Провадження № 2/161/175/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

06 березня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в
складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

при секретарі - Селюкові Р.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Розгон О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Волиньобленерго» про відшкодування
майнової і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Волиньобленерго» про
відшкодування майнової і моральної
шкоди. Позов мотивує тим, що рішенням
Маневицького районного суду від 22.06.2010
року було задоволено позов ПАТ
«Волиньобленерго» до нього про
стягнення 26 214,30 грн. не облікованої
електричної енергії внаслідок
порушення правил користування
електричною енергією для населення.
Він не погодився з таким рішенням, а
тому звернувся до органів прокуратури
щодо перевірки законності дій
працівників ПАТ «Волиньобленерго».
Проведеною працівниками департаменту
електроенергетики Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України спільно з Держенергонаглядом
перевіркою було установлено ряд
порушень допущених працівниками ПАТ
«Волиньобленерго» під час складання
акту та нарахування збитків. Також,
було установлено відсутність в його
діях факту крадіжки електричної
енергії. Переглянувши рішення суду від
22.06.2010 року Маневицький районний суд
рішенням від 12.09.2012 року скасував дане
рішення, а додатковим рішенням від
10.12.2012 року в задоволенні позову ПАТ
«Волиньобленерго» відмовив за
безпідставністю. Ухвалою апеляційного
суду Волинської області від 22.02.2013 року
та ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.05.2013 року
вказані рішення суду першої інстанції
залишені без змін. Однак, за час
перегляду справи за нововиявленими
обставинами з його пенсійного рахунку
на виконання першого рішення суду було
стягнуто грошові кошти в розмірі 5699,77
грн. Вважає, що таким стягненням йому
заподіяно майнової шкоди. А тому просив
стягнути з ПАТ «Волиньобленерго» в
його користь вказану суму коштів. Крім
того, вважає, що незаконними діями
працівників ПАТ «Волиньобленерго»
йому було заподіяно моральної шкоди,
яка полягає у тому, що майже чотири йому
довелося доводити свою невинуватість у
крадіжці електроенергії, що потягло
великі незручності у повсякденному
житті. Він є особою похилого віку,
пережив Велику Вітчизняну війну,
Чорнобильську катастрофу; має вади
слуху, а тому не всякий раз міг
зрозуміти, про що говорять в судовому
засіданні, і від цього йому було
соромно, що він безпорадний; у нього
боліло серце, підвищувався
артеріальний тиск, змушений був
стаціонарно лікуватися, часто викликав
додому медпрацівника. Спричинену
моральну шкоду оцінює в 20 000 грн., які
просив стягнути з відповідача в свою
користь.

В судовому засіданні позивач та
його представники вимоги позову
підтримали частково. В зв'язку з
поверненням відповідачем стягнутих в
примусовому порядку коштів в сумі 5699,77
грн., в частині відшкодування майнової
шкоди позов не підтримали. В частині
відшкодування моральної шкоди в сумі 20
000 грн. позов підтримали повністю з
викладених у позовній заяві підстав.
Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала. Суду
пояснила, що кошти, стягнуті з
пенсійного рахунку позивачу повернуті
11.11.2013 року ще до відкриття провадження
у справ, а тому відсутній предмет спору.
Крім того, подавши позовну заяву в суд
до ОСОБА_1, ПАТ «Волиньобленерго»
скористалося законним правом на захист
своїх інтересів в суді. Позовні вимоги
ОСОБА_1 ґрунтуються лише на рішеннях
судів за 2012-2013 роки, якими ПАТ
«Волиньобленерго» не визнано винним.
Договірними зобов'язаннями, які
існують між ними і позивачем, не
передбачено відшкодування моральної
шкоди. Крім того, вважає, що
причинно-наслідковий зв'язок між
хворобами позивача та діями
працівників ПАТ «Волиньобленерго»
відсутній, як відсутня вина
відповідача в спричиненні позивачу
моральної шкоди. А тому, просила в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
представників позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
цивільних справ №2-306/2010, №0311/72/2012,
дослідивши та оцінивши інші докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до часткового
задоволення.

Судом встановлено, що 19.04.2010 року
ВАТ «Волиньобленерго»,
правонаступником якого є ПАТ
«Волиньобленерго», в особі Маневицької
філії звернулося в суд з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення 26 214,30 грн. не
облікованої електричної енергії.

Рішенням Маневицького районного
суду від 22.06.2010 року позов було
задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 в користь
ВАТ «Волиньобленерго» 26 214,30 грн. не
облікованої електричної енергії
внаслідок порушення правил
користування електричною енергією для
населення та судові витрати у справі.

Проведеною за письмовими
зверненнями ОСОБА_1 працівниками
департаменту електроенергетики
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України спільно з
Держенергонаглядом перевіркою було
установлено ряд порушень допущених
працівниками ПАТ «Волиньобленерго»
під час складання акту та нарахування
збитків, та встановлено факт
відсутності крадіжки електроенергії.
Такі обставини підтверджуються
листами Департаменту
електроенергетики №32-01/6-3508 від 26.10.2011
року, Державної інспекції з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії в Волинській області №20/01-459
від 28.10.2011 року.

10.01.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
заявою про перегляд рішення
Маневицького районного суду від 22.06.2011
року за нововиявленими обставинами.

Рішенням Маневицького районного суду
від 12.09.2012 року було скасовано у зв'язку
з нововиявленими обставинами рішення
суду від 22.06.2011 року у справі за позовом
ВАТ «Волиньобленерго» до ОСОБА_1 про
стягнення 26 214,30 грн. Додатковим
рішенням Маневицького районного суду
від 10.12.2012 року в задоволенні позову ВАТ
«Волиньобленерго» до ОСОБА_1 про
стягнення коштів відмовлено. Ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 22.02.2013 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.05.2013 року вказані рішення
суду першої інстанції залишені без
змін.

З повідомлення управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області № 3789/02-44 від 19.08.2013 року (а.с.8)
вбачається, що за період з 01.08.2010 року по
28.02.2013 року з ОСОБА_1 на виконання
виконавчого листа № 646/10 від 22.06.2010 року
було стягнуто штраф в сумі 5699,77 грн.

З банківської виписки по
особовому рахунку Маневицької філії
ПАТ «Волиньобленерго» за 11.11.2013 року
(а.с.26) та виписки по особовому рахунку
ОСОБА_1 (а.с. 28-29) вбачається, що позивачу
повернута сума 5613,40 грн., в зв'язку з чим
позивач не підтримує позов в частині
відшкодування майнової шкоди.

Повернення суми до відкриття
провадження у справі, на що
покликається сторона відповідача, не
має значення для справи, оскільки кошти
позивачу ОСОБА_1 були повернуті в день
звернення з позовом до суду 11.11.2013 року.

Частиною 1 ст.23 ЦК України
установлено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає, в тому числі, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, у приниженні
честі та гідності фізичної особи.

Відповідно до ч.2 ст.273 ЦК України
юридичні особи, їх працівники,
професійні обов'язки яких стосуються
особистих немайнових прав фізичної
особи, зобов'язані утримуватись від
дій, якими ці права можуть бути
порушені.

Статтею 276 ЦК України установлено,
що юридична особа, рішеннями, діями або
бездіяльністю якої порушено особисте
немайнове право фізичної особи,
зобов'язана вчинити необхідні дії для
його негайного поновлення, якщо дії,
необхідні для негайного поновлення
порушеного права не вчиняються, суд
може постановити рішення щодо
поновлення порушеного права, а також
відшкодування моральної шкоди,
завданої його порушенням.

Вирішуючи питання щодо
неправомірності дій працівників ПАТ
«Волиньобленерго» та наявності між
ними і шкодою безпосереднього
причинного зв'язку та є вини осіб, суд
враховує наступне.

Неправомірність дій працівників ПАТ
«Волиньобленерго» щодо нарахування
ОСОБА_1 збитків відповідно до вимог
Методики визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією безпосередньо встановлено
проведеною в 2011 році перевіркою
департаменту електроенергетики
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України спільно з
Держенергонаглядом.

Однак, ПАТ «Волиньобленерго», знаючи
про результати перевірки, не вжило
заходів негайного поновлення
порушеного права ОСОБА_1, як того
вимагає ст.276 ЦК України.

Відраховані з пенсії ОСОБА_1 кошти не
були повернуті йому до 11.11.2013 року.

Разом з тим, представники ПАТ
«Волиньобленерго» в судових
засіданнях при перегляді рішення суду
від 22.06.2010 року в зв'язку з
нововиявленими обставинами настоювали
на залишенні цього рішення без змін.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в постанові «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 25.05.2001
року під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено, що внаслідок
не вжиття негайних заходів поновлення
прав позивача відповідачем, судовий
розгляд усіма судовими інстанціями
справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд в
зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення суду від 22.06.2010 року у справі за
позовом ВАТ «Волиньобленерго» до
ОСОБА_1 про стягнення 26 214,30 грн. тривав з
січня 2012 року по травень 2013 року. При
чому, відповідач ОСОБА_1 був присутній у
всіх засіданнях судів першої та
апеляційної інстанції (7 засідань
тривалістю в сукупності 6,36 год.).

ОСОБА_1 є особою похилого віку
ІНФОРМАЦІЯ_1, хворіє на ряд хронічних та
спричинених похилим віком захворювань,
що підтверджується виписками з історії
хвороби (а.с.9-10), проживає в с. Матейки
Маневицького району Волинської
області, а тому, суд вважає, що
багаторазове подолання відстані до
судів та тривале перебування в судових
засіданнях безумовно потягнуло
фізичні страждання.

Крім того, з виписок з історії
хвороби вбачається, що в вересні 2012
року та січні 2013 року мав загострення
серцевого захворювання, з приводу яких
лікувався стаціонарно у Волинській
обласній клінічній лікарні.

Враховуючи, що порушене право
позивача було відновлене відповідачем
через два роки після встановлення
неправомірності дій його працівників,
суд приходить до висновку, що
бездіяльністю відповідача було
спричинено позивачу моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд
виходить з засад розумності,
виваженості та справедливості, а тому
вважає, що з відповідача в користь
позивача слід стягнути 5 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Крім того, з відповідача в користь
позивача слід частково стягнути
судовий збір в установленому законом
розмірі.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 58, 59, 60, 88, 213, 214,
215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 13, 14, 16,
22, 23, 273, 1166, 1167, 1172 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Волиньобленерго» в
користь ОСОБА_1 5 000 (п'ять тисяч) гривень
у відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Волиньобленерго» в
користь ОСОБА_1 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 40 копійок судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
І.Б.
Плахтій