АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/199/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С.О. Доповідач -
Свистунова О.В.Категорія 34
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
Свистунової О.В.

суддів Ремеза В.А.,
Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Книш К.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування
збитків пов»язаних з відновленням
попереднього стану речі, та стягнення
понесених збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування збитків пов»язаних з
відновленням попереднього стану речі,
та стягнення понесених збитків та
моральної шкоди, який було уточнено та
просили стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_3 суму збитків пов»язаних
з відновленням попереднього стану речі
у розмірі 56 210, 98 грн., суму понесених
збитків у розмірі 707,48 грн., суму
моральної шкоди у розмірі 8000 грн.,
судовий збір у розмірі 689, 19 грн. Також,
просили стягнути з відповідачки на
користь позивача ОСОБА_4 суму моральної
шкоди у розмірі 4000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2013
року позовні вимоги задоволені
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
відповідачки ОСОБА_3 суму збитків
пов»язаних з відновленням
попереднього стану речі у розмірі 56 210,
98 грн. та збитки в сумі 707,48 грн., всього 56
918 грн. 46 коп. та понесені судові витрати
в розмірі 569 грн.18 коп. В частині
позовних вимог щодо стягнення
моральної шкоди, як за вимогами ОСОБА_3
так і вимогами ОСОБА_4 відмовлено.

Крім того, додатковим рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07 березня 2014 року
вирішено питання щодо повернення
особі, відповідальній за шкоду,
замінених деталей та агрегатів, які
мають певну вартість. Позивачку ОСОБА_3
зобов»язано передати ОСОБА_2 деталі та
агрегати, що були замінені при
відновлювальному ремонті автомобіля
Mazda 6 2.0i Executive 5 AT ( GG/GY) Ю державний номер
НОМЕР_1, після відшкодування шкоди у
розмірі 56 210,98 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що 20 лютого 2013
року у м. Дніпропетровську на
перехресті вул.. Героїв Сталінграду та
вул. Вакуленчука відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу Hyndai Santa Fe,
державний номер НОМЕР_3, яким керувала
відповідачка ОСОБА_2, яка виконуючи
поворот ліворуч не надала дорогу та
скоїла зіткнення з транспортним
засобом Mazda 6, державний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_4 і який належить
ОСОБА_3, який рухався прямо у
зустрічному напрямку, в результаті
чого, транспортний засіб Mazda 6,
державний номер НОМЕР_1 виїхав за межі
проїзної частини і скоїв наїзд на
пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а
автомобіль Hyndai Santa Fe, державний номер
НОМЕР_3 скоїв наїзд на транспортний
засіб Kia Sorento державний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_8. Внаслідок ДТП
автомобіль ОСОБА_3 зазнав ушкоджень.

Постановою судді Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
27 березня 2013 року винною у даній
дорожньо-транспортній пригоді визнано
відповідачку, за ст. 124 КУпАП
притягнуто до адміністративної
відповідальності. Зазначена постанова
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 березня 2013 року
відносно ОСОБА_2 набрала законної сили.

Згідно до звіту спеціаліста № 1303
ПП «ОСОБА_5» від 09 квітня 2013 року про
визначення вартості відновлюваного
ремонту та оцінку вартості
матеріального збитку завданого
власнику КТЗ - вартість відновлюваного
ремонту автомобіля Mazda 6, державний
номер НОМЕР_1, без урахування
коефіцієнту фізичного зносу складових,
що підлягають зміні складає 105 468, 71 грн.

02 квітня 2013 року ОСОБА_3 передала
ПП ОСОБА_9 по акту прийому-передачі
свій автомобіль на
ремонтно-відновлювальні роботи
зазначені у довідці про ДТП та згідно
звіту № 1303. Згідно до рахунку фактури №
0030/04 від 30 квітня 2013 року вартість
ремонту автомобіля Mazda 6, державний
номер НОМЕР_1 склала 106 210, 98 грн. -
реальні збитки.

11 квітня 2013 року ОСОБА_3 було подано
МТСБУ заяву на виплату страхового
відшкодування відповідно до ст. 35 ОСЦВ
та 12 липня 2013 року МТСБУ було
перераховано на рахунок ОСОБА_3
страхове відшкодування у
максимальному розмірі ліміту
відповідальності, розмір якого
становить 50 000,00 грн.

16 липня 2013 року ОСОБА_3 отримала на
свій рахунок страхове відшкодування у
розмірі 50 000, 00 грн., що підтверджено
банківською випискою № 76598 від 18 липня
2013 року (т.с.1.а.с.84). Оскільки,
відповідачкою не було укладено
Договору про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, в подальшому МТСБУ буде мати
право звернутись до відповідачки щодо
стягнення з винної особи суми
виплаченого страхового відшкодування.

Суд першої інстанції, встановивши
факт спричинення відповідачкою
матеріальної шкоди автомобілю
позивачки, керуючись ст.1188 ЦК України,
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність права позивачки на
відшкодування їй такої шкоди за
рахунок відповідача. А тому, на думку
колегії суддів обґрунтовано стягнув з
останньої збитки у сумі 707, 48 грн., з
яких: 450 грн. - витрати на складання
звіту; витрати на відправлення
телеграми в розмірі 63,12 грн.; витрати на
рентгеноплівку у розмірі - 60,10 грн. та
витрати за висновок спеціаліста
судово-медичного експерта у розмірі -
134, 26 грн. Крім того, стягнуто з
відповідачки на користь позивачки
ОСОБА_3 понесені судові витрати у
розмірі 569,18 грн.

Однак, у розумінні ст..1192 ЦК
України, розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

В ході розгляду справи у суді
апеляційної інстанції стороною
позивачів було визнано факт того, що
фактично реальні витрати для
відновлення попереднього стану речі
ОСОБА_3 не понесені. Тобто, вимоги
позивачки в частині відшкодування на
її користь збитків пов»язаних з
відновленням попереднього стану речі у
розмірі 56 210,98 грн. є передчасними,
оскільки, у суді не доведені реальні
витрати, які були фактично понесені
позивачкою ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в даному випадку,
звернення позивачів до суду без
фактичного понесення реальних збитків
для відновлення попереднього стану
речі внаслідок спричинення
відповідачкою матеріальної шкоди
автомобілю позивачки, є передчасним, а
відтак, і висновки суду першої
інстанції щодо задоволення заявлених
позовних вимог у цій частині є
безпідставними та такими що підлягають
скасуванню та відмові у їх задоволенні.

Однак, доводи апеляційної скарги, що
рішення суду ґрунтувалося на
недопустимому доказі - Звіті № 1303 ПП
«ОСОБА_5» від 09 квітня 2013 року про
визначення вартості відновлюваного
ремонту та оцінку вартості
матеріального збитку завданого
власнику КТЗ , колегія суддів не може
взяти до уваги, оскільки, дослідження
проводилося суб»єктом оціночної
діяльності, аварійним комісаром -
Рубель Павлом Андрійовичем, який має
відповідну кваліфікацію та його
зареєстровано в Державному реєстрі
оцінювачів як оцінювача, який має право
здійснювати оцінку майна та майнових
прав у тому числі і оцінку машин,
обладнання, дорожніх транспортних
засобів…, що підтверджується
Свідоцтвом Фонду державного майна
України про реєстрацію в Державному
реєстрі оцінювачів № 4720 від 12 липня 2006
року (а.с.52), крім того 23 червня 2011 року
на його ім»я видано сертифікат
суб»єкта оціночної діяльності, строк
дії якого до 22 червня 2014 року, а 12 липня
2012 року видано Посвідчення про
підвищення кваліфікації оцінювача МФ
№ 7353-ПК. Зазначений суб»єкт оціночної
діяльності діє на підставі Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні» від 12.07.2001 р.№2658-ІІІ.

Розрахунки здійснювалися на
підставі: Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України і
Фонду Державного майна України №
142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, в
редакції наказу Міністерства юстиції
України і Фонду Державного майна
України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04 серпня 2009 року під №
724/16740 зі змінами; Національного
стандарту №1 «Загальні засади оцінки
майна і майнових прав», затверджений
Постановою КМУ від 10.09.2003р. №1440;
Довідника "Бюлетень автотоварознавця"
ДНДІСЕ ІОЦ СЕУ випуск № 69; Комп'ютерної
системи для складання ремонтних
калькуляцій "AUDAТЕХ", Німеччина;
Современные технологи восстановления
пластмассовых деталей.
Рута-консалтинг. Донецк. 2001 г.; Типові
нормативи трудомісткості на технічне
обслуговування і ремонт автомобілів;
Програми DonREST для розрахунку вартості
нових та які були у експлуатації КТЗ.

Представник Відповідача зазначає, що
судом не взято до уваги, що у постанові
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" від 27.03.1992 року роз'яснено, що при
стягненні на користь потерпілого
вартості пошкодженого майна
враховується зношеність пошкодженого
майна.

Зазначена норма застосовується у
тому разі, якщо Позивач 1 стягував би з
Відповідача на свою користь вартість
майна (вартість автомобіля у цілому).
Однак, Позивач 1 стягує на свою користь
не вартість майна (вартість
автомобіля), а збитки пов'язанні з
відновленням попереднього стану речі,
так як автомобіль не вважається
фізично знищеним, та встановлено факт
можливості, та економічної доцільності
відновлення автомобіля відповідно до
технічних вимог виробника.

Відповідач, заперечуючи проти доводів
та доказів позивачів, всупереч вимогам
ст.ст.11, 60 ЦПК України доказів, які б
спростовували докази позивача та
обґрунтовували б його заперечення, не
надав. А заявлене ним в ході розгляду
справи клопотання про призначення
судової товарознавчої експертизи
просив залишити без розгляду про що
особисто заявив у судовому засіданні.

Так, колегією суддів було встановлено,
що суд першої інстанції у судовому
засіданні роз»яснив сторонам їх права
та обов»язки. Представник відповідачки
у судовому засіданні заявив клопотання
про забезпечення доказів у справі, у
тому числі і щодо призначення судової
авто товарознавчої експертизи
(а.с.101-102), у зв»язку з чим у суда не було
необхідності у повторному роз»ясенні
такого права стороні. Крім того, саме
представник відповідачки, в ході
розгляду справи просив залишити на
даному етапі клопотання щодо
призначення експертизи без розгляду. А
тому є безпідставним зазначення у
апеляційній скарзі на порушення в
даній частині судом першої інстанції
норм процесуального права.

Крім того, в суді апеляційної
інстанції, для всебічного і повного
з»ясування обставин у справі,
задовольняючи клопотання ОСОБА_2, було
призначено судову авто товарознавчу
експертизу. Висновком судового
експерта авто товарознавця № 2802-13 від
09.01.2014 року визначено, що ринкова
вартість автомобіля Mazda 6, державний
номер НОМЕР_1 на дату оцінки 20 лютого 2013
року згідно матеріалів цивільної
справи і адміністративного
матеріалу№201/3417/13 складає величину 116
872,60 грн. Визначити вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля Mazda 6, державний
номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 внаслідок ДТП на
дату оцінки 20 лютого 2013 року згідно
матеріалів цивільної справи і
адміністративного матеріалу №201/3417/13
експерт не має можливості в зв»язку з
тим, що в Дніпропетровському НДІСЕ
відсутня інформація про ціни на
замінювані складові на період скоєння
ДТП, тобто на 20.02.2013 року, а
використовувані програмні комплекси
супроводжуються, як правило, їх
періодичним оновленням без збереження
тих чи інших даних (цін на змінювані
складові; трудомісткості нормо/годин
та інше), враховуючи наявність мережі
ресурсу Інтернет, ціни яких також
супроводжуються зміною або оновленням
без збереження, тобто цінова
інформація регулярно змінюється,
вказані матеріали цивільної справи і
адміністративного матеріалу №201/3417/13
також не мають даних щодо цін на
змінювані складові на 20 лютого 2013 року
то і визначити вартість матеріального
збитку на вказану в ухвалі суду дату не
має можливості. Визначити вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Mazda 6, державний номер НОМЕР_1 згідно
матеріалів цивільної справи і
адміністративного матеріалу №201/3417/13
експерт не має можливості в зв»язку з
тим, що в Дніпропетровському НДІСЕ
відсутня інформація про ціни на
замінювані складові на період скоєння
ДТП, тобто на 20.02.2013 року, а
використовувані програмні комплекси
супроводжуються, як правило, їх
періодичним оновленням без збереження
тих чи інших даних (цін на змінювані
складові; трудомісткості нормо/годин
та інше), враховуючи наявність мережі
ресурсу Інтернет, ціни яких також
супроводжуються зміною або оновленням
без збереження, тобто цінова
інформація регулярно змінюється,
вказані матеріали цивільної справи і
адміністративного матеріалу №201/3417/13
також не мають даних щодо цін на
змінювані складові на 20 лютого 2013 року
то і визначити вартість матеріального
збитку на вказану в ухвалі суду дату не
має можливості (а.с.215-228).

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано прийняв як
доказ висновок спеціаліста, оскільки,
він був отриманий в передбаченому
порядку ліцензованим експертом.
Висновок судової автотоварознавчої
експертизи не спростував висновків
спеціаліста, відповідачем та його
представником переконливих аргументів
чи доказів на спростування вказаного
висновку до суду не надано; вказаний
висновок узгоджується з іншими
матеріалами справи і не протирічить їм.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

З огляду на презумпцію вини завдавача
шкоди відповідач звільняється від
обов»язку відшкодовувати шкоду, у тому
числі і моральну, якщо доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Представник відповідача, заперечуючи
проти вимог позивачів не надав суду
належних доказів у підтвердження своїх
заперечень.

Судова колегія також не може
погодитися з апелянтом щодо не
доведення позивачами спричинення їм
діями відповідача моральної шкоди,
виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що
внаслідок винних дій відповідача було
пошкоджено автомобіль, який належить
позивачці - ОСОБА_3 на праві власності,
що підтверджено копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
(а.с.129), яка протягом тривалого часу
була позбавлена можливості
користуватися транспортним засобом,
вимушена витрачати кошти на його
відновлення, оскільки, відповідачка в
добровільному порядку не відшкодувала
завдану шкоду, неможливість
користуватися транспортним засобом
спричинила їй певні незручності для
організації свого побуту, пересування
її та членів її сім'ї.

Однак, рішенням першої інстанції у
задоволенні вимог позивачів щодо
стягнення на їх користь з відповідачки
суми у відшкодування моральної шкоди -
відмовлено. Колегія суддів не
погоджується із зазначеним висновком
суду, оскільки, відповідно до вимог ст.
1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній чи юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
Матеріалами справи встановлено
наявність причинно-слідчого зв»язку
між винними діями, пов»язаними з
порушенням вимог ПДР України
відповідачки і завданням шкоди
позивачам, оскільки, вказаними
протиправними діями відповідачки
ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_3 було завдано
матеріальної шкоди. Однак, позивачами
не оскаржено рішення суду першої
інстанції, а за скаргою самого
відповідача не може бути задоволено
вимогу, оскільки, його процесуальний
стан не може бути погіршено на підставі
його апеляційної скарги, а не скарги
позивачів, які погодились із рішенням.

У той же час доводи, наведені в
апеляційній скарзі щодо права
звернення до суду двох позивачів зі
спільним позовом, а також щодо
порушення ними ст.. 126 ЦПК України
колегія суддів прийняти не може,
оскільки, у відповідності до вимог ст..
32 ЦПК України позов може бути
пред»явлений спільно кількома
позивачами або до кількох
відповідачів. Кожен із позивачів або
відповідачів щодо другої сторони діє в
цивільному процесі самостійно. Участь
у справі кількох позивачів
допускається, якщо: предметом спору є
спільні права чи обов»язки кількох
позивачів чи відповідачів; права і
обов»язки кількох позивачів чи
відповідачів виникли з однієї
підстави; предмет спору є однорідні
права і обов»язки. Крім того,
представник Відповідача зазначає щодо
порушення ст.126 ЦПК України, однак,
позивачами подано до суду спільний
позов до одного відповідача, а тому
відсутні підстави для об»єднання чи
роз»єднання позовів у порядку
передбачено ст.. 126 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
якщо позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог. Колегією суддів
встановлено, що позивачами спільно, при
зверненні до суду із зазначеним
позовом, було сплачено судовий збір у
розмірі 1189,19 грн. виходячи з ціни
позову, яка складала 118 918,46 грн., з
урахуванням в тому числі і вимог щодо
моральної шкоди як на користь
позивачки ОСОБА_3 так і позивача ОСОБА_4,
і що підтверджується квитанцією в
матеріалах справи (а.с.2). До початку
розгляду справи, 19.07.2013 року позивачами
було подано заяву про уточнення
позовних вимог, відповідно до якої ціна
позову складає 68 918,46 грн. і відповідно
судовий збір, який підлягав сплаті,
складав - 689,19 грн. Оскаржуваним
рішенням стягнуто з відповідачки на
користь ОСОБА_3, в рахунок
відшкодування судових витрат у справи -
569 грн. 18 коп., пропорційно до
задоволених вимог, а тому, колегія
суддів не бере до у ваги доводи
апеляційної скарги у цій частині.

Інші доводи, приведені в
апеляційній скарзі, не можуть бути
підставою для скасування рішення суду,
оскільки вони зводяться до іншої
оцінки фактичних обставин справи, яка
відрізняється від зробленої судом
першої інстанції оцінки, і висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Суд першої інстанції
розглянув справу у відповідності із
вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
10 жовтня 2013 року у частині щодо
стягненні з відповідачки на користь
позивачки ОСОБА_3 збитків пов»язаних з
відновленням попереднього стану речі у
розмірі 56 210,98 грн., у зв»язку з їх
передчасним заявленням, підлягає
скасуванню та ухваленню в цій частині
рішення про відмову у задоволення
позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає що рішення суду, в іншій
оскаржуваній частині, відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону, ухвалене
відповідно до вимог ст..ст. 213, 214 ЦПК
України та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2013
року в частині стягненні з ОСОБА_2 на
користь позивачки ОСОБА_3 збитків
пов»язаних з відновленням
попереднього стану речі у розмірі 56 210,98
грн. - скасувати.

Відмовити у задоволенні вимог
ОСОБА_3 про стягненні з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 збитків пов»язаних з
відновленням попереднього стану речі у
розмірі 56 210,98 грн.

У іншій оскаржуваній частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді