ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/412/14-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2014 року
смт.
Золочів

Золочівський районний суд
Харківської області у складі:

Головуючого - судді Юхименко О.М.,

за участі секретаря - Попової
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Золочівського
районного суду Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Великорогозянської сільської ради
Золочівського району Харківської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
відповідним позовом, в якому просить
визнати за нею право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, на 1/2 частину
садибного житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, у віці 52 років,
помер її чоловік ОСОБА_2. Після смерті
якого позивач, як його єдина
спадкоємиця, прийняла спадщину,
проживаючи на день його смерті спільно
з ним за вищезгаданою адресою у м.
Харкові, а також звернулась у
встановлений процесуальній строк в
Першу Харківську державну нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини. Спільні зі спадкодавцем діти
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від
спадщини після батька на користь
позивача.20 червня 2013 року позивач
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на земельну частку
пай, що належала померлому чоловікові
ОСОБА_212 червня 2013 року державний
нотаріус відмовила позивачу у видачі
свідоцтва про право на спадщину на 1/2
частину житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що
належала її померлому чоловікові
згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 19 червня 1998 року,
зареєстрованого у погосподарській
книзі Великорогозянської сільської
ради Золочівського району Харківської
області та мотивуючи відмову тим, що
право власності на вказаний будинок не
встановлено, не проведена державна
реєстрація права власності та не має
витягу з відповідного реєстру.
Державний нотаріус рекомендувала
позивачу звернутися до суду з позовом
про визнання права на спадщину -
вищезгаданий житловий будинок, що
належав її померлому чоловікові
ОСОБА_2.В даний час позивач змушений
звернутися до суду, оскільки її право
власності не визнається і вона не може
розпорядитися своєю власністю.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася надавши суду заяву з
проханням розглядати справу за її
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Представник відповідача -
Великорогозянської сільської ради, в
судове засідання не з'явилася, надавши
суду заяву з проханням розглядати
справу без участі їх представника,
проти задоволення позовних вимог не
заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 2, 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV
Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
Водночас права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за умов якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією
про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженою 31.01.66 року Міністерством
комунального господарства УРСР, не
підлягали реєстрації будинки і
домоволодіння, розташовані в сільських
населених пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

З копії паспорту НОМЕР_2 виданого 12
березня 1997 року МВМ Дзержинського РВ
ХМУ УМВСУ в Харківський області на ім'я
позивача ОСОБА_1 та свідоцтва про
укладання шлюбу серії НОМЕР_3 виданого
27 червня 1986 року Дзержинським відділом
ЗАГС вбачається, що позивач ОСОБА_1
перебувала зареєстрованому у шлюбі з
померлім ОСОБА_2 (а.с. 5,7)

З інформації КП «АІБ Золочівського
району» № 156 від 23 липня 2013 року слідує,
що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1,
числиться по 1/2 частині за померлими
ОСОБА_2 та ОСОБА_5, згідно запису
погосподарської книги № 1 особовий
рахунок № НОМЕР_1 Великорогозянської
сільської ради. Відповідно даних
інвентаризації вартість житлового
будинку з господарськими будівлями
складає 102736 грн. 00 коп., а відповідно
вартість 1/2 частини складає 51368 грн. 00
коп. (а.с.18).

Як вбачається з наданого суду листа КП
«Архітектурно-інвентаризаційне бюро
Золочівського району Харківської
області» від 27.07.2013 р. №156 та інформації
виконкому Великорогозянської
сільської ради Золочівського району
Харківської області №841 від 22.07.2013 р.
житловий будинок в АДРЕСА_1, числиться
по 1/2 частині за ОСОБА_2 та ОСОБА_5. (а.с.
17).

Таким чином, суд доходить висновку, що
ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за
законом, прийняла спадщину після
померлого свого чоловіка ОСОБА_2, яка
складається із 1/2 частини спірного
садибного житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 володів 1/2 частиною спірного
садибного житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності,
що підтверджується записом у по
господарській книзі
Великорогозянської сільської ради №1 ,
особовий рахунок НОМЕР_1.

З копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 52 років про що у
Книзі реєстрації смертей відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану по м. Харкову реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції 20 червня 2012 року
зроблено відповідний запис №8307 (а.с.8).

Відповідно до наданого суду листа
Золочівської державної нотаріальної
контори Харківської області №694/01-16 від
15.04.2014 року, за даними інформаційної
довідки зі Спадкового реєстру №37172108
від 15.04.2014 року спадкова справа після
смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
не заводилася. (а.с.9).

12 червня 2013 року інформацією
завідуючого Першої Харківської
державної нотаріальної контори
Христенко Н.Л. відмовлено ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про право власності
на спадщину на 1/2 частину житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на дане нерухоме майно та
його державної реєстрації (а.с.13).

Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2,
відкрилася спадщина, до складу якої
входить 1/2 частина спірного садибного
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1. Спадкоємцем є його діти ОСОБА_3
та ОСОБА_4, які відмовилися від спадщини
після батька на користь позивача -
ОСОБА_1.

Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлюють
порядок прийняття спадщини так
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України
встановлено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, позивач, подавши заяву про
прийняття спадщини, відповідно до
наведених положень закону, є таким, що
прийняв спадщину. Відповідач проти
задоволення позову не заперечував, про
що надав суду відповідну письмову
заяву.

За таких обставин, суд вважаючи, що
визнання позову відповідачем не
суперечить закону та не порушує права
та інтереси інших осіб, одночасно
доходить висновку, що до позивача
перейшло право власності на 1/2 частину
садибного житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1, якими за життя
володів її чоловік ОСОБА_2. Проте у
період коли було побудовано будинок
існував інший порядок оформлення права
власності, що не потребував його
державної реєстрації, через що
спадкодавцю ОСОБА_2 не було видано
правовстановлюючого документу в
розумінні положень Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час
унеможливлює нотаріальне оформлення
спадщини.

Керуючись ст. ст.174 ч. 4, 1268, 1269, 1261, 1223 ч.2
ЦК України, та ст. ст. 10,11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті її чоловіка ОСОБА_2 на 1/2 частину
садибного житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя- Юхименко О. М.