тому числі роз'яснено Покупцю те, що у
випадку розірвання цього договору він
має право на отримання суми, зазначеної
в договорі) відчуженого майна, сторонам
нотаріусом роз'яснено. Отже, умови по
договору по розрахуванню за придбану
квартиру мною виконані повному обсязі.

Відповідно до п.4 Договору купівлі -
продажу продавець (ОСОБА_3) свідчить, що
на момент укладання договору нерухоме
майно не перебуває під арештом чи
забороною, щодо нього не ведуться
судові спори воно не заставлено, у
податковій заставі, іпотеці не
перебуває, відносно нього не укладено
будь яких договорів з відчуження чи
щодо користування з іншими особами,
відносно цього майна не встановлено
сервітуту ні за договором, ні за
законом, ні за заповітом або рішенням
суду, треті особі не мають права на
нерухоме майно.

Виходячи з вище викладеного, позивач
являється добросовісним набувачем на
квартиру. Крім того, на момент
укладання договору купівлі -продажу
квартири позивач та ОСОБА_3 виконали в
повному обсязі всі умови, у зв'язку з
чим відповідачі безпідставно не
визнають право власності позивача на
квартиру.

Статтею 3 ЦК України передбачено, що
загальні засади цивільного
законодавства це неприпустимість
позбавлення права власності, щ
випадків, встановлених Конституцією
України та законом; судовий захист
цивільні права та інтересу;
справедливість, добросовісність та
розумність, у зв'язку з чим позивач
вимушений звернутися з позовом до
відповідачів за захистом своїх
майнових прав придбану квартиру.

Відповідно до ст.41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності, непорушним.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання йог
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також. разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Відповідач при здійсненні
реєстрації право власності на належне
позивачу нерухоме майно не визнав його
майнового права, що суперечить діючому
законодавству та повністю надає
позивачу право звернутися до суду з
посиланням на вказану норму закону.

На підставі ст.334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом Якщо договір про
відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача
виникає з моменту такої реєстрації.

Майнове право на спірну квартиру
позивачем набуте на підставі договору
купівлі - продажу квартири.

Згідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно
відчужене особою, яка не мала на це
права, добросовісний набувач набуває
праві власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 ЦК України майно не
може бути витребуване у нього.

Статтею 388 ЦК України передбачено, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знаті (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі якщо майно:
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;
вибуло з володінні власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно
було набуте безвідплатно в особи, яка
не мала права його відчужувати, власник
має право витребувати його від
добросовісного набувача у всіх
випадках.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу ( ст. 16 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлено судом.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 110,
130, 173, 174, 130, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, ст.ст.
3, 15, 16, 334, 392 ЦК України, ст.41 Конституції
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Солярис»,
ОСОБА_3, 3-тя особа: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
визнання добросовісним набувачем, -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженець міста Дніпропетровська,
паспорт серії НОМЕР_3 виданий 10 серпня
1995 року Самарським РВ ДМУ УМВС України
у Дніпропетровській області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
зареєстрований по АДРЕСА_2)
добросовісним набувачем та єдиним
власником шестикімнатної квартири
АДРЕСА_1 в літ. А-4 до складу якої
входять: вітальня площею 64,9 кв.м.;
житлова кімната 1 площею 23,2 кв.м.;
житлова кімната 2 площею 30,4 кв.м.;
житлова кімната 3 площею 53,3 кв.м.;
житлова кімната 4 площею 30,3 кв.м.;
житлова кімната 5 площею 20,8 кв.м.;
санвузол площею 18,6 кв.м.; коридор площею
18,1 кв.м.; гардеробна площею 12,8 кв.м.;
туалет площею 2,0 кв.м.; кухня-столова
площею 46,7 кв.м.; котельня площею 7,6 кв.м.;
санвузол площею 8,9 кв.м.; сход. кліт.
площею 4,0 кв.м.; балкон І площею 0,6 кв.м.;
балкон ІІ площею 0,6 кв.м.; мансарда з
літерою м.с., загальною площею 397,8 кв.м.
житловою площею 222,9 кв.м. на другому
поверсі в житловому будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
А.М.Шабанов