Справа № 495/6424/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Яковенко Ю.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Бибик Д.П. (довіреність №
3366-О від 05.09.2013 року)

від відповідача: ОСОБА_2 (паспорт серії
НОМЕР_1 виданий 05.02.1996 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/6424/13-ц

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості у сумі 4
450,17 доларів США, що за курсом 7,99
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 31.05.2013 року
складає 35 556,87 грн.

В С Т А Н О В И В:

13.08.2013 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі по тексту - позивач)
звернулося до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
заборгованості у сумі 4 450,17 доларів США,
що за курсом 7,99 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 31.05.2013
року складає 35 556,87 грн.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що 27.11.2007
року між сторонами було укладено
кредитний договір б/н, відповідно до
умов якого позивач надав, а відповідач
отримав кредит у розмірі 2 000 доларів
США у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 19,2 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Невиконання
відповідачем зобов'язань по укладеному
договору зумовило звернення ПАТ «КБ
«ПриватБанк» до суду із відповідним
позовом.

Відповідач - ОСОБА_2, надав до суду
заперечення на позовну заяву ПАТ «КБ
«ПриватБанк», відповідно до якого
просив відмовити позивачу в
задоволенні його позовних вимог в
повному обсязі.

Позивачем - ПАТ «КБ «ПриватБанк»,
подано до суду відзив на заперечення
ОСОБА_2 та письмові пояснення,
відповідно до яких позивач просив
заявлений позов задовольнити в повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача заявлений ПАТ «КБ
«ПриватБанк» до суду позов підтримав в
повному обсязі та просив його
задовольнити.

В судових засіданнях відповідач -
ОСОБА_2, подане до суду заперечення
підтримав в повному обсязі та просив в
задоволенні позову ПАТ «КБ
«ПриватБанк» відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, заслухавши в судових
засіданнях пояснення учасників
судового процесу, суд дійшов до
наступних висновків.

27.11.2007 року ОСОБА_2, ознайомившись з
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, Тарифами ПАТ «КБ
«ПриватБанк», просив відкрити рахунок
та надати відповідні послуги, про що
власноручно ним було заповнено та
підписано відповідну заяву.

Так, за твердженням позивача, 27.11.2007
року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» (Банк) та
ОСОБА_2 (Клієнт) було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого Банк
надав, а Клієнт отримав кредит у
розмірі 2 000 доларів США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 1,6 %
на місяць (19,2 % на рік) на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки - до січня 2010 року.

Відповідно до п.1.1 р.І Умов та правил
надання банківських послуг, дані Умови
встановлюють умови, на яких Банк
пропонує клієнтам платіжні картки, а
також інші банківські послуги,
зазначені в Заяві та Пам'ятці клієнта.
Належним чином заповнена Заява
підписується Клієнтом і, таким чином,
Клієнт висловлює свою згоду, що Заява
разом із Пам'яткою клієнта, Умовами
Тарифами складає укладений Договір про
надання банківських послуг.

Для надання послуг Банк відкриває
Клієнту картрахунки, видає Клієнту
карти, їх вид та строк дії визначений у
Заяві та Пам'ятці Клієнта, підписанням
якого Клієнт і Банк укладають Договір
про надання банківських послуг. Датою
укладення Договору є дата відкриття
рахунка, зазначеного у розділі
«Відмітки Банка» Заяви. Підписання
даного Договору є прямою та безумовною
згодою Держателя (Клієнта) відносно
прийняття будь-якого розміру
Кредитного ліміту, встановленого
Банком. Клієнт або його довірена особа
використовують платіжні карти у
розмірі платіжного ліміту
відповідного картрахунку, як засіб для
безготівкових розрахунків за товари
(послуги), для перерахування коштів з
картрахунків на рахунки інших осіб, а
також як засіб для отримання готівки в
касах банків, фінансових установ, через
банкомати, та здійснення інших
операцій, передбачених угодами сторін
і законодавством України (п.п. 3.1, 3.3, 3.4
р.І Умов).

Згідно із пунктами 6.5-6.7 розділу І Умов,
Клієнт зобов'язаний погашати
заборгованість по Кредиту, процентам
за його використання, по
перевитрачанню платіжного ліміту, а
також сплачувати комісії на умовах,
передбачених даним Договором. У разі
невиконання обов'язків по Договору,
Клієнт зобов'язаний за вимогою Банку
виконати обов'язок по поверненню
кредиту (в тому числі простроченого
кредиту і овердрафта), оплаті
винагороди Банку. Держатель (Клієнт)
зобов'язаний слідкувати за витрачанням
коштів в межах платіжного ліміту з
ціллю запобігання виникнення
овердрафта.

При порушенні Клієнтом строків
платежів по будь-якому із грошових
зобов'язань, передбачених даним
Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт
зобов'язаний сплатити Банку штраф в
розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (п.8.6
р.І Умов).

Відповідно до п.9.12 розділу І Умов,
Договір діє на протязі 12 місяців з
моменту підписання. Якщо на протязі
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично пролонгується на такий же
строк.

За користування кредитом, наданим
Держателю (Клієнту) при наявності
льготного періоду, держатель сплачує
проценти по льготній процентній ставці
(0,01 % річних) в рамках встановленого
льготного періоду по кожній платіжній
операції. Погашення кредиту -
поповнення картрахунку Держателя
(Клієнта), здійснюється шляхом внесення
коштів в готівковому або
безготівковому порядку та зарахування
їх Банком на картрахунок Держателя, а
також шляхом договірного списання
коштів з інших рахунків Клієнта на
підставі Договору (п.п.5.1-5.2 р.ІІ Умов).

Згідно із пунктами 5.3-5.4 розділу ІІ Умов,
строки і порядок погашення кредиту
(кредитний ліміт, кредитна лінія) по
платіжним картам із встановленим
мінімальним обов'язковим платежем
наведений у Пам'ятці Клієнта, яка є
невід'ємною частиною Договору. Платіж
включає оплату за користування
кредитом, передбачену тарифами, та
частину заборгованості по кредиту.
Строк погашення по кредиту (кредитний
ліміт, кредитна лінія) по платіжним
картам без встановленого мінімального
обов'язкового платежу, здійснюється в
наступному порядку: строк погашення
процентів по кредиту - щомісячно за
попередній місяць; строк погашення
кредиту - в повному об'ємі, не пізніше
останнього дня місяця, зазначеного на
платіжній картці (у полі MONTH).

У відповідності до пунктів 5.5-5.5.2
розділу ІІ Умов, за користування
кредитом Банк нараховує проценти у
розмірі, встановленому тарифами Банка,
із розрахунку 360 календарних днів на
рік. За несвоєчасне виконання боргових
зобов'язань (користування простроченим
кредитом і овердрафтом) Держатель
сплачує проценти по завищеній
процентній ставці або додаткову
комісію, розміри яких встановлюються
тарифами. Проценти за користування
кредитом (в тому числі простроченим
кредитом та овердрафтом), передбачені
тарифами, нараховуються в останній
операційний день місяця за кожний
календарний день за фактично
використані в рахунок кредиту кошти,
від дня списання суми з карточного
рахунку.

Черговість та розмір погашення
боргових зобов'язань здійснюється в
порядку, викладеному у пам'ятці
клієнта, яка є невід'ємною частиною
договору. Банк має право вимагати
виконання боргових зобов'язань в
цілому або у встановленій Банком долі у
випадку не виконання Держателем та/або
довіреною особою держателя боргових та
інших обов'язків по цьому Договору (п.п.
5.6.1, 5.7 р.ІІ Умов).

За твердженням позивача, на виконання
умов Договору б/н від 27.11.2007 року, ПАТ
«КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_2, а
останній отримав кредит у розмірі 2 000
доларів США у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку.

В свою чергу, як зазначає позивач,
ОСОБА_2 в порушення умов Договору б/н
від 27.11.2007 року не надавав своєчасно ПАТ
«КБ «ПриватБанк» грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами,
що підтверджується відповідними
розрахунками, у зв'язку з чим станом на
01.07.2013 року у ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ
«ПриватБанк» виникла заборгованість
по Договору б/н від 27.11.2007 року на
загальну суму 4 450,17 доларів США, яка
складається з:

- 1 492,64 доларів США - заборгованість за
кредитом;

- 2 348,29 доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 337,73 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

- 62,58 доларів США - штраф (фіксована
частина);

- 208,93 доларів США - штраф (процентна
складова).

В добровільному порядку ОСОБА_2 виниклу
та непогашену заборгованість по
Договору б/н від 27.11.2007 року на загальну
суму 4 450,17 доларів США не погасив.

Невиконання відповідачем своїх
зобов'язань по вищезазначеному
договору зумовило звернення ПАТ «КБ
«ПриватБанк» до суду із відповідним
позовом.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного
кодексуУкраїни порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами виникли правовідносини, що
витікають з кредитного договору, які
регулюються нормами Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави
(Позика), якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. Кредитний
договір укладається у письмовій формі
(ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу
(ч.2 ст.1050 ЦК України).

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Як вбачається з позовної заяви ПАТ «КБ
«ПриватБанк» та наданих в судовому
засіданні пояснень представника ПАТ
«КБ «ПриватБанк», позивач вважає, що
ОСОБА_2 в порушення умов Договору б/н
від 27.11.2007 року та зазначених вище норм
чинного законодавства не надавав
своєчасно ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошові
кошти для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, а також іншими
витратами, тобто свої зобов'язання,
визначені цим договором, виконував
несвоєчасно та не в повному обсязі, у
зв'язку з чим станом на 01.07.2013 року у
ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «ПриватБанк»
виникла та залишається і наданий час
непогашеною заборгованість по
Договору б/н від 27.11.2007 року на загальну
суму 4 450,17 доларів США, яка складається
з:

- 1 492,64 доларів США - заборгованість за
кредитом;

- 2 348,29 доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 337,73 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

- 62,58 доларів США - штраф (фіксована
частина);

- 208,93 доларів США - штраф (процентна
складова).

Між тим, з такими доводами,
твердженнями та вимогами ПАТ «КБ
«ПриватБанк» суд погодитися не може, з
наступних підстав.

Кредитний договір - є консесуальним
договором, який набирає чинності з
моменту узгодження сторонами всіх
істотних умов, а не з моменту отримання
грошових коштів, а тому кредитний
договір не може бути доказом факту
надання грошових коштів. Належним та
допустимим доказом, у цьому випадку, є
документи первинного бухгалтерського
обліку, а саме - заява на видачу готівки,
платіжне доручення про перерахування
грошових коштів, квитанція про видачу
готівки, відповідні виписки про
знаходження (зарахування) на картці
певних грошових коштів.

В матеріалах справи відсутні зазначені
вище документи, які б свідчили про
надання ПАТ «КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2
кредиту, на який посилається позивач.

Кредитний договір б/н від 27.11.2007 року, на
який посилається ПАТ «КБ «ПриватБанк»,
чинності не набув, оскільки сторонами
не було узгоджено його істотні умови,
передбачені частиною третьою пункту 4
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів». Зокрема, не узгоджено
дату видачі кредиту, детальний розпис
сукупної вартості кредиту тощо. Отже за
нормами чинного законодавства
вказаний договір є неукладеним, тобто
не відбувся.

Крім того, ПАТ «КБ «ПриватБанк» не
дотримано процедур встановлених
Законом України «Про захист прав
споживачів», що передують збільшенню
процентної ставки за кредитом та
зверненню до суду.

Так, з розрахунку доданого ПАТ «КБ
«ПриватБанк» вбачається, що позивачем
неодноразово збільшувалася процентна
ставка: 19,2 % - 20,4 % - 21,6 % - 43,2 %.

Відповідно до ч.3 п.4 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів» (в
редакції, що діяла станом на 27.11.2007
року), у договорі про надання
споживчого кредиту може зазначатися,
що відсоткова ставка за кредитом може
змінюватися залежно від зміни
облікової ставки Національного банку
України або в інших випадках. Про зміну
відсоткової ставки за споживчим
кредитом споживач повідомляється
кредитодавцем письмово протягом семи
календарних днів з дати її зміни. Без
такого повідомлення будь-яка зміна
відсоткової ставки є недійсною.

В свою чергу, ПАТ «КБ «ПриватБанк» не
представлено до суду відповідних
повідомлень з доказами їх отримання
відповідачем, що є порушенням порядку
збільшення процентної ставки.

Згідно із ч.2 п.10 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів», якщо
кредитодавець на основі умов договору
про надання споживчого кредиту вимагає
здійснення внесків, строк сплати яких
не настав, або повернення споживчого
кредиту, такі внески або повернення
споживчого кредиту можуть бути
здійснені споживачем протягом
тридцяти календарних днів з дати
одержання повідомлення про таку вимогу
від кредитодавця. Якщо протягом цього
періоду споживач усуне порушення умов
договору про надання споживчого
кредиту, вимога кредитодавця втрачає
чинність.

ПАТ «КБ «ПриватБанк» не представлено
до суду копій відповідних вимог й
доказів отримання їх відповідачем.

Кредитодавцю забороняється
встановлювати у договорі про надання
споживчого кредиту будь-які збори,
відсотки, комісії, платежі тощо за дії,
які не є послугою у визначенні цього
Закону. Умова договору про надання
споживчого кредиту, яка передбачає
здійснення будь-яких платежів за дії,
які не є послугою у визначенні цього
Закону, є нікчемною" (ч.3 п.4 ст.11 «Про
захист прав споживачів»).

В свою чергу, у змісті розрахунку ПАТ
«КБ «ПриватБанк» заборгованості
відповідача вказуються комісії
невідомого походження, заборгованість
по судовим штрафам тощо.

Більш того, відповідно до статті 256
Цивільного кодексу України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
визначено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України).

Частиною п'ятою статті 261 Цивільного
кодексу України передбачено, що за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до статті 267 Цивільного
кодексу України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленого до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

У відповідності до п.31 Постанови
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
з урахуванням положення пункту 7
частини тринадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв`язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Згідно із абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», якщо кредитодавець у
позасудовому порядку або до судового
провадження звертається з вимогою про
повернення споживчого кредиту або
погашення іншого боргового
зобов'язання споживача, кредитодавець
не може у будь-який спосіб вимагати
будь-якої плати або винагороди від
споживача за таке звернення. При цьому
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Так, з матеріалів даної справи
вбачається, що ПАТ «КБ «ПриватБанк»
було подано до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
позов до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості у сумі 4 450,17 доларів США,
що за курсом 7,99 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 31.05.2013
року складає 35 556,87 грн. лише 13.08.2013 року,
а кредитний договір б/н, на який
посилається позивач, між сторонами
укладено ще 27.11.2007 року з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки - до січня 2010 року.

Вказані обставини свідчать про те, що
ПАТ «КБ «Приватбанк» було відомо про
наявність кредитної заборгованості у
ОСОБА_2, однак, як вбачається з
матеріалів справи, до 13.08.2013 року,
позивачем не було вжито заходів щодо
погашення заборгованості по кредиту
відповідачем.

Також, у своїй позовній заяві ПАТ «КБ
«Приватбанк» не ставило питання про
поновлення пропущеного строку
позовної давності, поважних причин
пропуску строку не зазначило.

Згідно із ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства,
розглянувши справу в межах заявлених
вимог та наданих сторонами доказів, які
оцінені судом в їх сукупності, суд
приходить до висновку про те, що у
задоволенні заявлених позовних вимог
ПАТ «КБ «Приватбанк» слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 256-258, 261, 267, 509, 510, 525, 526,
530, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055
Цивільного кодексу України, п.31
Постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 5 від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», абз.1 ч.11 ст.11, п.7 абз.2
ст.11, п.4 ч.3 ст.11, п.10. ч.2 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у
сумі 4 450,17 доларів США, що за курсом 7,99
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 31.05.2013 року
складає 35 556,87 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко