Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/341/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
УХВАЛА

Іменем України

06.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
- Кривохижі В.І.

Мурашка С.І.

при секретарі
- Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ майна подружжя, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 22
листопада 2013 року і

в с т а н о в и л а :

В січні 2013 року ОСОБА_3 звернулася
з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя. В обґрунтування вимог
зазначала, що з 29 березня 1994 року
перебуває у шлюбі з відповідачем. За
час спільного проживання та на спільні
кошти вони побудували будинок, що
розташований у селі Дача села Успенка
Онуфріївського району
Кіровоградської області. Сімейні
стосунки між ними не склалися, тому з
квітня 2011 року вони проживають окремо.
У зв'язку з чим виникла необхідність у
поділі спільного майна подружжя.

Посилаючись на ст.ст.60, 69, 70 СК
України позивачка просила визнати
будинок по АДРЕСА_1 об'єктом спільної
сумісної власності подружжя. В порядку
поділу майна визнати за нею право
власності на ? частину вказаного
будинку, стягнути з відповідача на її
(позивачки) користь 829,40 грн. судових
витрат.

Рішенням Онуфріївського районного
суду Кіровоградської області від 22
листопада 2013 року позов задоволено у
повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду як такого, що ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, простить
постановити нове рішення по суту
позовних вимог. Посилається на те, що
резолютивна частина рішення суду
різниться із змістом уточнених
позовних вимог ОСОБА_3, що, на його
думку, свідчить про порушення судом
вимог ст.11 ЦПК України та про те, що
ухвалюючи рішення суд вийшов за межі
позовних вимог.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився,
про час і місце розгляду справи
повідомлений у порядку, визначеному
статтею 76 ЦПК України, що
підтверджується розпискою про
отримання повістки про виклик до суду,
причину неявки не повідомив.
Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК
України, згідно з якою неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи, колегія
суддів вирішила розглядати справу у
відсутності відповідача.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3 та її представника, адвоката
ОСОБА_5, які проти доводів апеляційної
скарги заперечували, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Дружина і чоловік
мають право розділити майно за
взаємною згодою (ч.ч. 1, 2 ст. 69 СК
України).

Аналогічні положення закону були
закріплені й у ст. 22 КпШС України, який
діяв до 1 січня 2004 року, але був чинний
на час набуття сторонами спірного
майна.

Частиною 1 ст.70 СК України передбачено,
що у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Із м матеріалів справи вбачається, що 29
березня 1994 року сторони зареєстрували
шлюб. Рішенням Крюківського районного
суду міста Кременчука від 11.04.2013 року
цей шлюб було розірвано (а.с.6, 86).

У 1996 році було закінчено будівництво
спірного будинку, що підтверджується
актом від 28.11.1996 року про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
житлового будинку і господарських
будівель індивідуального забудовника
(а.с.91). 16.01.1997 року Успенською сільською
радою на ім'я відповідача видано
свідоцтво про право особистої
власності на будинок, яке було
зареєстровано у Світловодському бюро
технічної інвентаризації (а.с.90).
Довідкою Успенської сільської ради
Онуфріївського району Кіровоградської
області уточнено місце розташування
спірного будинку та зазначено його
адресу:с.Успенка (с.Дача) вул. Польова,2
(а.с.92).

Доказів того, що між сторонами було
укладено угоду щодо розміру їх часток у
праві власності на спірний будинок в
матеріалах справи немає.

В судовому засіданні,під час розгляду
справи судом першої
інстанції,представники ОСОБА_4, ОСОБА_6
і ОСОБА_7, позов визнали.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд дійшов правильного
висновку про те, що спірний будинок є
спільною сумісною власністю подружжя і
обґрунтовано визнав за позивачкою
право власності на його ? частину.

Із змісту роз'яснень, викладених у п.3
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»
вбачається, що вийти за межі заявлених
вимог - це вирішити незаявлену вимогу,
задовольнити вимогу позивача у
більшому розмірі, ніж було заявлено.

Встановлено, що суд вирішив спір у
межах заявлених вимог і на підставі
наданих доказів.

Резолютивна частина рішення суду
відповідає вимогам ст.215 ЦПК України та
п.13 роз'яснень вказаної постанови
Пленуму Верховного Суду України.

За змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову,
яке не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд у мотивувальній частині рішення
може вказати лише про визнання позову
та прийняття його судом.

З огляду на зазначене не можна визнати
обґрунтованими доводи апеляційної
скарги відповідач про невідповідність
рішення суду вимогам закону.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст.308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги, яка не ґрунтується на законі і
висновків суду не спростовує, і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313-315 ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 22
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді