Справа № 525/1684/13-ц
Провадження № 2-о/525/6/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2014 року Великобагачанський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого -
Хоролець В.В.

при секретарі -
Сидоренко О.Г.

з участю заявника -
ОСОБА_1

представника заявника
адвоката - Ситник О.В.

представника органу
опіки та піклування - Олефіренко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду селищі Велика
Багачка Полтавської області цивільну
справу за заявою ОСОБА_3,
заінтересовані особи
Великобагачанська районна державна
адміністрація як орган опіки та
піклування та ОСОБА_4 про встановлення
факту не проживання з дитиною понад
шість місяців без поважних причин, не
проявлення до дитини батьківської
турботи та піклування, не виховання та
не утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

З заяви ОСОБА_3 вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6, у
свідоцтві про народження якого
батьками записані вона, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Шлюб між заявницею та ОСОБА_4
був розірваний у судовому порядку та
винесено рішення Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
26.03.2010 року. Як вказує заявник, після
розірвання шлюбу батько дитини ОСОБА_4
дитиною не цікавився, не утримує його,
не спілкується з сином з 2010 року. Син
ОСОБА_6 проживає із заявницею в АДРЕСА_1
та повністю знаходиться на її
утриманні. На даний час (час звернення
до суду) заявниця, як указує, проживає
разом з іншим чоловіком та має сина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 і в подальшому її
чоловік має намір усиновити її сина
ОСОБА_6, оскільки на цей час піклується
про нього та спілкується з дитиною як
рідний батько.

Посилаючись на ч.1 ст.3 Конвенції
про права дитини від 27.02.1991 року, яка
набула чинності в Україні 27.09.1991 року,
положення ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» та положення ч.2
ст.219 СК України та на те, що батько
дитини ОСОБА_6 - ОСОБА_4 не проявляє до
дитини батьківської турботи та
піклування, не виховує та не утримує
сина з 2010 року без поважних причин, з
метою подальшого вирішення питання про
усиновлення цієї дитини теперішнім
чоловіком заявниці, ОСОБА_3 звернулася
до суду з заявою, в якій просила
встановити той факт, що громадянин
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживаючи зі
своїм малолітнім сином ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 понад шість місяців без
поважних причин, не проявляє щодо нього
батьківської турботи та піклування, не
виховує та не утримує його (а.с.а.с.2-3).

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3
та її представник адвокат Ситник О.В.
подану заяву про встановлення
юридичного факту підтримали у повному
обсязі, в своїх поясненнях посилалась
на обставини, які викладені у заяві і
просили заяву задовольнити у повному
обсязі.

Представники заінтересованої особи
органу опіки та піклування
Великобагачанської районної державної
адміністрації Онупко Н.П. та Олефіренко
Л.А. заяву ОСОБА_3 підтримали у повному
обсязі, зазначили, що орган опіки та
піклування Великобагачанська районна
державна адміністрація не заперечує
проти встановлення факту, що
зазначений у заяві ОСОБА_3

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, з поштових
повідомлень вбачається, що ОСОБА_4
протягом лютого-березня 2014 року за
місцем вибуття АДРЕСА_2 повідомлявся
належним чином про день і час розгляду
справи (судові повістки отримувала
мати), однак у квітні ОСОБА_4 судової
повістки не отримав, як вбачається з
поштового повідомлення, він вибув і не
проживає в АДРЕСА_2, тобто станом на
15.04.2014 року місце перебування
(знаходження) ОСОБА_4 невідоме. У зв'язку
з цим було виконано вимоги ч.9 ст.74 ЦПК
України та викликано заінтересовану
особу ОСОБА_4 через опублікування
оголошення про його виклик у газеті
«Урядовий кур'єр».

Про день і час розгляду справи
06.05.2014 року заінтересована особа ОСОБА_4
повідомлений належним чином в порядку
ч.9 ст.74 ЦПК України, в газеті «Урядовий
кур'єр» за 23.04.2014 року №74 опубліковане
оголошення про виклик заінтересованої
особи ОСОБА_4 для розгляду заяви ОСОБА_3,
заінтересовані особи
Великобагачанська районна державна
адміністрація як орган опіки та
піклування та ОСОБА_4 про встановлення
факту не проживання з дитиною понад
шість місяців без поважних причин, не
проявлення до дитини батьківської
турботи та піклування, не виховання та
не утримання дитини (а.с.80), однак ОСОБА_4
в судове засідання не з'явився; з
опублікуванням оголошення в пресі про
виклик ОСОБА_4 вважається повідомленим
про час і місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення заявника
ОСОБА_3, пояснення та міркування її
представника адвоката Ситник О.В.,
представників органу опіки та
піклування Онупко Н.П. та Олефіренко
Л.А., показання свідків ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, вивчивши та проаналізувавши
матеріали справи і давши їм належну
оцінку, приходить до висновку, що заява
ОСОБА_3, заінтересовані особи
Великобагачанська районна державна
адміністрація як орган опіки та
піклування та ОСОБА_4 про встановлення
факту не проживання з дитиною понад
шість місяців без поважних причин, не
проявлення до дитини батьківської
турботи та піклування, не виховання та
не утримання дитини підлягає
задоволенню з таких підстав.

За нормою ст.234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного провадження, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_6
народився ІНФОРМАЦІЯ_3, про що
Радивонівською сільською радою
Великобагачанського району
Полтавської області видано свідоцтво
про народження серія НОМЕР_1 (а.с.8).
Батьками цієї дитини, згідно свідоцтва
про народження, зазначені ОСОБА_4 та
ОСОБА_3.

Рішенням Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
26.03.2010 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
розірвано (а.с.4). 21.04.2010 року відділом
РАЦС Великобагачанського районного
управління юстиції видано свідоцтво
про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 (а.с.5).

13 грудня 2013 року ОСОБА_3 уклала шлюб з
ОСОБА_5 і після шлюбу (в даний час) має
прізвище «ОСОБА_3» (а.с.а.с.38,39-40).

З адресної довідки
Великобагачанського РС УДМС України в
Полтавській області від 08.01.2014 року
вбачається, що 29.10.2013 року ОСОБА_4 знятий
з реєстрації місця проживання по
АДРЕСА_1 та вибув в АДРЕСА_2 (а.с.17).

ОСОБА_3 (станом на 25.11.2013 року)
зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1
разом з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
сином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.а.с.6-7,9,11-14).

Зі змісту рішення Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
26.03.2010 року вбачається, що сторони у
справі (ОСОБА_3 та ОСОБА_4) разом не
проживають тривалий час, на примирення
не згодні; при цьому, як вбачається з
даного судового рішення, в порядку ч.4
ст.174 ЦПК України ці обставини
визнавались стороною відповідача у
справі (а.с.4).

З акту депутата Радивонівської
сільської ради Великобагачанського
району Полтавської області ОСОБА_13., що
складений в присутності свідків
ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вбачається, що
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає з
ОСОБА_3 з 10.02.2010 року; сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 не утримує та не
спілкується з цією дитиною (а.с.10).

На виконання положень ст.19 СК України
згідно ухвали суду орган опіки та
піклування Великобагачанська районна
державна адміністрація Полтавської
області надала суду висновок щодо
розгляду заяви ОСОБА_3, з якого
вбачається, що батько малолітньої
дитини ОСОБА_6 - ОСОБА_4 з дитиною не
проживає, як зазначила мати дитини,
батько ОСОБА_4 з нею та дитиною не
проживає понад шість місяців,
матеріально не допомагає, вихованням
та утриманням дитини не займається та
не цікавиться його життям та здоров'ям,
що підтверджує голова Радивонівської
сільської ради Великобагачанського
району Полтавської області; на даний
час (лютий 2014 року), як вказує орган
опіки та піклування, вихованням
малолітнього ОСОБА_6 займається
чоловік його матері ОСОБА_5, який
утримує сім'ю, піклується про здоров'я
дитини, її психічний стан, фізичний,
духовний та моральний розвиток (а.с.36).
Ці ж обставини вбачаються також і з
Акту обстеження матеріально-побутових
умов проживання малолітнього ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.37).

Як зазначила в судовому засіданні
заявниця ОСОБА_3, її чоловік ОСОБА_5 має
намір усиновити дитину ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3; при цьому, заявниці
невідоме місцезнаходження батька
дитини ОСОБА_4, який вихованням та
утриманням дитини не займається, не
цікавиться його життям та здоров'ям, не
проявляє до дитини батьківської
турботи та піклування.

Той факт, що батько малолітнього ОСОБА_6
- ОСОБА_4, не проживаючи з дитиною понад
шість місяців без поважних причин не
проявляє щодо неї батьківської турботи
та піклування, не виховує та не утримує
її, поряд з вищевикладеним, також
підтверджується і показаннями
свідків-сусідів родини ОСОБА_3 - ОСОБА_11
та ОСОБА_12, які під час допиту вказали
про те, що батько дитини ОСОБА_6 - ОСОБА_4
з 2010 року до дитини не приїздить, не
телефонує матері дитини або їх рідним,
подарунків на день народження дитини
та свята не дарує, телеграм з вітаннями
не надсилає; при цьому, ці свідки, як
вказали в судовому засіданні, майже
щодня спілкуються з ОСОБА_3 та її
теперішньою сім'єю та допомагали їй по
господарству, коли у 2010 році ОСОБА_4
залишив дружину з дитиною.

Аналізуючи встановлені обставини
справи та наявні у справі докази суд
зазначає, що згідно ч.1 ст. 3 Конвенції
про права дитини від 27.02.1991 року, яка
набула чинності в Україні 27.09.1991 року «в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини». При
цьому, статтею 9 Конвенції визначено, що
держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалась з батьками
всупереч її бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону
України «Про охорону дитинства» (зі
змінами), кожна дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку.

За нормою ст.11 цього Закону, сім'я
є природним середовищем для фізичного,
духовного, інтелектуального,
культурного, соціального розвитку
дитини, її матеріального забезпечення
і несе відповідальність за створення
належних умов для цього.

Батьки зобов'язані піклуватись про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток. Також батьки
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя (ст.150 СК України).

Системний аналіз наявних у справі
доказів в своїй сукупності, з
урахуванням позиції органу опіки та
піклування Великобагачанської
районної державної адміністрації та
вищевказаних положень норм
матеріального права, в якнайкращих
інтересах дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
свідчить про те, що батько цієї дитини
ОСОБА_4, не проживаючи з даною дитиною
понад шість місяців без поважних
причин, не проявляє щодо нього
батьківської турботи та піклування, не
виховує та не утримує його, тому цей
факт може бути встановлений судом; при
цьому, заявниця надала суду належні та
допустимі докази на підтвердження
вищевказаного факту.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.150,ч.2 ст.219 СК України, ч.1
ст.3 Конвенції про права дитини від
27.02.1991 року, яка набула чинності в
Україні 27.09.1991 року, ст.ст.8,11 Закону
України «Про охорону дитинства» (зі
змінами), ст.ст. 11,60,ч.9 ст.74,
ст.ст.212-215,234,235,256 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Встановити той факт, що громадянин
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, не проживаючи зі
своїм малолітнім сином ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 понад шість місяців без
поважних причин, не проявляє щодо нього
батьківської турботи та піклування, не
виховує та не утримує його.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення складений
10.05.2014 року.

Суддя -