Справа № 307/3431/13-ц
Провадження № 2/307/115/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 березня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в складі: головуючого - судді
Ніточко В.В., при секретарі Лешовській
М.С., з участю відповідачаОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду вмісті
Тячів цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Чорей ОСОБА_6 Васильовича,
треті особи: Тячівський РВ ГУ ДМС
України Закарпатської області та орган
опіки та піклування Тячівської
районної державної адміністрації
Закарпатської області, про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною
заявою, в якій просить постановити
рішення та надати дозвіл на
виготовлення проїзного документу сину
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без заяви про
згоду батька ОСОБА_1 та про надання
дозволу на виїзд сина за кордон без
заяви про згоду батька ОСОБА_1. Позов
обґрунтовує тим, що з 31 травня 2007 року
по 02 лютого 2012 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
Від даного шлюбу у них народився син
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає з нею
та знаходяться на її утриманні.
Відповідач участі у вихованні сина не
приймає. На даний час вона має
можливість вивезти дитину за кордон на
відпочинок та оздоровлення. Однак, для
закордонних поїздок дітей необхідна
згода обох батьків. У зв'язку із
неможливістю отримати згоду
відповідача ОСОБА_3 на оформлення
проїзного документа дитини та на
тимчасові виїзди дітей за кордон
змушена звернутись до суду.

Позивачка та її представник ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та пояснили, що єдиними
джерелом доходів позивачки є робота за
межами України, а саме в Чеській
Республіці, де вона має постійне місце
проживання, оскільки винаймає житло.
Завдяки цьому, у позивачки є можливість
у створенні сприятливих умов для
повноцінного життя та виховання сина, в
тому числі і його відпочинку за
кордоном. Зазначають, що відповідач не
дає згоди на тимчасові поїздки сина за
кордон лише тому, що між позивачкою та
її батьками, з одного боку та
відповідачем і його батьками, з іншого
боку, є тривалі неприязні відносини,
які переросли у постійні судові
тяганини та звернення у правоохоронні
органи з скаргами один на одного. Крім
цього, позивачка в суді запропонувала
відповідачу, щоб він перший, без її
супроводу, але з її згоди, повіз сина на
відпочинок та оздоровлення за кордон, а
лише після цього, дав їй згоду на
тимчасову поїздку разом з нею сина за
кордон. В судове засідання 03 березня 2014
року позивач та її представник не
з'явилися, однак представник позивача
через канцелярію суду подала заяву про
розгляд справи у її відсутності.

Відповідач та його представник ОСОБА_2
в судовому засіданні проти позову
заперечили. Крім цього, відповідач
пояснив, що дозволу на тимчасові
поїздки сина за кордон, в тому числі і
на одноразову поїздку на відпочинок та
оздоровлення він не дасть. Також
зазначив, що він сам, навіть і за
добровільної згоди позивачки (на що
остання погодилася) сина на відпочинок
і оздоровлення за кордон не повезе,
оскільки вважає, що йому за кордоном
нічого робити, а відпочити і
оздоровитися можна в Україні.

Представник Тячівського РВ ГУ ДМС
України Закарпатської області в судове
засідання не з'явився. Про день та місце
розгляду справи був належно
повідомлений.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Тячівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області Гнатюк Н.В. в судовому
засіданні проти позову заперечила,
оскільки орган опіки та піклування
Тячівської райдержадміністрації
вважає недоцільним надання дозволу
ОСОБА_3 на виготовлення дитячого
проїзного документу для малолітнього
ОСОБА_6 та його тимчасові виїзди за
кордон без згоди батька ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши зібрані по справі докази,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1. з
31 травня 2007 року по 02 лютого 2012 року
перебували у зареєстрованому шлюбі.
Від подружнього життя у них народився
син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
з матір'ю, яка займається його
вихованням та утриманням (а.с. 3, 4, 9).

Також судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_3 працює у фірмі "AtalinKafFacilitys.r.o." в
Чеській Республіці, має там постійне
місце прописки та винаймає житло (а.с.
72-76).

Згідно висновку № 162 від 26 листопада 2013
року орган опіки та піклування
Тячівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
вважає недоцільним надання дозволу
ОСОБА_3 на виготовлення дитячого
проїзного документу для малолітнього
ОСОБА_6 та його тимчасові виїзди за
кордон без згоди батька ОСОБА_1. (а.с.32).

У відповідності до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК
України фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду (ч.2 ст.4 Закону
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України").

Оформлення проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).

Аналогічні положення викладені в п. 18
Постанови Кабінету Міністрів України
"Про затвердження правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення" від 31 березня
1995 р. N 231. Оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд з України громадян, які не
досягли 16-річного віку, в супроводі
осіб, які уповноважені обома батьками,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою обох батьків із
зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі (п. 5
Постанови Кабінету Міністрів
України"Про затвердження Правил
перетинання державного кордону
громадянами України" від 27 січня 1995 р. N
57).

Відповідно до ч.7, 8 ст.7 СК України
дитина має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини.

За змістом ст.ст. 141, 150, 151, 154, ч.2 ст.157, ч.1
ст.160, СК України мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини -
виховання та розвитку дитини, права
батьків по захисту дитини, право
батьків на визначення місця проживання
дитини, на особисте спілкування з
дитиною.

Відповідно до принципів 4 та 6,
викладених в Декларації прав дитини,
прийнятою генеральною Асамблеєю ООН
від 20 листопада 1959 року, дитина повинна
користуватися всіма благами
соціального забезпечення, їй належить
право на здоровій ріст і розвиток, з
цією метою соціальний догляд і охорона
мають бути забезпечені, як їй так і
матері, неповнолітня дитина не повинна
бути розлучена зі своєю матір'ю.

Суд не бере до уваги висновок № 162 від 26
листопада 2013 року органу опіки та
піклування Тячівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області про недоцільність надання
дозволу ОСОБА_3 на виготовлення
дитячого проїзного документу для
малолітнього ОСОБА_6 та його тимчасові
виїзди за кордон без згоди батька
ОСОБА_1., оскільки останній є не
мотивованим. Єдиною мотивацією
висновку про недоцільність надання
згоди на виготовлення проїзних
документів та тимчасовий виїзд дитини
за корон є те, що батько малолітнього
ОСОБА_6 - ОСОБА_1. заперечував проти
надання дозволу на виїзд сина за
кордон, оскільки на його думку він може
оздоровлюватися і на території
України, а також у зв'язку із його
занепокоєнням, а також бабусі з
дідусем, щодо неможливості спілкування
з дитиною в канікулярний період, у разі
його виїзду за кордон. Тобто, при
наданні даного висновку, орган опіки та
піклування керувався не вищими
інтересами дитини, її розвитком та
здоров'ям, а лише занепокоєнням батька
дитини, дідуся і бабусі, з приводу того,
що в період відпочинку і оздоровлення
дитини вони не зможуть з нею
спілкуватися.

Вирішуючи дане питання судом враховано
мету поїздки (відпочинок та
оздоровлення), та часовий проміжок
перебування за кордоном. Крім того,
враховано тимчасовий характер виїзду
за кордон, що не порушує прав батька
дитини, дідуся та бабусі (батьків
відповідача) на спілкування з нею та не
позбавляє їх права брати участь у
вихованні та утриманні дитини.

Також, вирішуючи дану справу, суд
враховує те, що на думку суду, причиною
даного спору стала особиста
неприязність позивача та її батьків, з
однієї сторони, і відповідача та його
батьків, з іншої сторони, між собою,
намагання один одному щось доказати,
образити один одного, а неповнолітня
дитини лише стала заручником в даному
конфлікті.

За наведених обставин, з метою
забезпечення законних прав та вищих
інтересів неповнолітньої дитини,
створення належних матеріально -
побутових та психологічних умов для
виховання, утримання та навчання
дитини, суд вважає, що заявлений позов
підлягає частковому задоволенню з
наданням дозволу на виїзд за межі
України неповнолітньої дитини без
згоди та супроводу батька дитини та
дозволу на виготовлення проїзного
документа дитини без згоди батька, на
період з 20 липня 2014 року по 25 серпня 2014
року.

В силу ст. 88 ЦПК України, беручи до уваги
те, що позов задоволено частково, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати в
сумі 57 гривень 35 копійок.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 58, 60, 88, 208, 209, 212, 215
ЦПК України, ст.ст.7, 154, 155 СК України, ст.4
Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", п. 18 Постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
правил оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення"
від 31 березня 1995 р. N 231, п. 5 Постанови
Кабінету Міністрів України "Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України" від 27 січня 1995 р. N 57 суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Надати дозвіл на виготовлення
проїзного документу дитини - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю с. Криве
Тячівського району Закарпатської
області, жителю АДРЕСА_1, без заяви про
згоду батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
жителя АДРЕСА_2, на період з 20 липня 2014
року по 25 серпня 2014 року.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за
кордон ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю
с. Криве Тячівського району
Закарпатської області, жителю АДРЕСА_1,
без згоди його батька ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя АДРЕСА_2, в
супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6,
жительці АДРЕСА_1, на період з 20 липня 2014
року по 25 серпня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3
сплачений судовий збір в розмірі 57
(п'ятдесят сім) гривень 35 копійок.

В інших позовних вимогах - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особою, яка брала
участь у справі, але не була присутня у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.В. Ніточко