Справа № 1328/8860/12
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

08 травня 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі головуючого - судді
Едера П.Т.

при секретарі
Репета К.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 від імені котрого діє законний
представник ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Міська
страхова компанія», третя особа
Моторно-транспортне страхове бюро
України про відшкодування понесених
витрат на поховання та моральної шкоди
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а
н о в и в:

Позивач, котра діє в своїх інтересах та
в інтересах неповнолітнього сина
ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського
районного суду м. Львова з позовом до
Малого приватного підприємства
«Гарант», Приватного акціонерного
товариства «Міська страхова компанія»,
третя особа ОСОБА_7 про відшкодування
понесених витрат на поховання та
моральної шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Просила Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Міська
страхова компанія» на її користь
суму страхового відшкодування в
розмірі 55500,00 грн. витрат, понесених на
поховання ОСОБА_5 та 5000,00 грн. завданої
моральної шкоди. Стягнути з Малого
приватного підприємства «Гарант» на її
користь 100000 завданої моральної шкоди.
Стягнути з Малого приватного
підприємства «Гарант» на користь
ОСОБА_2 100000 грн. завданої моральної
шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 25 березня 2014 року в
частині стягнення з відповідача Малого
приватного підприємства «Гарант»
моральної шкоди залишено без
розгляду.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим,
що 30 червня 2012 року близько 16 год. 30 хв.
у с. Підберізці Пустомитівського
району Львівської області на
перехресті вул. Шевченка - вул. Нова
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участі автомобіля марки ЗІЛ
431410, реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_7 та малолітньої
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка керувала
велосипедом. Внаслідок вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
малолітня ОСОБА_5 отримала тілесні
ушкодження, від яких померла на місці
пригоди.

Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля марки ЗІЛ 431410,
державний номерний знак НОМЕР_1,
застрахована Відокремленим
підрозділом «Львівська дирекція
Приватного акціонерного товариства
«Міська страхова компанія» згідно
поліса обов'язкового страхування
№АВ/1258796 від 01.03.2012 року.

Позивач зазначила, що нею понесені
витрати на поховання доньки - ОСОБА_5 в
загальному розмірі 55500 грн.

В обґрунтування моральної шкоди
Позивач зазначила, що їй та її
малолітньому сину ОСОБА_2 було завдано
непоправиму моральну шкоду, що полягає
у душевних стражданнях з приводу
втрати близької людини, з якою вони
протягом усього часу прожили однією
дружньою сім'єю. Після загибелі ОСОБА_5
їхнє щасливе життя назавжди залишилось
в минулому. Після смерті потерпілої як
зазначила Позивач, вона, стала свідком
страждань свого малолітнього сина,
якому виповнилося лише вісім років і
якому довелося на власні очі бачити
смерть своєї сестри. Внаслідок цієї
трагедії, вони проходять через
постійні моральні страждання та
стреси, які призвели до значного
погіршення здоров'я та різкого
загострення хвороб. Постійно турбує
безсоння, виникла стійка втома,
стурбованість, негативні нав'язливі
думки, що порушують нормальний спосіб
життя.

В судовому засіданні Позивач та її
уповноважений представник ОСОБА_6
позовні вимоги до ПрАТ «Міська
страхова компанія» підтримали,
посилаючись на обставини викладені у
позовній заяві.

Представник третьої особи
Моторно-транспортного страхового бюро
України Козловський В.Г. вирішення
спору відніс на розгляд суду, зазначив,
що інтереси його довірителя цими
вимогами не зачіпаються та пояснив, що
відповідач ПрАТ «Міська страхова
компанія» виключена з членства
Моторно-транспортного страхового бюро
України.

Представник ПрАТ «Міська страхова
компанія» в судове засідання повторно
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялись у
встановленому порядку, належним чином,
згідно вимог ст. ст.74 - 75 ЦПК України
через оголошення в друкованому засобі
масової інформації - газеті «Урядовий
кур'єр» № 236 від 20.12.2013 р.

За таких обставин суд вважає за можливе
розгляд справи проводити за
відсутності представника Відповідача.
В зв'язку із чим зі згоди сторони
Позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. ст. 169, 224-226
ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, повно та
всебічно дослідивши усі обставини
справи, оцінивши в сукупності подані
докази, суд дійшов висновку про
необхідність часткового задоволення
позовних вимог виходячи з наступного.

Так судом встановлено та підтверджено
письмовими доказами, що 30 червня 2012
року близько 16 год. 30 хв. у с. Підберізці
Пустомитівського району Львівської
області на перехресті вул. Шевченка -
вул. Нова відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участі
автомобіля марки ЗІЛ 431410,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_7 та малолітньої
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка керувала
велосипедом. Внаслідок вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
малолітня ОСОБА_5 отримала тілесні
ушкодження, від яких померла на місці
пригоди.

Вказане підтверджується Постановою
про порушення кримінальної справи від
30 червня 2012 року, складеною слідчим
відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС
України у Львівській області Ханик Т.І.
за наслідками розгляду матеріалів
дорожньо-транспортної пригоди ЖРЗПЗ
№2166 від 30.04.2011 року Пустомигівського РВ
ГУМВС України у Львівській області.

Відповідно до Свідоцтва НОМЕР_2 про
реєстрацію транспортного засобу,
автомобіль марки 431410 СПГ,
реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на
праві власності Малому приватному
підприємству «Гарант».

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_7
та подорожнього листа №12/06 на
вантажний автомобіль марки «ЗІЛ 431410»,
на момент вчинення ДТП він працював на
посаді водія Малого приватного
підприємства «Гарант».

Таким чином судом встановлено, що Мале
приватне підприємство «Гарант» на
момент вчинення ДТП було володільцем
джерела підвищеної небезпеки -
вантажного автомобіля марки «ЗІЛ 431410»
д. н. з. НОМЕР_1

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі.

Частиною 1 ст. 1192 ЦК України
передбачено, що з урахуванням обставин
справи суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо,
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Згідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа,
яка завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати.

Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля марки ЗІЛ 431410,
державний номерний знак НОМЕР_1, була
застрахована Відокремленим
підрозділом «Львівська дирекція
Приватного акціонерного товариства
«Міська страхова компанія» згідно
поліса обов'язкового страхування
№АВ/1258796 від 01.03.2012 року.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року (з наступними
змінами та доповненнями) (надалі -
Закон), обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст.6 цього ж Закону,
страховим випадком є подія, внаслідок
якої заподіяна шкода третім особам під
час дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

30 червня 2012 року настав страховий
випадок, - дорожньо-транспортна пригода
за участю забезпеченого транспортного
засобу марки ЗІЛ 431410, р. н. НОМЕР_1,
внаслідок якого була заподіяна шкода
життю потерпілої - ОСОБА_5. Тобто,
настала цивільно-правова
відповідальність згідно полісу
№АВ/1258796 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно до положень ст.23 Закону, шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
(в тому числі моральна шкода), пов'язана,
зокрема, з смертю потерпілого.

Відповідно до п.27.1 ст.27 Закону, право на
отримання відшкодування за шкоду,
пов'язану із смертю потерпілого, мають
особи, які знаходилися на утриманні
потерпілого, та особи, які взяли на себе
витрати з поховання.

Відповідно до п.1 Розпорядження
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 9 липня
2010 року N 566 «Про деякі питання
здійснення обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено обов'язкові
ліміти відповідальності страховика за
договорами обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів: за шкоду, заподіяну майну
потерпілих, у розмірі 50000 гривень на
одного потерпілого; за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю потерпілих, у розмірі
100000 гривень на одного потерпілого.

Крім того, пунктом 4 полісу №АВ/1258796
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів також передбачений ліміт
відповідальності на одного
потерпілого, зокрема: за шкоду,
заподіяну життю - в розмірі 100 000,00 грн.,
за шкоду, заподіяну майну - 50 000,00 грн.

Згідно п. 22.3 ст.22 Закону передбачено, що
потерпілому відшкодовується моральна
шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини
другої статті 23 Цивільного кодексу
України. Така шкода відшкодовується у
встановленому судом розмірі
відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодекс) України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункт:
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо -
транспортної пригоди.

ОСОБА_1, було понесені витрати на
поховання доньки - ОСОБА_5 в загальному
розмірі 55500,00 грн., що підтверджується:
рахунком-фактурою № СФ-0000001 від 02.07.2012р.
та квитанцією до прибуткового касового
ордеру № 953 від 02.07.2012р. на суму 1000,00 грн.,
товарним чеком від 02.07.2012 р. на суму 200,00
грн., товарним чеком від 01.07.2012р. на суму
340,00 грн., товарним чеком від 01.07.2012р. на
суму 400,00 грн., товарним чеком від 01.07.2012
р. на суму 1740,00 грн., накладною №63-2012 від
03.07.2012р. на суму 3880,00 грн., товарним чеком
від 02.07.2012р. на суму 2550,00 грн., угодою від
20.09.2012р. на суму 45390,00 грн. та квитанцією
до прибуткового касового ордера від
20.09.2012 р.

Таким чином, вимога позивача щодо
стягнення на її користь матеріальної
шкоди є підставною, оскільки з
урахуванням викладеного Приватне
акціонерне товариство «Міська
страхова компанія» зобов'язане
відшкодувати шкоду, яка була заподіяна
життю потерпілої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, шляхом
відшкодування Позивачеві ОСОБА_1
витрат, понесених на поховання доньки в
розмірі 55500,00 грн.

Що стосується вимоги про відшкодування
моральної шкоди то суд дійшов
наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна
шкода полягає, зокрема, у душевних
страждань яких фізична особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішен
нями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізич ної або
юридичної особи, яка її завдала:

Однак, на думку суду, Позивачем не
правильно обрано спосіб захисту при
зверненні з вимогою про відшкодування
моральної шкоди, так як така може
підлягати стягненню з особи з вини
якої така заподіяна.

Таким чином, суд вважає, що у
задоволенні позову про стягнення з
Відповідача - ПрАТ «Міська страхова
компанія» на користь Позивача
моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 22, 23, 242, 1166,1167,1168,1172,
1187,1192, 1194, 1201 Цивільного кодексу
України, Законом України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»
ст.ст.10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226
ЦПК України, суд,-

в и
р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Міська страхова компанія»
на користь ОСОБА_1, що діє в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 55500, 00 грн.
(п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот гривень)
страхового відшкодування витрат на
поховання загиблої особи в
дорожньо-транспортній пригоді.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Міська страхова компанія»
в дохід держави судовий збір в розмірі
550, 00 грн. (пятсот пятдесят гривень,00
копійок).

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання в десятиденний термін з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: П. Т. Едер