Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/184/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Спори про відшкодування шкоди завданої
внаслідок вчинення злочину
УХВАЛА

Іменем України

21.01.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Кодрула
М.А.

суддів: Потапенка В.І.,
Чорнобривець О.С.

за участю секретаря: Кечкіна
А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Знам"янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 14 жовтня
2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 звернулася в
суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення
моральної шкоди. В обґрунтування
позовних вимог вказала, що згідно
вироку Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 26.03.2013
року ОСОБА_4 визнаний винним за ч.2 ст. 125
КК України за побиття її сина.
Відповідач своїми протиправними діями
спричинив її синові тілесні ушкодження
у вигляді садна в області шиї та
крововиливу в ділянці здухвинної
кістки справа, наявність астенічного
синдрому неорганічного генезу,
неврозоподібного енурезу, які згідно
висновку судово-медичного експерта по
тяжкості відносяться до категорії
легких, з короткочасним розладом
здоров'я. Спричинену їй та сину
моральну шкоду обгрунтовує глибокою
моральною травмою, яка виявляється в
нанесенні як фізичних так і моральних
страждань, а також в інших негативних
явищах, які виявляються в тому, що після
нападу у сина виник чітко
усвідомлюваний страх за його життя, він
злякався, відчув сильний біль, до
теперішнього часу не може спати сам в
кімнаті, має поганий сон, лякається
темряви. Син став замкнутим, боязким та
схвильованим, не охоче спілкується з
однолітками, в нього погіршилась
концентрація, увага та пам'ять.
Страждання позивача поглиблюються
внаслідок байдужого ставлення
відповідача до скоєного. Просила суд
стягнути з відповідача 50000 грн. по 25000
кожному та судові витрати за надання
юридичної допомоги в розмірі 1000грн.

Рішенням Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 14
жовтня 2013 року позов задоволено
частково.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове,
яким повністю відмовити позивачу у
задоволенні її вимог, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права. Зазначається,
що висновки суду не грунтуються на
доказах, суперечать встановленим
обставинам, спричинені моральні
страждання саме цим кримінальним
правопорушенням позивачем не доведені,
а розмір моральної шкоди є взагалі
завищеним та належним чином не
мотивований.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи та вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін з таких
підстав.

Згідно зі ст..23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відшкодування моральної шкоди,
завданої фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відповідно до ст. 1167 ЦК
України відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Згідно роз'яснень, викладених у п.п.3,5,9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України, від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» ( із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25.05.2001 року
№5 ) під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини ,
що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок
у кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов"язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком
Знам'янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 26.03.2013 року
ОСОБА_4 визнаний винним за ч.2 ст. 125 КК
України, тобто в тому, що 03.11.2012 року
ОСОБА_4 спричинив малолітньому ОСОБА_3
тілесні ушкодження у вигляді садна в
області шиї та крововиливу в ділянці
здухвинної кістки справа, наявність
астенічного синдрому неорганічного
генезу, неврозоподібного енурезу, які
згідно висновку судово-медичного
експерта № 31 від 12.02.2013 року по тяжкості
відносяться до категорії легких, з
короткочасним розладом здоров'я і йому
призначено покарання у вигляді штрафу.
Цивільний позов під час розгляду
кримінальної справи не заявлявся.
Ухвалою Апеляційного суду
Кіровоградської області від 05.06.2013 року
вищезазначений вирок залишено без змін
.

Судом першої інстанції також
встановлено, що внаслідок винних дій
відповідача, які супроводжувалися
спричиненням тілесних ушкоджень
потерпілому, настали для позивача та
дитини психотравмуючі наслідки, які
перешкоджали можливості активної та
повноцінної життєдіяльності,
викликали формування негативних
психологічних переживань.

Зокрема, під час винних дій
відповідача, малолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пережив емоційний стрес,
що стало причиною звернення до
медичної установи. Мати дитини
морально переживала у зв'язку з
ушкодженням здоров'я її дитини та через
негативні наслідки, які настали.
Вимушена була займатись лікуванням
сина.

За таких обставин обгрунтованими є
висновки суду щодо відшкодування
заподіяної протиправними діями
відповідача моральної шкоди, що
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких неповнолітній ОСОБА_3
зазнав у зв"язку з ушкодженням здоров"я
внаслідок злочинних дій відповідача та
у зв"язку з фізичними та психічними
наслідками (енурез, прояви страхів та
тривожності під час спілкування).

При визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди суд
врахував характер та обсяг страждань
(фізичних, душевних), яких зазнав
неповнолітній ОСОБА_3 та його мати
позивачка ОСОБА_2, характер немайнових
втрат (їх тривалість, можливості
відновлення), стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих стосунках, час та
зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому виходив
із засад розумності, виваженості та
справедливості.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі,
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки вони зводяться до тлумачення
законодавства й іншої оцінки фактичних
обставин справи, які відрізняються від
зробленої судом першої інстанції
оцінки і висновків суду не
спростовують.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов, правильно встановив
характер спірних правовідносин у
справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог та конкретних обставин справи на
підставі наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права.

Оскільки рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 14
жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: