Справа № 728/561/14 Провадження №
22-ц/795/975/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Пархоменко П. І. Доповідач - Позігун М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіПозігуна
М.І.суддів:Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.при
секретарі:Остапенко Г.С.за
участю:позивача ОСОБА_5, представника
відповідача - Будлянського В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Чернігівській області на рішення
Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 27 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Матіївської сільської ради
Бахмацького району, Головного
управління Держземагенства у
Чернігівській області про визнання
права на право безкоштовної
приватизації землі для дачного
будівництва,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі Головне
управління Держземагенства у
Чернігівській області просить
скасувати рішення Бахмацького
районного суду Чернігівської області
від 27 березня 2014 року, яким частково
задоволено позовні вимоги, визнано за
ОСОБА_5 право на завершення
приватизації земельної ділянки НОМЕР_1,
яка за життя була виділена ОСОБА_7
(помер ІНФОРМАЦІЯ_1), на підставі
рішення виконавчого комітету
Матіївської сільської ради
Бахмацького району Чернігівської
області, орієнтовною площею 0.0504 га та
право отримати свідоцтво про право
власності на своє ім'я на вказану
земельну ділянку, ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог. Незаконність рішення
суду апелянт обгрунтовує
невідповідністю висновків суду про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог фактичним обставинам
справи, оскільки судом рішення
ухвалено без врахування роз'яснень,
викладених в листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, за
відсутності даних про наявність у
спадкодавця права власності на
конкретну земельну ділянку та доказів
порушення відповідачем цивільних прав
позивача, яка до Держземагенства з
приводу приватизації земельної
ділянки не зверталася до 25 березня 2014
року. Крім того, за доводами апелянта,
судом не було враховано, що рішення
виконавчого комітету Матіївської
сільської ради № 47 від 30.09.1997 року не
було виконане на момент введення в дію
Земельного кодексу України, тобто
станом на 01.01.2002 року, а тому воно
підлягає виконанню відповідно до вимог
пункту 1 розділу Х Перехідних положень
та статей 116, 118, 122 ЗК України.

Заслухавши доповідача, учасників
судового процесу. перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, суд приходить до слідуючого
висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_7

Згідно свідоцтва про право власності
на спадщину за законом від 20 лютого 2014
року спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є
його дружина ОСОБА_5, яка не має
можливості приватизувати земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 0,0504 га в СТ
„Трудівник", яка була за життя надана
її чоловіку та який не здійснив
необхідних дій для її приватизації.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки померлий ОСОБА_7 не набув
права власності на земельну ділянку,
проте розпочав процедуру приватизації
земельної ділянки відповідно до
чинного законодавства України, а
органами місцевого самоврядування
відмовлено ОСОБА_5 у завершенні
процедури приватизації, то вона має
право на визнання за нею відповідного
права в порядку спадкування - права на
завершення приватизації та одержання
державного акта на право власності на
землю на ім'я спадкоємця.

Такі висновки суду ґрунтуються на
матеріалах справи та відповідають
вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Бахмацького районного суду
від 02 грудня 2013 року підтверджено
членство ОСОБА_7 в садівничому
товаристві „Трудівник" та виділення
йому ділянки НОМЕР_1 площею 504 кв.м
(а.с.14).

Факт передачі ОСОБА_7 у приватну
власність земельної ділянки площею 0,0504
га, що розташована в СТ „Трудівник",
також підтверджується рішенням
виконавчого комітету Матіївської
сільської ради №47 від 30 вересня 1997 року
(а.с.15-16).

Оскільки за життя спадкодавець ОСОБА_7
набув право на безкоштовну
приватизацію земельної ділянки
відповідно до положень Декрету
Кабінету Міністрів України „Про
приватизацію земельних ділянок", то в
силу статей 116, 118, 122 та вимог пункту 1
розділу Х Перехідних положень ЗК
України таке право на завершення
приватизації перейшло до його
спадкоємця, яким є позивач,
підтвердженням чого є отримання нею
20.02.2014 року свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1.

Зазначені положення земельного
законодавства щодо переходу до
спадкоємців права спадкодавця на
завершення приватизації узгоджуються
і з положеннями ст. 1218 ЦК України,
згідно якої до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Таким чином, обраний позивачем спосіб
захисту права не суперечить положенням
ст.16 ЦК України, оскільки з врахуванням
матеріалів справи, відсутність рішення
суду про визнання за конкретною особою
права на спадкування права на
завершення приватизації,
унеможливлювало прийняття позитивного
рішення органом приватизації, виходячи
з повноважень останнього, який
наполягав на наявності у позивача
права на приватизацію земельної
ділянки на загальних підставах, а не в
порядку спадкування.

При цьому апеляційний суд враховує, що
судом не приймалося рішення про
порядок проведення завершення
приватизації земельної ділянки
спадкоємцем, який регламентується
статтями 116, 118, 122 та пунктом 1 розділу Х
Перехідних положень ЗК України та
іншими нормативно-правовими актами
щодо порядку саме безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами, тобто отримання
земельної ділянки у власність без
будь-якої компенсації державі її
вартості, а не звільнення від оплати
робіт, пов'язаних з розробкою
документації із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність.

За викладених обставин, рішення суду
першої інстанції ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду не спростовують, а тому
апеляційну скаргу належить відхилити,
а рішення суду - залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом відмовлено
в задоволенні апеляційної скарги, то з
врахуванням положень ЦПК України
відсутні підстави для перерозподілу
судових витрат, а оскільки апеляційним
судом законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції
переглядається в межах доводів
апеляційної скарги, то посилання
позивача в запереченнях на апеляційну
скаргу щодо стягнення на її користь
судових витрат за відсутності
апеляційної скарги на незаконність
рішення суду в цій частині не можуть
бути підставою для їх стягнення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Чернігівській області відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 27 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: