Справа № 265/2757/14-ц
Провадження № 6/265/232/14
У Х В А Л А

29 квітня 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Хайтуловій
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Маріуполя
Донецької області подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
(далі по тексту Орджонікідзевського
ВДВС ММУЮ) про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання нею своїх
зобов'язань, -

В С Т А Н О В И В :

Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання нею своїх зобов'язань,
посилаючись на те, що На виконанні в
Орджонікідзевському ВДВС
Маріупольського МУЮ перебувають:
вимога Ф-858у від 01.07..2013 року, видана УПФУ
в Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1
недоїмку у розмірі 4096,64 грн., вимога від
01.07.2013 року, видана УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1
недоїмку у розмірі 1027,92 грн. У ході
примусового виконання, боржником
добровільно виконавчий документ не
виконується, сплачено частково борг у
розмірі 478,01 грн. Згідно даних обліку
Центру №1 надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Маріуполя
та Новоазовського району при УДАІ
ГУМВС України в Донецькій області,
транспортні засоби за боржником не
зареєстровані. У Державну податкову
службу України відомості про номера
рахунків, відкритих у банках та інших
фінансових установах
боржниками-юридичними особами та/або
фізичними особами-підприємцями-від
відповідних фінансових установ не
надходила. У державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
відомості відсутні, згідно
інформаційної довідки з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
за №9874380. 25.02.2014 року державним
виконавцем направлялась повістка
ОСОБА_1, з викликом до відділу ДВС, але
боржниця не з'явилась. 17.03.2014 року
державним виконавцем на підставі ст.11
ЗУ «Про виконавче провадження» було
винесено постанову про привід боржниці
ОСОБА_1, до відділу ДВС 27.03.2014
року,привід працівниками
Орджонікідзевського РВ
Маріупольського МУ не забезпечено.
17.03.2014 року державний виконавець на
підставі ст.57 ЗУ «Про виконавче
провадження» було винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони про відчуження, а саме на все
рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1
Державний виконавець здійснив захід за
адресою реєстрації боржниці, а саме:
АДРЕСА_1, для перевірки майнового стану
боржника, але потрапити до будинку не
було можливості, залишено повістку з
викликом до відділу в поштовій скрині.
Станом на 24.04.2014р. боржником не вчинено
дій направлених на виконання рішення
суду, що свідчить про умисне його не
виконання. Орджонікідзевський ВДВС
ММУЮ просить суд встановити тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1 до виконання нею своїх
зобов'язань.

У судове засідання представник
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ не
з'явився з невідомих суду причин, про
слухання справи повідомлявся
своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.377-1 Цивільного
процесуального кодексу України від 18
березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом ЦПК
України) суд негайно розглядає подання
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця. З урахуванням
наведеного, суд вважає за можливим
розглянути подання у судовому
засіданні на підставі доказів, які
маються в матеріалах справи, без участі
представника державної виконавчої
служби.

Дослідивши надані матеріали, суд
вважає, що подання задоволенню не
підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом ЗУ «Про
виконавче провадження») у випадках,
коли особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї судовим
рішенням державний виконавець має
право у процесі здійснення виконавчого
провадження звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» від 21 січня 1994 року
№3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями)
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, у разі, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, до виконання
ним зобов'язань.

Крім того, право на свободу пересування
та право залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну, визначається
Протоколом №4 до Конвенції про захист
прав та основних свобод людини від 04
листопада 1950 року (Конвенцію
ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17
липня 1997 року), який гарантує деякі
права і свободи, що не включені до
Конвенції та першого Протоколу до неї
(відкритий для підписання 16 вересня 1963
року). Зокрема, стаття 33 Конституції
України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР
(зі змінами та доповненнями) без
суттєвих змін відтворює це конвенційне
положення.

Свобода пересування не є абсолютним
правом. Вона може бути правомірно
обмежена державою, але лише за певних
умов: такі обмеження мають бути
передбачені національним законом,
відповідати критерію «необхідності у
демократичному суспільстві» та
слугувати правомірній меті (інтереси
національної або громадської безпеки,
забезпечення громадського порядку,
запобігання злочинам, охорона здоров'я
або моралі, захист прав і свобод інших
осіб). Крім того, п.4 ст.2 Протоколу №4
встановлює, що право на свободу
пересування можуть у певних
місцевостях підлягати обмеженням, що
встановлені згідно із законом і
виправдовуються суспільними
інтересами.

За таких підстав, суд вважає, що
подання Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
до виконання нею своїх зобов'язань є не
обґрунтованим та в його задоволенні
слід відмовити, оскільки свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом,
гарантується Конституцією України.
Крім, того у справі відсутні будь-які
докази про наявність або відсутність у
ОСОБА_1 паспорта - громадянки України.
Не надано доказів щодо наявності у
боржника закордонного паспорту, або
наявності у компетентних органів заяви
боржника про отримання такого, не
надано доказів, які б давали підстави
вважати, що боржник має намір виїхати
за кордон тимчасово або на постійне
місце проживання, а також те, що не
застосування таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
до виконання нею своїх зобов'язань -
відмовити.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга, що подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя________________ Т.С.Адамова