Справа № 552/2529/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

16 грудня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А..

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю:

представника позивача - адвоката
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ
частки з майна, яке знаходиться у
спільній частковій власності, в окрему
одиницю, визнання права власності на
виділений в натурі об'єкт права
власності, визначення порядку
користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_3 про
виділ частки з майна, яке знаходиться у
спільній частковій власності, в окрему
одиницю, визнання права власності на
виділений в натурі об'єкт права
власності, визначення порядку
користування земельною ділянкою.

Посилалась на те, що їй на праві
власності належить 2/5 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1. В поданій до
суду позовній заяві просила суд
виділити їй в домоволодінні, яке
розташоване по АДРЕСА_1, в натурі частку
із майна, що знаходиться в спільній
частковій власності, з одночасним
припиненням права спільної часткової
власності на нього, будівлі та споруди,
що складають самостійний об'єкт
нерухомого майна, без втрати цільового
призначення, а саме приміщення та
споруди, що перебувають в її
користуванні: частину жилого будинку
літ.А-1: кімнату 1-3 площею 16,3 мІ,
приміщення 1-5 площею 18,6 мІ, кухню 1-6
площею 11,6 мІ, санвузол 1-7 площею 3.5 мІ,
кімнату 1-8 площею 11,6 мІ, тамбур VII площею
3,7 мІ, погріб а2, сарай-гараж Б, літню
кухню В, сарай в1, погріб в, вбиральню Д,
гараж Е, огорожу №2, 3, 5, 9, колодязь №6,
водогін дворовий №8; визнати за нею
право власності на виділений об'єкт, як
на окремий об'єкт нерухомого майна, та
визначити порядок користування
земельною ділянкою за цією адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
її представник адвокат ОСОБА_1 позов
підтримали в повному обсязі та просили
задовольнити. При цьому посилались на
обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов визнав частково. Пояснив, що він
не згоден з порядком користування
земельною ділянкою, який йому пропонує
позивач.

Представник третьої особи - виконкому
Київської районної у м.Полтаві ради
Ніжніченко А.Ю. в судовому засіданні
зазначила, що виконавчим комітетом
права позивача порушені не були.

Після оголошеної судом перерви
позивач, відповідач та представник
третьої особи в судове засідання не
з'явились.

Третя особа - Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області в судове засідання
свого представника не направила,
звернувшись до суду з письмовим
клопотанням про розгляд справи за
відсутності її представника.

Враховуючи наявність достатніх
матеріалів про права та правовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
що в засідання не з'явились.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши докази у
справі, суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору
дарування, посвідченого 10 грудня 2004
року приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, ОСОБА_2 на праві
власності належить 2/5 частини жилого
будинку з відповідною частиною
надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.5).

Згідно рішення виконавчого комітету
Київської районної у м.Полтаві ради від
12 жовтня 2004 року №517 «Про зміну
ідеальних часток між співвласниками по
АДРЕСА_1» змінені частки співвласників
у праві спільної власності на
домоволодіння по АДРЕСА_1 в таких
розмірах: ОСОБА_6 (попередній
співвласник будинку, який подарував
свою частку ОСОБА_2) - 2/5 частини, ОСОБА_3 -
3/5 частини (а.с.30).

Як вбачається з даних ПП Полтавське БТІ
«Інвентаризатор» технічної
інвентаризації цього будинку, за
ОСОБА_3 зареєстровано право власності
на 2/5 частини жилого будинку по АДРЕСА_1,
але наявна відмітка, що його частка
змінилась (а.с.6).

В фактичному користуванні
співвласника ОСОБА_2 перебуває
наступне нерухоме майно: в будинку літ.
«А-1»: кімната 1-3 площею 16,3 мІ,
приміщення 1-5 площею 18,6 мІ, кухня 1-6
площею 11,6 мІ, санвузол 1-7 площею 3.5 мІ,
кімната 1-8 площею 11,6 мІ, тамбур VII площею
3,7 мІ, погріб а2, сарай-гараж Б, літня
кухня В, сарай в1, погріб в, вбиральня Д,
гараж Е, огорожа №2, 3, 5, 9, колодязь №6,
водогін дворовий №8. Зазначена
обставина не заперечувалась
відповідачем та підтверджується
даними висновку судової
будівельно-технічної експертизи №83-14
від 14 листопада 2014 року (а.с.107-114).

Статтею 367 ЦК України передбачено право
співвласників поділити в натурі між
ними майно, що перебуває в спільній
частковій власності.

Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі
поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Позивач звернулась до суду з позовом
про виділ їй 2/5 частин жилого будинку з
частиною надвірних побудов у складі
наведених споруд та приміщень, але як
вбачається з наведеного вище висновку
експерта, ті споруди і приміщення, які
перебувають в її користуванні
складають лише 1/5 частину від вартості
усього домоволодіння (а.с.107-114).

Той факт, що існує технічна можливість
виділити позивачу частину будинку та
господарських споруд за фактичним
користуванням, не є підставою для
неврахування часток співвласників при
вирішенні цього питання.

Порядок (процедура) здійснення такого
розподілу спільного майна чи виділу
частки передбачено Інструкцією щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна, затвердженою наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18.06.2007 №55, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 6 липня 2007
року за №774/14041 (надалі в тексті рішення
- Інструкція).

Як вбачається з пояснень представника
позивача та підтверджується
матеріалами справи, з метою додержання
встановленого законодавством порядку
виділу частки до уповноважених
органів, в тому числі до ПП Полтавське
БТІ «Інвентаризатор», до повноважень
якого згідно вказаної Інструкції
віднесено підготовку проектних
документів щодо можливості проведення
робіт з поділу, виділу та розрахунку
часток об'єктів нерухомого майна,
позивач не зверталась.

Відповідно до пункту 2.3.Інструкції не
підлягають поділу об'єкти нерухомого
майна, до складу яких входять самочинно
збудовані (реконструйовані,
переплановані) об'єкти нерухомого
майна. Питання щодо поділу об'єктів
нерухомого майна може розглядатись
лише після визнання права власності на
них відповідно до закону.

Позивач же просить виділити їй в
окремий об'єкт права власності в тому
числі і об'єкти самочинного
будівництва, а саме: самочинно
переобладнане приміщення в будинку А-1
(приміщення площею 18,6 мІ, кімната - 11,6
мІ) та в прибудові а (кухня - 11,6 мІ,
санвузол - 3,5 мІ) - а.с.11.

Наявність в наведеному
будинковолодінні об'єктів самочинного
будівництва є підставою для відмови
виділу частки позивача в окремий об'єкт
права власності.

Частиною 1.2. Інструкції передбачено, що
поділ та виділ частки в натурі
здійснюється відповідно до
законодавства з наданням Висновку
щодо технічної можливості поділу
об'єкта нерухомого майна або Висновку
щодо технічної можливості виділу в
натурі частки з об'єкта нерухомого
майна.

З питання підготовки такого
висновку позивач до ПП Полтавське БТІ
«Інвентаризатор» не звертався.
Відповідно, висновків ПП Полтавське
БТІ «Інвентаризатор» щодо технічної
можливості поділу об'єкта нерухомого
майна або щодо технічної можливості
виділу в натурі частки з об'єкта
нерухомого майна виготовлено не було
та до матеріалів справи не додано.

Вирішуючи позовні вимоги про
визначення порядку користування
земельною ділянкою за адресою:
м.Полтава, АДРЕСА_1, суд виходить з
наступного.

Як вбачається з рішення виконавчого
комітету Полтавської міської Ради
депутатів трудящих від 30 листопада 1953
року №970 «Про затвердження матеріалів
обміру кварталів № 50, 52, 53 … 86, 87, 89 та
реєстрації землекористування по
м.Полтава», за будинком АДРЕСА_1
зареєстрована площа земельної ділянки
2730 мІ, з яких 824 мІ є лишками
землекористування та належить до
вилучення для зарахування в
держземфонд (а.с.89-91).

Але вказане рішення собою не замінює
правовстановлюючого документа, що
підтверджує права землекористування,
та не виключає обов'язку співвласників
домоволодіння у встановленому законом
порядку оформити документи, що
підтверджують їх право
землекористування чи право власності.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Оскільки право користування земельною
ділянкою ні за ОСОБА_2, ні за ОСОБА_3
зареєстровано не було, суд позбавлений
можливості визначати порядок
користування такою ділянкою.

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України якщо
жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Як встановлено експертом у висновку
судової будівельно-технічної
експертизи №83-14 від 14 листопада 2014
року, фактична площа земельної ділянки
за адресою: м.Полтава, АДРЕСА_1
становить 2543 мІ. При цьому експерт
посилається на кадастровий план ТОВ
НВІ «Земресурс», згідно якого 122 мІ є
самовільно зайнятою площею (а.с.112).

Але такий кадастровий план ТОВ НВІ
«Земресурс» до матеріалів справи не
доданий, та як вбачається з вступу до
вказаного висновку, експертом при
дослідженні не використовувався
(а.с.107).

Тому суд виходить з даних рішення
виконавчого комітету Полтавської
міської Ради депутатів трудящих від 30
листопада 1953 року №970 «Про
затвердження матеріалів обміру
кварталів № 50, 52, 53 … 86, 87, 89 та
реєстрації землекористування по
м.Полтава», згідно якого земельна
ділянка по АДРЕСА_1 в площі, більшій, ніж
1907 мІ (2730 мІ - 824 мІ) є лишками, а тому не
підлягає визначенню порядок
користування нею.

Взагалі чинним земельним
законодавством не передбачено
можливості визначення порядку
користування самовільно зайнятою
земельною ділянкою. Наявність площі
самозахвату та лишків
землекористування є перешкодою для
визначення порядку користування
земельною ділянкою.

На підставі викладеного в задоволенні
позову ОСОБА_2 необхідно відмовити в
повному обсязі.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
позову не підлягають відшкодуванню
понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.209, 213 - 215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про виділ частки з майна, яке
знаходиться у спільній частковій
власності, в окрему одиницю, визнання
права власності на виділений в натурі
об'єкт права власності, визначення
порядку користування земельною
ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний термін з дня проголошення
рішення, а особами, які брали участь у
справі, але були відсутні в судовому
засіданні, в 10-денний термін з дня
одержання його копії.

Головуючий
О.А.Самсонова

16.12.2014