Коростишівський районний суд
Житомирської області
Справа № 280/784/13-ц
Провадження № 2/280/12/14
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2014 року
м.Коростишів

Коростишівський районний суд
Житомирської області в складі :

Головуючої - судді Рибнікової М.М.,

при секретарі Бондаренко Н.С.,

за участю представника
позивача-відповідача ОСОБА_1

представника відповідача - позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного
майна подружжя та зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя,-

в с т а
н о в и в:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3
позовні вимоги обґрунтував
наступним.05.11.2003 року між ним та ОСОБА_4
було укладено шлюб, зареєстрований у
міському відділі РАЦС Житомирського
обласного управління юстиції. За час
перебування у шлюбі сім'єю було
придбано частину приміщення для
обробки каменю, яке знаходиться за
адресою АДРЕСА_1. Придбання вказаного
нерухомого майна було оформлено на
відповідачку ОСОБА_4 договором купівлі
- продажу від 24.12.2009 року, укладеним з
ВАТ «Коростишівський гранітний кар'єр.
Також за час шлюбу було придбано у
власність легковий автомобіль марки
Тойота Камрі , який було оформлено на
відповідача. 11.04.2011 року, відповідно до
рішення Коростишівського районного
суду, шлюб між нами було розірвано,
автомобіль залишився у користуванні
відповідачки, а щодо використання
приміщення по обробці граніту, уклали
між собою усну домовленість, щодо
можливості здійснення ним і в
подальшому підприємницької
діяльності у вказаному приміщенні.
Однак, відразу після розлучення йому
було заборонено в'їзд, прохід на
територію підприємства, мотивуючи, що
приміщення цеху належить виключно
колишній дружині, а земельна ділянка
навколо приміщення належить іншому
підприємству. Враховуючи неможливість
використання належного йому майна,
позивач просить суд поділити набуте
під час шлюбу з ОСОБА_4 майно.

17.02.2014 р. позивач ОСОБА_3 подав до
суду заяву про збільшення позовних
вимог, в якій вказав, що на момент
звернення до суду він не володів
достовірною інформацією про вартість
спірного автомобіля Тойота Камрі,
однак, в даний час, відповідно до
інформації наданої Управлдінням ДАІ в
м. Києві відповідачка продала вказаний
автомобіль за 195048,00 гривень, тому
просить стягнути з останньої половину
зазначеної суми, а саме 97524,00 гривень.

09.09.2013 року відповідачем за
первісним позовом ОСОБА_5 подано
зустрічну позовну заяву, де позивач
ОСОБА_4 вказує на те, що 05.11.2013 року між
нею та відповідачем ОСОБА_3 було
укладено шлюб. За період шлюбу нею було
придбано приміщення цеху по обробці
граніту, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Крім того, разом із
відповідачем було придбано і інше
рухоме майно, яке було встановлено у
вказаному приміщенні, а саме:
фрезерувальний станок, верстат СОП
різки граніту, три полірувальних
станка, три кран-балки, загальною
вартістю 144 900 гривень. Однак,
відповідачем ОСОБА_3 було самовільно та
без її згоди винесено з вищевказаного
приміщення всі основні засоби, які
потрібні для здійснення обробки
каменю. На сьогоднішній день
домовленості про поділ спільно
набутого у шлюбі майна між ними не
досягнуто, тому просить суд залишити їй
у власність нежитлове приміщення по
обробці граніту, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, а відповідачу
виділити у власність всі інші придбані
основні засоби по обробці граніту, а
саме фрезерувальний станок, верстат
СОП різки граніту, три полірувальних
станка, три кран-балки, загальною
вартістю 144 900 гривень. А також
відмовити відповідачу в сплаті нею
будь-яких компенсацій за проданий
автомобіль Тойота Камрі за
безпідставністю.

28.02.2014 року позивачем за
зустрічним позовом ОСОБА_4 подано заяву
про збільшення позовних вимог, в якій
просить суд визнати спільною сумісною
власністю та поділити фрезерувальний
станок, верстат СОП різки граніту, три
полірувальних станка, три кран-балки,
екскаватор ЄО 5124 загальною вартістю 160
749 грн. 99 коп.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив їх
задовольнити з підстав викладених у
позовній заяві. Не заперечив проти
поділу майна подружжя відповідно до
першого варіанту розділу приміщення в
натурі згідно ідеальних часток
співвласників, згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
503/11.13.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2
позовні вимоги ОСОБА_3 не визнали в
повному обсязі, заперечили проти
задоволення позову з тих підстав, що
спірний цех по обробці граніту є єдиним
майновим комплексом . Позивач ОСОБА_4,
як фізична особа підприємець
займається обробленням та оздобленням
декоративного та будівельного каменю
та являється власником цеху по обробці
граніту. Згідно Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№ 11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» п.29
зазначено, що відповідно до ст.ст. 57,61 СК
України, ст.52 ЦК України майно
приватного підприємця чи
фізичної-особи підприємця не є об'ктом
спільної сумісної власності подружжя.
Інший із подружжя має право лише на
частку одержаних доходів від цієї
діяльності. Тому вважає позовні вимоги
ОСОБА_3 щодо поділу цеху
безпідставними. Відносно позовної
вимоги про відшкодування коштів за
реалізований автомобіль, то вказаний
транспортний засіб було продано за
погодженням із відповідачем ОСОБА_3 і
кошти йому відшкодовано в повному
обсязі, тому вважає зазначені вимоги
надуманими та безпідставними, просить
суд відмовити ОСОБА_3 в задоволенні
позову.

Судом встановлено, що відповідно
до рішення Коростишівського районного
суду від 11.04.2011 року шлюб,
зареєстрований 05.11.2003 року міським
відділом РАЦС Житомирського обласного
управління юстиції актовий запис № 2153
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Як вбачається з договору купівлі -
продажу частини приміщення від 24.12.2009
року ОСОБА_4 придбала у ВАТ
«Коростишівський гранітний кар'єр»
частину приміщення для обробки каменю
літера «М» (інвентарний номер об»єкта
98) загальною площею 1889, 2 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до копії договору № 4
купівлі -продажу основних засобів від
19.02.2010 року ВАТ «Коростишівський
гранкар'єр» продав, а ОСОБА_4 придбала у
власність основні засоби згідно
накладної на відвантаження № 2 від
19.02.2010 року на суму 144900, гривень.
Зазначеною вище накладною зафіксовано,
що ПП ОСОБА_3 відвантажено
фрезерувальний верстат інвентарний №
1070 вартістю 33333,33 грн., верстат СОП різки
граніту інвентарний номер 72 вартістю
33333,33 грн. , станок полірувальний ПШН
інвентарний № 34 вартістю 8333,33 грн.,
станок полірувальний ВШ 28 інвентарний
№ 30 вартістю 8333,33 грн. , станок
полірувальний інвентарний № 29
вартістю 8333,33 грн., станок
полірувальний інвентарний № 28
вартістю 8333,33 грн., кран-балка
інвентарний № 49 вартістю 6916, 67 грн.,
кран-балка інвентарний № 46 вартістю 6916,
67 грн., кран-балка інвентарний № 9
вартістю 6916,68 грн. на загальну суму 144900,
00 грн.

Як вбачається з довідки рахунку серії
КІМ № 588972 та висновку фахівця - авто
товарознавця № 155 від 10.05.2011 року на
підставі яких проводилася реєстрація
автомобіля TOYOTA CAMRY 3.5L , кузов НОМЕР_2,
номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_3 від 17.05.2011 року, що
належить ОСОБА_8, вартість зазначеного
автомобіля станом на 10.05.2011 року
становить 195048 грн.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
503/11.13 від 14.11.2013 року запропонована три
варіанти поділу частини приміщення
для обробки каменю загальною площею 1889,
2 кв.м. літ. «М», інвентарний № об'єкта 98,
що знаходиться по АДРЕСА_1.

Заслухавши думку сторін, дослідивши
матеріали справи, виходячи із засад
розумності та справедливості, суд
прийшов до висновку про поділ
нежитлового приміщення цеху по обробці
граніту за першим варіантом поділу
запропонованим висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
503/11.13 від 14.11.2013 року. Доводи
відповідача за первісним позовом
ОСОБА_4, про те, що кошти за реалізацію
автомобіля було поділено та виплачено,
не найшли свого підтвердження у
судовому засіданні, тому суд
задовольняє позовну вимогу ОСОБА_3 про
відшкодування половини вартості
спільно придбаного автомобіля TOYOTA CAMRY
номерний знак НОМЕР_1.

Оскільки спірна нерухомість є об'єктом
права спільної сумісної власності,
подружжя мають право на її поділ в тому
числі й після розірвання шлюбу
відповідно до приписів ст.69 СК України.

Відповідно до ст.368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Порушення права особи хоч на одну річ
зі всього об'єму спільно нажитого майна
або бажання взагалі розділити спільне
майно - є підставою для захисту права
на всі спільно нажиті речі (майно). Цей
захист повинен відбуватись шляхом
встановлення всього об'єму спільного
майна та його поділу. Такої точки зору
рекомендує дотримуватись Пленум ВСУ у
своєї постанові від 21 грудня 2007 року N 11
Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя, де в п. 23, 24
йдеться про те, що вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин
2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом (п. 23). До складу майна, що
підлягає поділу включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК)
(п. 24).

Керуючись ст. 60,69 СК України, 368 ЦК
України, Постановою Пленуму ВСУ від 21
грудня 2007 року N 11 Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя, -

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя задовольнити
в повному обсязі.

Виділити в натурі ОСОБА_3,
відповідно до 1-го варіанту поділу
висновку судової будівельно-технічної
експертизи №503/11.13 від 14.11.2013 року,
нерухоме майно, а саме частку частини
приміщення для обробки каменю
загальною площею 1889,2 кв.м. літ. «М»,
інвентарний номер об'єкта 98, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1:

тамбур «1-1» площею 1,5 м.кв. вартістю 804
грн.,

коридор «1-3» площею 2,6 м.кв. вартістю 1394
грн.,

сходи «1-4» площею 18,7 м.кв. вартістю 10023
грн.,

цех «1-12» площею 350,2 м.кв. вартістю 187707
грн.,

цех «1-13» площею 353,1 м.кв. вартістю 189260
грн.,

приміщення «2-й поверх» площею 207,0 м.кв.
вартістю 110950 грн.,

приміщення «3-й поверх» площею 208,9 м.кв.
вартістю 111970 грн., що складає 60/100
ідеальних частин приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію в розмірі 105 803(сто
п'ять тисяч вісімсот три) гривні за
перевищення розміру виділеної йому
частки частини приміщення цеху.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 97524
(дев'яносто сім тисяч п'ятсот двадцять
чотири) гривні за 1/2 частину автомобіля
«Toyota Camry 3,5 L», 2007 року випуску, чорного
кольору, двигун №НОМЕР_4 об'ємом 3456
куб.см., шассі №НОМЕР_2.

Зустрічний позов ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя задовольнити
частково.

Виділити в натурі ОСОБА_4,
відповідно до 1-го варіанту поділу
висновку судової будівельно-технічної
експертизи №503/11.13 від 14.11.2013 року,
нерухоме майно, а саме частку частини
приміщення для обробки каменю
загальною площею 1889,2 кв.м. літ. «М»,
інвентарний номер об'єкта 98, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1:

приміщення «1-2» площею 7,6 м.кв. вартістю
4074 грн.,

коридор «1-3» площею 48,0 м.кв. вартістю 25728
грн.,

приміщення «1-5» площею 16,1 м.кв. вартістю
8630 грн.,

приміщення «1-6» площею 37,2 м.кв. вартістю
19939 грн.,

тамбур «1-7» площею 3,1 м.кв. вартістю 1662
грн.,

приміщення «1-8» площею 34,1 м.кв. вартістю
18278 грн.,

приміщення «1-9» площею 30,5 м.кв. вартістю
16348 грн.,

туалет «1-10» площею 3,6 м.кв. вартістю 1930
грн.,

туалет «1-11» площею 3,5 м.кв. вартістю 1876
грн.,

цех «1-12» площею 281,3 м.кв. вартістю 150777
грн.,

цех «1-13» площею 282,2 м.кв. вартістю 151260
грн., що складає 40/100 ідеальних частин
приміщення.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю.

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи
№503/11.13 від 14.11.2013 року для ізоляції
окремих виділених частин приміщень,
виконати наступні переобладнання:

в коридорі «1-3» облаштувати
перегородку таким чином, щоб
утворилось два приміщення коридору,
одне приміщення площею 2,6 м.кв., а друге
приміщення площею 48 м.кв.,

вхід на перший поверх решта
приміщень здійснювати через існуючий
тамбур «1-7»,

в приміщенні цеху «1-12» зробити
перегородку по осі четвертої колони,
утворивши два приміщення: одне
приміщення цеху площею 281,3 м.кв., інше
приміщення цеху площею 350,2 м.кв.,

в приміщенні цеху «1-13» зробити
перегородку по осі четвертої колони,
утворивши два приміщення: одне
приміщення цеху площею 282,2 м.кв., інше
приміщення цеху площею 353,1 м.кв.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 судові витрати понесені
позивачем: за сплату судового збору у
сумі 3441 (три тисячі чотириста сорок
одна) гривня 00 коп., за проведення
судової будівельно-технічної
експертизи №503/11.13 від 14.11.2013 року в сумі
5000 (п'ять тисяч) гривень 00 коп., за надану
позивачеві правову допомогу в сумі 1200
(тисяча двісті) гривень 00 коп.,
пропорційно до задоволених вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 судові витрати понесені
позивачем за зустрічним позовом за
сплату судового збору у сумі 1484 (одна
тисяча чотириста вісімдесят чотири)
гривні 79 коп., пропорційно до
задоволених вимог.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Коростишівський
районний суд протягом десяти днів з
дати проголошення рішення.

Суддя
Рибнікова М.М.