Справа № 743/2049/13-ц
Провадження № 2/743/13/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року

Ріпкинський районний суд
Чернігівської області у
складі:головуючого-суддіСташківа
В.Б.,при секретаріПрохоренко А.В., за
участюпозивачки ОСОБА_3, представника
позивача ОСОБА_4, відповідачки ОСОБА_5,
представника Неданчицької сільської
ради Ріпкинського району
Чернігівської області Пігор О.І.,
представника Відділу Державного
земельного агентства в Ріпкинському
районі Рогози Т.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.
Ріпки в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_5,

Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району

Чернігівської області,

Відділу Державного земельного
агентства в Ріпкинському

районі Чернігівської області

про визнання протиправною
відмову від підписання акту

визначення та погодження
зовнішніх меж земельної ділянки

в натурі та акту прийому-передачі
межових знаків на

зберігання, зобов'язання
здійснити державну реєстрацію

земельної ділянки у Державному
земельному кадастрі без

визначення та погодження
зовнішніх меж земельної ділянки

в натурі та без підписання акту
прийому-передачі межових

знаків на зберігання із суміжними
землекористувачами,

зобов'язання видати витяг про
державну реєстрацію

земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з названим
позовом до ОСОБА_5, Неданчицької
сільської ради Ріпкинського району
Чернігівської області, Відділу
Державного земельного агентства в
Ріпкинському районі Чернігівської
області.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
чоловік ОСОБА_8, після смерті якого
вона, в порядку спадкування, набула
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, отримавши свідоцтво
про право на спадщину за законом від
05.11.2012 р.. Вказала, що рішенням
Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району від 27.12.2012 р. їй
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку орієнтовною площею
0,2500 га, в тому числі 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд АДРЕСА_1.
Виготовленням технічної документації
щодо вказаної земельної ділянки
займалось ТОВ «Молодіжна інвестиційна
компанія». Проте, суміжний
землекористувач сестра покійного її
чоловіка ОСОБА_5 відмовилась від
підписання акту визначення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі та акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання, протиправними. Також
відмовилась підписувати вказані акти і
Неданчицька сільська рада
Ріпкинського району, з посиланням на
те, що вони їх підпишуть після того, як
їх підпише ОСОБА_5. Вказала, що
зверталась до Відділу Державного
земельного агентства в Ріпкинському
району з проханням зареєструвати
земельну ділянку площею 0,25 га, що
знаходиться АДРЕСА_1 у Державному
земельному кадастрі без визначення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі та без підписання акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання із суміжними
землекористувачами - ОСОБА_5,
Неданчицькою сільською радою
Ріпкинського району Чернігівської
області та видати витяг про державну
реєстрацію вказаної земельної ділянки,
проте рішенням державного
кадастрового реєстратора Відділу
Державного земельного агентства в
Ріпкинському районі від 12 грудня 2013 р.
№ РВ-013, через відсутність
підписів ОСОБА_5 та Неданчицької
сільської ради Ріпкинського району
Чернігівської області в акті
визначення та погодження зовнішніх меж
земельної ділянки в натурі та в акті
прийому-передачі межових знаків на
зберігання відмовлено у внесенні
відомостей до Державного земельного
кадастру. Вказала, що безпідставна
відмова ОСОБА_5 та Неданчицької
сільської ради Ріпкинського району
Чернігівської області від підписання
акту визначення та погодження
зовнішніх меж земельної ділянки в
натурі та акту прийому-передачі
межових знаків на зберігання порушує
її право на приватизацію земельної
ділянки та позбавляє її можливості
реалізувати своє право приватизацію
вказаної земельної ділянки.

У зв'язку з цим, на підставі ст.. 152, ч.ч. 1,
5 ст. 158 ЗК України, п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 16
квітня 2004 р. «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ», просила
захистити її права у наступний спосіб,
а саме:

- визнати відмови ОСОБА_5 та
Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області від підписання акту визначення
та погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі від 29.12.2012 р. та акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання, протиправними;

- зобов'язати Відділ Державного
земельного агентства в Ріпкинському
районі Чернігівської області
здійснити державну реєстрацію
земельної ділянки площею 0,25 га, що
знаходиться АДРЕСА_1 у Державному
земельному кадастрі без визначення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі та без підписання акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання із суміжними
землекористувачами - ОСОБА_5,
Неданчицькою сільською радою
Ріпкинського району Чернігівської
області;

- зобов'язати Відділ Державного
земельного агентства в Ріпкинському
районі Чернігівської області видати
витяг про державну реєстрацію
земельної ділянки площею 0,25 га, що
знаходиться АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3
та представник позивача ОСОБА_4
підтримали позовні вимоги в повному
обсязі, з підстав зазначених в позові.

При цьому, представник позивача ОСОБА_4
вказала на те, що у ОСОБА_5 відсутні
належні докази того, що ОСОБА_3
самовільно захопила належну ОСОБА_5
частину земельної ділянки площею 0,0083
га. Наголосила на тому, що дійсною
причиною відмови від приватизації є те,
що ОСОБА_5 не успадкувала після
померлого ОСОБА_8 частину спадщини, яка
належала їхнім померлим батькам.
Просила, в разі задоволення позову,
стягнути витрати на правову допомогу з
ОСОБА_5 та Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області, а з Відділу Державного
земельного агентства в Ріпкинському
районі Чернігівської області їх не
стягувати.

В судовому засіданні ОСОБА_5 заперечила
проти задоволення позову, посилаючись
на те, що вона являлась сестрою ОСОБА_10,
у їх батьків було ще брат та сестра, а
всього 4 дітей. В ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх
мати ОСОБА_11, а в ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх
батько ОСОБА_10. В с.Неданчичі батьки в
1970 р. збудували дерев'яну хату, яку в
подальшому її чоловік обклав цеглою та
добудував коридор і погріб. Після
смерті батьків в 1996 р. в с.Неданчичі
повернувся ОСОБА_8 та став проживати в
батьківській хаті. Вона в свою чергу
приватизувала земельну ділянку
суміжну з земельною ділянкою, якою
користувався ОСОБА_8 та отримала
державний акт на право приватної
власності на землю від 15.03.2000 р.. При
цьому, останній не мав ніяких претензій
щодо встановлення меж між земельними
ділянками. В ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат
ОСОБА_8, спадщину після смерті якого
оформила його дружина ОСОБА_3. Вказала,
що у неї з останньою виникали суперечки
щодо меж земельних ділянок. Вказала, що
позивачка з сином зняли металеві
ворота, колючи дріт, який огороджував
земельні ділянки, повиривали
насадження, змінили межу на 4 метри. У
зв'язку з цим, вона відмовилась
підписати підпише акт визначення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі від 29.12.2012 р. та акт
прийому-передачі межових знаків на
зберігання.

В судовому засіданні представник
Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області Пігор О.І. позовні вимоги не
визнала, пославшись на те, що між ОСОБА_5
та ОСОБА_3 існують неприязні стосунки.
Тому при вирішенні спору, поклалась на
розсуд суду. Вказала, що земельна
комісія при Неданчицькій сільській
раді, яка була створена, на підставі
рішення даної ради від 21 листопада 2013 р.
№ 56, в ході обміру земельної ділянки,
яка належить ОСОБА_5, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що площа
земельної ділянки, на якій ОСОБА_5
побудувала дачний будинок становить
0,1035 га, хоча в державному акті на право
приватної власності на земельну
ділянку вказано інший розмір - 0,1118 га,
тобто різниця складає 0,0083 га. Актом
також встановлено, що поруч з ділянкою
ОСОБА_5 розташований житловий будинок,
який належить ОСОБА_3 та земельна
ділянка, якою користується остання. При
цьому, ОСОБА_5 наполягала на тому, щоб
ОСОБА_3 повернула їй 0,0083 га землі, і
тільки після цього остання підпише акт
визначення та погодження зовнішніх меж
земельної ділянки в натурі від 29.12.2012 р.
та акт прийому-передачі межових знаків
на зберігання.

В судовому засіданні представник
Відділу Державного земельного
агентства в Ріпкинському районі Рогоза
Т.В. вказала на те, що вони позов
підтримують, але вважають, що дії
державного кадастрового реєстратора
Відділу Державного земельного
агентства в Ріпкинському районі щодо
відмови у внесенні відомостей до
Державного земельного кадастру є
правомірними та відповідають Закону
України «Про державний земельний
кадастр», оскільки наявність підписів
ОСОБА_5 та Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області в акті визначення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі та в акті
прийому-передачі межових знаків на
зберігання в силу вказаного Закону та
ст.. 198 ЗК України є обов'язковими.

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_3,
представника позивача ОСОБА_4,
відповідачки ОСОБА_5, представника
Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області Пігор О.І., представника
Відділу Державного земельного
агентства в Ріпкинському районі Рогози
Т.В., дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що 15 березня 2000
р. Неданчицькою сільською радою
Ріпкинського району Чернігівської
області на ім'я ОСОБА_5 був виданий
державний акт на право приватної
власності на землю (серія ІІІ-ЧН № 030918),
який посвідчував належність останній
земельної ділянки розміром 0,111 га, в
межах згідно плану, яка розташована в
с.Неданчичі Неданчицької сільської
ради Ріпкинського району
Чернігівської області, для ведення
індивідуального садівництва.

Рішення Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області від 21 червня 2012 р. № 40 присвоєно
вказаній земельній ділянці адресу:
АДРЕСА_1.

По справі встановлено, що ОСОБА_3
являлась дружиною ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідоцтвом про право на спадщину за
законом, виданим 05.11.2012 р. державним
нотаріусом Першої Чернігівської ДНК
посвідчено, що спадкоємцем за законом
спадщини у вигляді житлового будинку,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 являється
його дружина ОСОБА_3.

По справі встановлено, що рішенням
Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району від 27.12.2012 р. ОСОБА_3
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку орієнтовною площею
0,2500 га, в тому числі 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд АДРЕСА_1, за рахунок
земель запасу.

На підставі заяви ОСОБА_3 від 19.09.2013 р. та
рішення рішенням Неданчицької
сільської ради Ріпкинського району від
27.12.2012 р. про надання останній дозволу
на виготовлення технічної
документації із землеустрою, ТОВ
«Молодіжна інвестиційна компанія»
було здійснено виготовлення технічної
документація із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) щодо ОСОБА_3 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд площею 0,2500 га, яка
знаходиться АДРЕСА_1 в
адміністративних межах Неданчицької
сільської ради.

Однак, ОСОБА_5 та Неданчицької
сільської ради Ріпкинського району
Чернігівської області відмовились від
підписання:

- Акту визначення та погодження
зовнішніх меж земельної ділянки в
натурі ОСОБА_3 від 29.12.2012 р., яким було
встановлено в натурі межі між
земельними ділянками ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_12 та погодження меж земельної
ділянки, що знаходиться АДРЕСА_1.
Вказаний Акт підписала з суміжних
користувачів лише ОСОБА_12 (а.с. 34);

- Акту прийому-передачі межових знаків
на зберігання, яким було закріплено в
натурі (на місцевості) межові знаки на
земельній ділянці, що знаходиться в
АДРЕСА_1в кількості 14 шт. (а.с. 35).

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає,
що між позивачкою і ОСОБА_5 на момент
розробки технічної документації виник
спір щодо меж земельної ділянки, яку
виявила бажання приватизувати
позивачка.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не
являється власником спірної земельної
ділянки, яка рішенням передана їй у
власність, так як державний акт на цю
ділянку їй не виданий і її право
власності не зареєстроване у
встановленому порядку. Оформлення
права власності на спірну земельну
ділянку перебуває на підготовчому
етапі.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст.. 158 ЗК України виключно
судом вирішуються земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей. Органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян, та додержання громадянами
правил добросусідства, а також спори
щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 16.04.2004
року "Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" згідно зі ст.. 158 ЗК
України суди розглядають справи за
спорами про межі земельних ділянок, що
перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.

П. «б» ч. 2 ст. 198 ЗК України вказує, що
складовою кадастрових зйомок є
„погодження меж земельної ділянки із
суміжними власниками та
землекористувачами" Із цього зовсім не
слідує, що у випадку відмови суміжного
землевласника або землекористувача
від підписання відповідного документу
- акту погодження меж - слід вважати, що
погодження меж не відбулося, і
процедура приватизації земельної
ділянки має зупинитися.

П. 2.8 Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої Наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
№376 від 18.05.2010 року передбачено, що
технічна документація із землеустрою
включає: пояснювальну записку, яка
містить опис місця розташування
земельної ділянки, відомості про
власника (користувача) земельної
ділянки, відомості про виконавця
(виконавців), реквізити відповідних
ліцензій, необхідних для виконання
робіт, відомості про власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок, стислий опис виконаних
робіт; технічне завдання на
встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
(додаток 1); копію документа, що
посвідчує фізичну особу, або копію
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи; копію документа, що
посвідчує право на земельну
ділянку;матеріали польових
топографо-геодезичних робіт; план меж
земельної ділянки, складений за
результатами кадастрової зйомки, на
якому відображаються зовнішні межі
земельної ділянки із зазначенням
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок, усі поворотні точки
меж земельної ділянки, лінійні проміри
між точками по межах земельної
ділянки, межі вкраплених земельних
ділянок із зазначенням їх власників
(користувачів). На бажання замовника
замість плану меж земельної ділянки
може складатися кадастровий план
земельної ділянки; перелік обмежень у
використанні земельної ділянки і
наявні земельні сервітути; у разі
необхідності документ, що підтверджує
повноваження особи діяти від імені
власника (користувача) земельної
ділянки при встановленні меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості); акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, який включається до
документації із землеустрою після
виконання робіт із встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками.

Ні ЗК України (зокрема і ст.. 198 ЗК
України), ні Інструкцією Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів №376 від 18.05.2010 не
встановлено цивільної
відповідальності суміжних
землевласників чи землекористувачів
за відмову погоджувати межі суміжних
земельних ділянок.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8)відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Ні зазначеною нормою ЦК України, ні
іншим актом цивільного законодавства
не передбачено такого способу захисту
цивільного права, як визнання
протиправними відмов суміжних
землекористувачів від підписання акту
визначення та погодження зовнішніх меж
земельної ділянки в натурі та акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання.

Оскільки розробка проекту відведення
земельної ділянки включає проведення
кадастрової зйомки, тобто проведення
комплексу робіт, виконуваних для
визначення меж земельної ділянки, що
включає в себе обов'язкове погодження
меж земельної ділянки з суміжними
власниками та землекористувачами.

Таким чином в термін «погодження» зі
змісту його тлумачення покладено
принцип добровільності дій суб'єктами
земельних правовідносин.

Суд приходить до висновку, що в даному
випадку відмова ОСОБА_5 та Неданчицької
сільської ради Ріпкинського району
Чернігівської області від підписання
акту визначення та погодження
зовнішніх меж земельної ділянки в
натурі від 29.12.2012 р. та акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання може мати для позивачки
негативні наслідки, однак це не може
розцінюватись як зловживання
відповідачами своїми правами, або як
порушення прав позивача, так як така
відмова є формою реалізації
відповідачів свого права.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що
позиція Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області щодо підписання вказаних актів
є похідною від підписання цих актів
ОСОБА_5, приймаючи до уваги те, що між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 існує спір щодо
розміру та конфігурації земельної
ділянки, суд знаходить, що в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та
Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області про визнання протиправної
відмови останніх від підписання акту
визначення та погодження зовнішніх меж
земельної ділянки в натурі від 29.12.2012 р.
та акту прийому-передачі межових
знаків на зберігання.

Суд не вбачає підстав для зобов'язання
Відділу Державного земельного
агентства в Ріпкинському районі
здійснити державну реєстрацію
земельної ділянки площею 0,25 га, що
знаходиться АДРЕСА_1 у Державному
земельному кадастрі без визначення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі та без підписання акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання із суміжними
землекористувачами - ОСОБА_5,
Неданчицькою сільською радою
Ріпкинського району Чернігівської
області та видати витяг про державну
реєстрацію земельної ділянки
площею 0,25 га, що знаходиться АДРЕСА_1,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 24 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»,
державний кадастровий реєстратор,
який здійснює державну реєстрацію
земельних ділянок, протягом
чотирнадцяти днів з дня реєстрації
заяви:

- перевіряє відповідність
документів вимогам законодавства;

- за результатами перевірки
здійснює державну реєстрацію
земельної ділянки або надає заявнику
мотивовану відмову у державній
реєстрації.

По справі встановлено, що рішенням
державного кадастрового реєстратора
Відділу Державного земельного
агентства в Ріпкинському районі від 12
грудня 2013 р. № РВ-013 було
відмовлено у внесенні відомостей до
Державного земельного кадастру щодо
даної земельної ділянки, через
невідповідність поданих документів
вимогам, установленим Законом України
«Про Державний земельний кадастр» і
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, а саме, у зв'язку з тим, що
зовнішні межі земельної ділянки не
погоджено суміжником ОСОБА_5; не
погоджено головою Неданчицької
сільської ради Ріпкинського району
Чернігівської області, не підписано
Акт визначення та погодження зовнішніх
меж земельної ділянки в натурі та Акт
прийому-передачі межових знаків на
зберігання.

Сторони не надали доказів оскарження
вказаного рішення державного
кадастрового реєстратора, в порядку
передбаченому Законом.

Згідно ч. 6 ст. 24 Закону України «Про
Державний земельний кадастр», однією
із підстав для відмови у здійсненні
державної реєстрації земельної
ділянки є подання заявником
документів, передбачених ч. 4 ст. 24
Закону України «Про Державний
земельний кадастр», не в повному
обсязі;

Враховуючи наведене, те, що позивачка
належним чином не довела того, що
державним кадастровим реєстратором
Відділу Державного земельного
агентства в Ріпкинському районі були
порушені вимоги Закону України «Про
Державний земельний кадастр», то в
задоволені вимог ОСОБА_3 до Відділу
Державного земельного агентства в
Ріпкинському районі про зобов'язання
вчинити певні дії слід відмовити.

Враховуючи наведене, в задоволенні
позову ОСОБА_3 слід відмовити в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст.
16, 106, 107, 118, 152, 158, 198 ЗК України, ст.. 24
Закону України «Про Державний
земельний кадастр», ст. ст. 10, 11, 60, 209,
213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області, Відділу Державного земельного
агентства в Ріпкинському районі про
визнання протиправною відмову від
підписання акту визначення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі та акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання, зобов'язання здійснити
державну реєстрацію земельної ділянки
у Державному земельному кадастрі без
визначення та погодження зовнішніх меж
земельної ділянки в натурі та без
підписання акту прийому-передачі
межових знаків на зберігання із
суміжними землекористувачами,
зобов'язання видати витяг про державну
реєстрацію земельної ділянки -
відмовити, в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через
Ріпкинський районний суд
Чернігівської області. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий
В.Б.Сташків