Справа №583/882/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Ільченко В. М.Номер
провадження 22-ц/788/921/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 27
УХВАЛА

29 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А., Собини О. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Кондитероптторг»

на ухвалу судді Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 21 березня 2014 року про відмову у
задоволенні заяви про забезпечення
позову

в цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Кондитероптторг» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

в с т а
н о в и л а:

Ухвалою судді Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 21 березня 2014 року відмовлено у
задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Кондитероптторг» про забезпечення
позову.

Вказану ухвалу судді позивач оскаржив
в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Виробничо-комерційна фірма
«Кондитероптторг», посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просить ухвалу
судді скасувати і постановити нову
ухвалу, якою задовольнити подану заяву
про забезпечення позову та заборонити
ТОВ «Виробничо-комерційна фірма
«Кондитероптторг» видавати ОСОБА_3
кошти у розмірі 4593,83 грн., які є
компенсацією за невикористану ним
відпустку за попередній період,
оскільки він звільнений з роботи з 03
грудня 2013 року, але не отримав належні
йому кошти від підприємства.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що суд першої інстанції
безпідставно не врахував всі надані
позивачем докази, необґрунтовано
вказавши в оскаржуваній ухвалі, що
останнім не було надано належних і
допустимих доказів, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.152 ЦПК України позов
забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити
певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати
платежі або передавати майно
відповідачеві чи виконувати щодо нього
інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору,
на зберігання іншим особам.

Аналіз наведених норм права дає
підстави стверджувати, що вжиття
такого заходу забезпечення позову, як
заборона вчиняти певні дії
застосовується, якщо потрібно обмежити
право відповідача вчиняти певні
фактичні чи юридичні дії, що стосуються
предмета спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ТОВ «Виробничо-комерційна
фірма «Кондитероптторг» пред'явило
позов до колишнього працівника ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
договором безвідсоткової позики в сумі
5990,00 грн., які той отримав від
товариства по договору, однак
безпідставно відмовляється повертати.

В той же час, подавши заяву про
забезпечення позову, ТОВ
«Виробничо-комерційна фірма
«Кондитероптторг» просило, щоб суд
заборонив товариству видавати ОСОБА_3
кошти у розмірі 4593,83 грн., які є
компенсацією відповідачу за
невикористані відпустки і знаходяться
на депоненті з обліку зарплати
підприємства, враховуючи, що ОСОБА_3 був
звільнений з роботи 03 грудня 2013 року,
однак за вказаними коштами не
з'являється і борг по позиці не
повертає, у зв'язку з чим є припущення,
що він не виконає рішення суду про
стягнення з нього боргу.

Таким чином, ТОВ «Виробничо-комерційна
фірма «Кондитероптторг» у поданій
заяві про забезпечення позову просило
суд заборонити вчиняти певні дії саме
цьому товариству, яке є позивачем у
даній справі, що суперечить вимогам п.2
ч.1 ст.152 ЦПК України.

Крім того, у ч.4 ст.152 ЦПК України чітко
зазначено, що не допускається
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на заробітну плату, пенсію та
стипендію і т.д.

Враховуючи, що невиплачена відповідачу
компенсація за невикористані
відпустки є складовою його заробітної
плати, тому висновок суду про відмову у
забезпеченні позову товариства є також
правильним.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо відсутності
підстав для забезпечення позову у
такий спосіб, який просив застосувати
позивач у поданій ним заяві.

За таких обставин, коли судом першої
інстанції постановлено ухвалу про
залишення без задоволення заяви про
забезпечення позову з додержанням
вимог закону, апеляційну скаргу
необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1
п.4, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Кондитероптторг» відхилити, а ухвалу
судді Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 21 березня 2014 року
про відмову в задоволенні заяви про
забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не
підлягає.

Головуючий -

Судді -