Справа № 161/4218/14-ц Провадження №
22-ц/773/764/14 Головуючий у 1 інстанції:
Крупінська С.С. Категорія: 56 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М. М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: представника позивача -
Кравчука М.В.,

представників відповідачів -
Боярського Є.В., Романішиної Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю (далі -
ТзОВ) "ОТП Факторинг Україна" до Другого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції,
прокуратури Волинської області,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звільнення майна
з-під арешту, за апеляційною скаргою
відповідача прокуратури Волинської
області на рішення Луцького
міськрайонного суду від 31 березня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось
в суд з даним позовом, який
обґрунтований тим, що 07.08.2008 року між АТ
«ОТП Банк», назву кого змінено на ПАТ
«ОТП Банк», та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № Crl-SME A00/106/2008 про
отримання кредиту на загальну суму 154 800
доларів США.

Для забезпечення виконання зобов`язань
по вищезазначеному кредитному
договору 07.08.2008 року між АТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено
іпотечний договір № РM- SME A00/106/2008
відповідно до умов якого в іпотеку
передано земельну ділянку, загальною
площею 0,0300 га, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:11:045:0020.

Зазначає, що ПАТ «ОТП Банк» свої
зобов'язання за договором виконало у
повному обсязі, надало ОСОБА_4 кредитні
кошти на умовах визначених кредитним
договором.

18.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ
«ОТП Факторинг Україна» було укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю та договір відступлення прав
за договором застави, відповідно до
умов якого ТзОВ «ОТП Факторинг
Україна» набуло право вимоги за
кредитним договором № Crl-SME A00/106/2008 від
07.08.2008 року та іпотечним договором
№РM-SME A00/106/2008 від 07.08.2008 року.

ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 дійшли згоди щодо реалізації
заставного майна і погашення
заборгованості за кредитним договором,
однак, на вищезазначене майно, що
перебуває в іпотеці ТзОВ «ОТП
Факторинг Україна», було накладено
арешти.

Позивач вважає, що оскільки винесенням
постанов про накладення арешту на
майно боржника в частині накладення
арешту на земельну ділянку порушуються
його права, як іпотекодержателя за
іпотечним договором, тому просив
звільнити з опису й арешту, проведеного
відповідачами, земельну ділянку площею
0,0300 га, яка знаходиться за зазначеною
вище адресою.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 31 березня 2014 року позов ТзОВ
"ОТП Факторинг Україна" задоволено.

Звільнено з-під арешту,
накладеного: постановою державного
виконавця Другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Воробей О.А. (в/п
№28304656) від 22.08.2011 року; постановою
старшого слідчого прокуратури
Волинської області Лизуном А.С. від
26.02.2010 року; постановою старшого
слідчого прокуратури Волинської
області Лизуном А.С. від 01.03.2010 року;
постановою слідчого прокуратури
Волинської області Юріним І.В. від
05.03.2012 року, земельну ділянку, загальною
площею 0,0300 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:11:045:0020.

Стягнуто з Другого відділу Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції, прокуратури
Волинської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» 243
грн. 60 коп. сплаченого судового збору по
60 грн. 09 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач
прокуратура Волинської області,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, рішення суду
скасувати з ухваленням нового рішення
про відмову в позові, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції свої висновки обґрунтовував
тим, що ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» як
правонаступник ПАТ «ОТП Банк» і
іпотекодержатель нерухомого майна, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, має
першочергове право на реалізацію
предмету іпотеки в разі порушення
основного зобов'язання, відповідно до
умов договору іпотеки на вибір
іпотекодержателя провести реалізацію
чи перевести право власності на даний
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості по кредитним
зобов'язанням ОСОБА_4, а тому прийшов до
висновку, що позов ТзОВ «ОТП Факторинг
Україна» підставний.

Проте, колегія суддів з таким висновком
суду першої інстанції погодитись не
може, так як суд зробив його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Так судом першої інстанції
встановлено, що 07.08.2008 року між АТ «ОТП
Банк», назву якого змінено на ПАТ «ОТП
Банк», та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № Crl-SME A00/106/2008,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит на загальну суму 154 800
доларів США (а.с.4-9).

Для забезпечення виконання зобов`язань
по вищезазначеному кредитному
договору між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 07.08.2008 року було укладено
іпотечний договір № РM- SME A00/106/2008
відповідно до умов якого в іпотеку
передано земельну ділянку, загальною
площею 0,0300 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-13).

ПАТ «ОТП Банк» свої зобов'язання за
кредитним договором виконало у повному
обсязі та надало ОСОБА_4 кредитні кошти
на умовах визначених кредитним
договором.

Судом також встановлено, що 18.03.2011 року
між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП
Факторинг Україна» було укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю та договір відступлення прав
за договором застави, відповідно до
умов якого ТзОВ «ОТП Факторинг
Україна» набуло право вимоги за
кредитним договором № Crl-SME A00/106/2008 від
07.08.2008 року та іпотечним договором №
РM-SME A00/106/2008 від 07.08.2008 року (а.с.14-24).

Як вбачається з матеріалів справи,
22.08.2011 року постановою державного
виконавця другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Воробей О.А.
накладено арешт на все рухоме і
нерухоме майно боржника ОСОБА_4 (в/п
28304656), 26.02.2010 року постановою старшого
слідчого прокуратури Волинської
області Лизуном А.С. накладено арешт на
все майно ОСОБА_5, 01.03.2010 року постановою
старшого слідчого прокуратури
Волинської області Лизуном А.С.
накладено арешт на земельну ділянку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 05.03.2012
року постановою слідчого прокуратури
Волинської області Юріним І.В.
накладено арешт на земельну ділянку за
вказаною адресою (а.с.25-30).

Вироком Луцького міськрайонного суду
від 09 липня 2012 року ОСОБА_5 визнано
винним у вчиненні злочинів
передбачених ст. ст. 191 ч. 5, 209 ч. ч. 1, 3, 366
ч. 2, 27 ч. 5 КК України. На підставі ст. 70 ч.
1 КК України за сукупністю злочинів
шляхом часткового складання покарань,
остаточно визначено ОСОБА_5 5 років 1
місяць позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих
та адміністративно-господарських
функцій на строк 3 роки та з
конфіскацією всього належного йому
майна. Ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 06.11.2012 року
вирок Луцького міськрайонного суду від
09 липня 2012 року в частині засудження
ОСОБА_5 за ч. ч. 1, 3 ст. 209 КК України
скасовано, а справу щодо нього в цій
частині закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України за відсутністю в його діях
складу злочину. В решті вирок суду
залишено без змін.

Статтею 54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя. Спори, що
виникають під час виконавчого
провадження щодо звернення стягнення
на заставлене майно, вирішуються судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 64 Закону України
«Про виконавче провадження» майно, що
підлягає конфіскації, вилучається.
Реалізація конфіскованого майна
здійснюється в порядку, встановленому
цим Законом.

Відповідно до положень ст. 354 ЦК України
до особи може бути застосовано
позбавлення права власності на майно
за рішенням суду як санкція за вчинення
правопорушення (конфiскацiя) у випадках,
встановлених законом. Конфісковане
майно переходить у власність держави
безоплатно. Обсяг та порядок
конфіскації майна встановлюються
законом.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України
визначено, що право власності
припиняється, зокрема, у разі
конфіскації.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису» роз'яснено,
що для розгляду позовів про виключення
майна з опису, розглядаються вимоги
громадян і організацій, що ґрунтуються
на праві власності на описане майно або
на праві володіння ним. Відповідачами в
справі є боржник, особа, в інтересах
якої накладено арешт на майно, і в
необхідних випадках - особа, якій
передано майно, якщо воно було
реалізоване.

У тих випадках, коли опис проводився
для забезпечення конфіскації чи
стягнення майна на користь держави, як
відповідач притягується відповідна
державна податкова інспекція.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Як видно зі змісту позовної заяви та
матеріалів справи, ТзОВ «ОТП Факторинг
Україна», не будучи власником, а
набувши лише права заставодержателя,
після набрання вироком суду законної
сили, звернулось з позовом про
звільнення майна з-під арешту до
Другого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції, однак при цьому не пред'явивши
вимог до відповідного податкового
органу.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу у спосіб, визначений даною
статтею, або у інший спосіб, що
встановлений договором або законом.

Таким чином, при ухваленні
оскаржуваного рішення суд першої
інстанції не врахував тієї обставини,
що у зв'язку з набранням чинності
вироку суду про конфіскацію належної
ОСОБА_5 земельної ділянки, припинено
право власності на нього попереднього
власника і майно підлягає вилученню та
реалізації в дохід держави, а отже, і
законних підстав для звільнення з-під
арешту цього майна за позовом
заставодержателя ТзОВ "ОТП Факторинг
Україна" немає.

З огляду на ст. 11 ЦПК України, згідно з
якою суд розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог та враховуючи, що
закон чітко визначає можливий спосіб
захисту порушеного права, який не
дотримано позивачем і останній крім
того не є власником іпотечного майна,
колегія суддів приходить до висновку,
що у зв'язку із з порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, рішення суду
підлягає відповідно до ст. 309 ЦПК
України скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в позові ТзОВ "ОТП
Факторинг Україна".

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 31 березня 2014 року в даній справі
скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" до Другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції, прокуратури
Волинської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
звільнення майна з-під арешту
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: