11.03.2014 Справа № 756/9213/13-ц
Ун.№756/9213/13-ц
Пр.№2/756/179/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Майбоженко А.М.

при секретарі -
Головатюк І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, звернення
стягнення на предмет іпотеки та за
зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про визнання кредитного договору
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості, звернення стягнення на
предмет іпотеки, посилаючись на
наступне.

24.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №0 (відповідно
до додаткової угоди №1 реєстраційний
номер було змінено на №1),
відповідно до якого позивач надав
відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти у
розмірі 50 000,00 доларів США строком з
27.02.2009 року по 24.05.2017 року зі сплатою 13,00%
річних. Відповідач ОСОБА_1 в свою чергу
зобов'язався відповідно до кредитного
договору погашати кредит та сплачувати
проценти за користування ним. В
порушення умов договору, відповідач
ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором
не виконує, не здійснює платежів в
рахунок погашення суми кредиту та
нарахованих процентів, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість, яка станом
на 14.05.2013 року складає 236 104,19 грн., з
яких: 216 618,06 грн. - сума заборгованості
за кредитом; 19 486,13 грн. - сума
заборгованості за відсотками; з них
прострочена заборгованість: 9 367,08 грн.
- сума за кредитом; 18 828,15 грн. - сума за
відсотками.

24.05.2007 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором, між відповідачем
ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було
укладено договір поруки №6115823, згідно
якого відповідач ОСОБА_2 прийняла на
себе зобов'язання відповідати за повне
і своєчасне виконання зобов'язань
відповідачем ОСОБА_1 за кредитним
договором.

Також, 24.05.2007 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором, між відповідачами
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк»
було укладено договір іпотеки №13753,
згідно з яким предметом іпотеки є
нерухоме майно, а саме, двокімнатна
квартира площею 51,10 кв.м., жилою площею
30,20 кв.м., що належить відповідачам
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної
сумісної власності та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним договором ПАТ
«УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта
Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як
кредитора у зазначених зобов'язаннях, а
внаслідок передачі від ПАТ
«УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав
вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта
Банк» переходить (відступається) право
вимагати (замість ПАТ «УкрСиббанк») від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

У зв'язку з викладеним позивач, просить
суд стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача
вказану суму заборгованості, стягнути
пропорційно з відповідачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 судові витрати по справі, а
також в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на предмет іпотеки
з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 а саме,
нерухоме майно: двокімнатну квартиру
площею 51,10 кв.м., жилою площею 30,20 кв.м.,
що належить відповідачам ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 та знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Судом до спільного розгляду з
первісним позовом було прийнято
зустрічну позовну заяву про захист
прав споживачів та визнання кредитного
договору недійсним. Зустрічні позовні
вимоги обґрунтовані тим, що зміст
кредитного договору, що укладений
24.05.2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та
АКІБ «УкрСиббанк» суперечать Закону
України «Про захист прав споживачів»,
оскільки містить несправедливі умови
для споживачів. У зв'язку з чим просять
визнати договорі недійсним,
зобов'язати приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 виключити з реєстру
іпотек та заборони відчуження запис
про іпотеку та заборону відчуження
нерухомого майна, яке було передано в
іпотеку за договором іпотеки №13753 від
25.02.2007 року, укладеного між
відповідачем та позивачами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, а саме, на нерухоме майно:
двокімнатна квартира площею 51,10 кв.м.,
жилою площею 30,20 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, а також застосувати
наслідки недійсності нікчемного
правочину та застосувати односторонню
реституцію, а саме: зобов'язати
відповідача повернути позивачу ОСОБА_1
сплачені за кредитним договором
відсотки, пеню, штрафні санкції,
комісії.

Судом до участі у справі в яксоті
третьої особи за зустрічним позовом
залучено ПАТ "УкрСиббанк".

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги за первісним
позовом підтримав, просив їх
задовольнити, проти задоволення
зустрічних позовних вимог заперечував.

Представник відповідачів та
відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка
одночасно є представником
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти
задоволення позовних вимог за
первісним позовом заперечував,
підтримали позовні вимоги за
зустрічним позовом.

Представник третьої особи за
зустрічним позовом ПАТ "УкрСиббанк" в
судове засідання не з'явився, про день,
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не відомі. Суд вважає
можливим розглянути справу за його
відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, , дослідивши
матеріали справи суд встановив
наступне.

24.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №0 (відповідно
до додаткової угоди №1 реєстраційний
номер було змінено на №1),
відповідно до якого позивач надав
відповідачу кредитні кошти у розмірі 50
000,00 доларів США строком з 27.02.2009 року по
24.05.2017 року зі сплатою 13,00% річних
(а.с.7-11).

Відповідно до п.п. 1.2.2 кредитного
договору відповідач взяв на себе
зобов'язання повертати суму кредиту та
сплачувати згідно додатку № 1 (а.с.12-14).

Відповідно до п.п.1.З.1., 1.3.2, 1.3.3
нарахування процентів за цим договором
здійснюється щомісяця у два етапи за
методом факт/360 відповідно до вимог
нормативно-правових актів
Національного банку України та чинного
законодавства України. Проценти
нараховуються на суму кредиту, що
надана банком позичальнику і ще не
повернута останнім у власність банку
відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.1. кредитного
договору, у випадку невиконання
позичальником чергового ануїтетного
платежу більш ніж на 1 місяць та/або
порушення інших умов договору та/або у
випадку порушення позичальником та/або
заставодавцем та/або поручителем
та/або гарантом умов укладеного з
банком договору щодо надання
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за цим договором. Банк має
право вимагати дострокового
повернення кредиту та нарахованих
процентів у порядку встановленому
розділом 6 цього договору.

Відповідно до п.6.1 кредитного договору,
сторони, керуючись чинним
законодавством України, зокрема,
ст.ст.525, 611 Цивільного кодексу України,
погодили, що банк має право відповідно
до п. 6.1.2 кредитного договору визнати
термін повернення кредиту таким, що
настав згідно з пункту 1.2.2. цього
договору, та вимагати від позичальника
дострокового повернення всієї суми
кредиту та повної сплати плати за
кредит, змінивши при цьому терміни
повернення кредиту та плати за кредит в
сторону зменшення.

Відповідно до п.6.2. кредитного договору
в разі застосування банком права,
передбаченого пунктом 6.1.2. договору,
порядок дострокового повернення всієї
суми кредиту та дострокової сплати
плати за кредит є наступним, а саме:
банк повідомляє позичальника про
встановлення нового (дострокового)
терміну повернення всієї наданої йому
суми кредиту та сплати за користування
таким кредитом за договором шляхом
направлення відповідної письмової
вимоги поштою (цінним листом описом та
повідомленням про вручення) за адресою
позичальника; терміни дострокового
повернення кредиту та сплати за кредит
вважаються такими, що настали, а кредит
і плата за кредит - обов'язковим до
повернення і сплати в повному обсязі
банку з 32 (тридцять другого)
календарного дня, рахуючи з дати
одержання позичальником повідомлення
(вимоги) банку про дострокове
повернення кредиту за умови, що банк
направив за адресою позичальника
повідомлення (вимогу) про порушення
зобов'язань позичальника за договором
та про дострокове повернення кредиту і
плати за кредит, а позичальник не
усунув зазначених банком порушень
зобов'язань позичальника за договором
протягом 32 (тридцять другого)
календарного дня з дати одержання
позичальником вищевказаного
повідомлення (вимоги) банку. Терміни
дострокового повернення кредиту та
сплати плати за кредит вважаються
такими, що настали, а кредит і плата за
кредит - обов'язковим до повернення і
сплати в повному обсязі банку з 41 (сорок
першого) календарного дня, рахуючи з
дати відправлення позичальнику
повідомлення (вимоги) банку про
дострокове повернення кредиту та плати
за кредит, у випадку неотримання
позичальником вищевказаного
повідомлення (вимоги) банку внаслідок
зміни позичальником адреси (без
попереднього про це письмового
повідомлення банку) або з інших підстав
протягом 40 (сорока) календарних днів,
рахуючи з дати направлення
позичальнику повідомлення (вимоги)
банку. Не пізніше дати дострокового
повернення кредиту та сплати плати за
кредит позичальник зобов'язується
виконати в повному обсязі й інші власні
грошові зобов'язання, передбачені
договором. В разі порушення
позичальником нового (дострокового)
терміну повернення всієї наданої ним
суми кредиту та/або сплати плати за
кредит за договором, вважається, що
такий позичальник користується
кредитом понад строк, встановлений
договором, при цьому, починаючи з
наступного робочого дня, сума такого
кредиту вважається простроченою сумою
основного боргу, а сума плати за кредит
- відповідно простроченими процентами
та/або простроченими комісіями.

АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої
зобов'язання за договором виконав,
передавши відповідачу ОСОБА_1
визначену договором суму грошових
коштів.

Відповідач ОСОБА_1 допустив порушення
взятих на себе зобов'язань, оскільки
здійснював щомісячні платежі у меншому
розмірі, ніж визначений графіком
платежів.

Неналежне виконання відповідачем
ОСОБА_1 своїх зобов'язань призвело до
виникнення заборгованості, яка станом
на 14.05.2013 року складає 236 104,19 грн., з
яких: 216 618,06 грн. - сума заборгованості
за кредитом; 19 486,13 грн. - сума
заборгованості за відсотками (з них
прострочена заборгованість: 9 367,08 грн.
- сума за кредитом; 18 828,15 грн. - сума за
відсотками) (а.с.40). Розрахунок
заборгованості, наданий позивачем, був
перевірений судом в судовому
засіданні.

24.05.2007 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором, між відповідачем
ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» було укладено договір
поруки №6115823, згідно якого відповідач
ОСОБА_2 прийняла на себе зобов'язання
відповідати за повне і своєчасне
виконання зобов'язань відповідачем
ОСОБА_1 за кредитним договором (а.с.20-21).

24.05.2007 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором, між відповідачами
ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 та АКІБ
«УкрСиббанк» було укладено договір
іпотеки №13753, згідно з яким предметом
іпотеки є нерухоме майно, а саме,
двокімнатна квартира площею 51,10 кв.м.,
жилою площею 30,20 кв.м., що належить
відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві
спільної сумісної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого КП «Управління
житлового господарства» Оболонського
р-ну м.Києва від 14.01.2003 року та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.23-27).

Всі відповідачі були повідомлені про
існуючу заборгованість за кредитом та
про стягнення всієї суми боргу в
судовому порядку та звернення
стягнення на предмет іпотеки, у випадку
не виконання умов кредитного договору
(непогашення заборгованості)
досудовими вимогами за вих.№ 48.2-08/4931/12
від 15.10.2012 року, за вих.№ 48.2-08/5065/12 від
15.10.2012 року, за вих.№ 48.2-08/5088/12 від 15.10.2012
року, за вих.№ 31.4-08/2269/13 від 18.03.2013 року
та за вих.№31.4-08/2022/13 від 18.03.2013 року
(а.с.48-52).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним договором ПАТ
«УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта
Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як
кредитора у зазначених зобов'язаннях, а
внаслідок передачі від ПАТ
«УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав
вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта
Банк» переходить (відступається) право
вимагати (замість ПАТ «УкрСиббанк») від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами (а.с.54-55).

Відповідно до акту прийому-передачі
документації за договором
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 року, до ПАТ
«Дельта Банк» перейшло право вимоги до
боржника ОСОБА_1 (а.с.53).

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги), згідно з
ст.514 ЦК України до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав.

Суд вважає, що до ПАТ «Дельта Банк»
перейшли всі права ПАТ «УкрСиббанк»
щодо права вимоги до відповідачів, що
виникла за кредитним договором №0
від 24.05.2007 року та іншими договорами,
якими забезпечено виконання
зобов'язань за ним.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України, поручитель
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

З огляду на вказані вимоги Закону, суд
вважає обґрунтованими первісні
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2
солідарно заборгованості, яка виникла
внаслідок неналежного виконання умов
договору у розмірі, що зазначений вище.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
позивачем в межах наданих йому
договором та Законом прав, було
прийнято рішення про дострокове
повернення всієї суми кредиту. При
цьому, розмір простроченого платежу на
момент звернення до суду не має
значення та не впливає на
обґрунтованість первісних позовних
вимог.

Посилання відповідачів на відсутність
розрахунку платежів за договором за
весь час користування кредитними
коштами, розрахунку заборгованості за
весь період дії договору, також не є
підставою для відмови у задоволенні
зустрічних позовних вимог. Розрахунок
заборгованості наданий з грудня 2011
року, коли простроченої суми
заборгованості у відповідача ОСОБА_1 не
існувало, а тому надання розрахунку за
попередні періоди, дані, що викладені у
ньому, не впливають на висновки суду, що
викладені вище щодо обґрунтованості
вимог про стягнення заборгованості.

Вирішуючи питання про обґрунтованість
позовних вимог про звернення стягнення
на предмет іпотеки, суд виходить з
наступного.

Згідно абз. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
іпотеку", особа, яка передає в іпотеку
нерухоме майно для забезпечення
виконання власного зобов'язання або
зобов'язання іншої особи перед
іпотекодержателем є іпотекодавцем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно рекомендацій, викладених у п.41
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
від 30.03.2012 року, при вирішенні спору про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд має дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав. Оскільки вказане положення
закону є оціночним, то суд має належним
чином його мотивувати, співставити
обставини зі змістом цього поняття,
визначитись, чи не суперечить його
застосування загальному змісту та
призначенню права, яким урегульовано
конкретні відносини (зокрема про право
на першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (пункт 6
частини першої статті 3 ЦК).

Договором іпотеки, укладеними між АКІБ
«УкрСиббанк» та відповідачами ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 24.05.2007 року, між його
сторонами погоджено вартість предмету
іпотеки у розмірі 677 785,75 грн.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень.

Сторонами у даній справі не подано суду
жодного доказу про ринкову вартість
предмета іпотеки на момент розгляду
справи.

Отже, єдиним доказом про ймовірну
вартість квартири є сам договір
іпотеки.

Як зазначалось вище, сума
заборгованості відповідача ОСОБА_1
станом на 14.05.2013 року складає 236 104,19
грн., з яких: 216 618,06 грн. - сума
заборгованості за кредитом; 19 486,13 грн. -
сума заборгованості за відсотками (з
них прострочена заборгованість: 9 367,08
грн. - сума за кредитом; 18 828,15 грн. - сума
за відсотками).

Таким чином, вказана сума
заборгованості складає 35 % від вартості
предмета іпотеки, з урахуванням
наявних у справі доказів.

При цьому суд враховує також те, що з
вказаної вище суми заборгованості
простроченою є сума у розмірі 28 195,23
гривень, що складає лише 10 відсотків
загальної суми заборгованості. Решта
суми є сумою дострокового стягнення
всієї суми кредиту у зв'язку з
порушенням зобов'язання відповідачами.

З огляду на вказане вище, суд вважає
неспівмірними суму заборгованості за
кредитом та вартості іпотечного майна,
порушення основного зобов'язання є
незначним порівняно з загальною сумою
зобов'язання. При цьому суд також
враховує те, що кредитний договір
укладено в 2007 року, відповідачем ОСОБА_1
допущено порушення взятих на себе
зобов'язань лише в 2011 році і на суму, що
складає 10 відсотків загальної суми
боргу, що свідчить про досить сумлінне
відношення боржника до виконання своїх
обов'язків протягом тривалого часу дії
договору.

Застосування принципу співмірності в
даному випадку не тягне за собою
порушень прав позивача як кредитора та
іпотекодержателя в даному зобов'язанні
та, на думку суду, в повній мірі
відповідає принципам справедливості,
добросовісності та розумності,
визначених ст.3 ЦК України.

З огляду на викладене, суд вважає
правильним відмовити у задоволенні
первісних позовних вимог в частині
вимог про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Вирішуючи питання про обґрунтованість
зустрічних позовних вимог суду
виходить з наступного.

Вимоги за зустрічним позовом
обґрунтовані суттєвими порушеннями
вимог Закону України «Про захист прав
споживачів» при укладанні кредитного
договору.

Згідно ст.1 Закону України «Про захист
прав споживачів», споживач - фізична
особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника.

Як неодноразово зазначалось вище,
кредитний договір укладений між АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
позивач та відповідачем ОСОБА_1, та саме
він в даних правовідносинах є
споживачем банківських послуг, саме на
нього та його правовідносини з
позивачем за первісним позовом можливо
поширювати положення Закону України
«Про захист прав споживачів». ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є поручителями
(особистими та майновими) за вказаним
кредитним договором, тобто особами, які
поручились перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку, а тому
не є споживачем послуг банку, що
свідчить про необґрунтованість
заявлення ними позовних вимог про
визнання кредитного договору
недійсним з тих визначених ними
підстав.

З огляду на викладене, підстав для
задоволення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд не вбачає.

Вирішуючи питання про обґрунтованість
вимог позивача за зустрічним позовом
ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Згідно ст.203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства та має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків.

Ст. 627 ЦК України закріплений принцип
свободи договору, згідно якого сторони
вільні в укладені договору, виборі
контрагента та визначені умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності і справедливості.

Зі змісту п.7.12 оспорюваного Кредитного
договору вбачається, що сторони
домовились вважати, що уклавши цей
Договір, позичальник своїм підписом
засвідчує факт та згоду з умовами цього
Договору, підтверджує свої права та
обов'язки з даним і погоджується з ними,
підтверджує свою здатність виконувати
умови цього договору, та що всі умови
даного договору йому цілком зрозумілі
і позичальник вважає їх справедливими
по відношенню до нього, а також що перед
укладанням цього Договору отримав від
Банку інформаційний лист згідно вимог
законодавства України, зокрема, Закону
України «Про захист прав споживачів».

Порушень вимог Закону України «Про
захист прав споживачів» з огляду на
вказані положення кредитного договору
суд не вбачає.

Враховуючи вказані вище вимоги ЦК
України, Закону України «Про захист
прав споживачів», суд вважає, що
кредитний договір, укладений між
позивачем та відповідачем ОСОБА_1
відповідає вимогам законодавства та
вільному волевиявленню сторін, а тому
не знаходить підстав для визнання
вказаного договору недійсним та
задоволення зустрічних позовних вимог
в цій частині.

Враховуючи те, що підставою для
визнання недійсним забезпечувальних
договорів (поруки та іпотеки) зазначено
ст.548 ЦК України, згідно якої
недійсність основного зобов'язання
спричиняє недійсність правочину щодо
його забезпечення, а також те, що судом
не встановлено підстав для визнання
недійсним кредитного договору, підстав
для задоволення вимог в частині
визнання недійсним договорів іпотеки
та поруки, а також застосування
наслідків недійсності договору, суд не
вбачає також.

З огляду на викладене, зустрічні
позовні вимоги суд вважає
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати,
понесені позивачем за первісним
позовом підлягають розподілу між
відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 203, 215, 526, 527, 548, 553, 554, 611, 627, 1050, 1054 ЦК
України, Законами України «Про
іпотеку», «Про захист прав споживачів»,
ст.ст. 10, 15, 60, 61, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, звернення
стягнення на предмет іпотеки
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, які проживають
та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 та
на користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
№0 від 24.05.2007 року: 216 618 (двісті
шістнадцять тисяч шістсот
вісімнадцять) гривень 06 копійок -
заборгованість за кредитом, 19 486
(дев'ятнадцять тисяч чотириста
вісімдесят шість) гривень 13 копійок -
заборгованість по відсоткам.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 1 180 (одна тисяча сто
вісімдесят) гривень 52 копійок судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 1 180 (одна тисяча сто
вісімдесят) гривень 52 копійок судового
збору.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про визнання кредитного
договору недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м.Києва
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
А.М.Майбоженко