У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Мацунича М.В. та Ігнатюка Б.Ю.,

при секретарі: Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
31 січня 2014 р. за позовом ОСОБА_1 до
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області
про стягнення суми, усунення перешкод,
зобов'язання учинити певні дії і
встановлення порядку користування
житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до
УМВС України в Закарпатській області
(надалі - УМВС України) в липні 2012 р., у
якому після уточнення предмету вимог
просив (а.с.149):

- стягнути з відповідача на його
користь 593883.05 грн. вартості зносу 65 %
будинку, що розташований у АДРЕСА_1;

- стягнути з відповідача 202400 грн.
утраченої вигоди за безпідставне
використання ним 65 % будинку, що з
розташований у АДРЕСА_1;

- усунути перешкоди в користуванні ним
65 % житлового будинку, що розташований у
АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача допустити
його до будинку, розташованого в
АДРЕСА_1, частина якого в розмірі 65 %
належить йому на праві приватної
власності;

- установити порядок користування
приміщеннями будинку, розташованого в
АДРЕСА_1, між ним, якому належить 65%
цього будинку, та Державою в особі
Верховної ради України, якій належить
35%.

На обґрунтування зазначав, що з грудня
1996 р. і дотепер УМВС України незаконно
використовує у своїх цілях 65 % будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, які належать
йому на праві власності. У результаті
цього використання його частці майна
було завдано значних матеріальних
збитків.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 31.01.14 р. позов задоволено:
стягнуто з УМВС України на користь
ОСОБА_1 593883 грн. 05 коп. вартості зносу та
202400 грн. утраченої вигоди за
безпідставне використання
відповідачем 65% спірного будинку;
усунуто перешкоди в користуванні
ОСОБА_1 в частині 65% спірного будинку;
зобов'язано відповідача допустити
позивача в спірний будинок;
установлено порядок користування
спірним житловим приміщенням між
ОСОБА_1, якому належить 65% та 35%, які
належать Державі в особі Верховної
ради України, відповідно до частки
кожного.

Апелянт просить скасувати це рішення
та ухвалити нове про закриття
провадження у справі. Доводить про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Указує на факт наявності рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
12.05.09 р., яким уже вирішувалося питання
усунення перешкод у користуванні 65%
будинку у АДРЕСА_1, та зобов'язання
допустити ОСОБА_1 у цей будинок.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення - залишенню без змін, із таких
мотивів.

За правилами ст. 303 ч.1 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно з положеннями ст.ст. 319 ч.1, 356, 358,
391 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власність
двох або більше осіб із визначенням
частки кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю. Право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їх
згодою. У разі недосягнення згоди між
співвласниками, що до порядку
користування, такий порядок
встановлюється судом. Власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Як видно із матеріалів справи, рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від
06.07.05 р. за ОСОБА_1 визнано право
власності на 65% будинку АДРЕСА_1. Суд
виходив із того, що в 1989 р. Ужгородською
міською радою було виділено земельну
ділянку в пров. Криничному під
будівництво 4-х квартирного житлового
будинку для співробітників УМВС в
Закарпатській області, який мав
будуватися господарським способом.
Рішенням житлової комісії УМВС 02.04.92 р.
ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4
був уключений у списки забудовників
спірного будинку при умові здачі ним
УМВС займаної квартири. Суд встановив,
що при будівництві цього будинку за
бюджетні кошти УМВС було збудовано
стіни, перегородки та перекриття, а
решта будівельних робіт проведені
ОСОБА_1 із використанням закуплених ним
за власні кошти будівельних
матеріалів.

На підставі цього рішення 01.12.06 р. було
здійснено реєстрацію права власності
на належну ОСОБА_1 частку майна (а.с.23-28).

По закінченню будівництва в 1996 р. і
дотепер керівництво УМВС експлуатує
цей будинок у власних цілях у цілому,
зокрема, як готель, що підтверджується
розпорядженням начальника УМВС в
Закарпатській області від 15.05.97 р., а з
2000 р. - як гуртожиток УМВС (а.с.13, 14-19).

Відповідно до висновку
судово-будівельної експертизи 12.09.11 р.
№ 683 спірний будинок знаходиться у
незадовільному стані. Фізичний знос
конструктивних елементів складає 32% (у
грошовому виразі - 913667 грн.).

Згідно з ч.1 ст. 390 ЦК України власник
майна має право вимагати від особи, яка
знала або могла знати, що вона володіє
майном незаконно (недобросовісного
набувача), передання усіх доходів від
майна, які вона одержала або могла
одержати за весь час володіння ним.

Суд першої інстанції правильно
зобов'язав відповідача усунути
перешкоди в здійсненні позивачем права
користування і розпоряджання своїм
майном, які той учиняє шляхом не
допуску такого до належного йому майна,
що підтверджується зверненнями ОСОБА_1
до керівництва УМВС у Закарпатській
області (а.с.43-50, 106-111, 179), та стягнув із
останнього 593883.05 грн. вартості зносу та
202400 грн. утраченої вигоди.

Доводи апеляційної скарги про закриття
провадження у цій справі через те, що
рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 12.05.09 р. уже розглядалася
вимога про стягнення з УМВС України
вартості зносу в розмірі 524233.00 грн. і
стягнення 1734480 грн. за незаконне
володіння і користування 65% будинку з
грудня 2000 р. по травень 2007 р. не
заслуговують на увагу, оскільки
ґрунтуються на неправильному
розумінні процесуального права з
питання тотожності позовів.

Решта рішення суду першої інстанції не
оскаржена.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1
п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області відхилити.

2. Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 31 січня 2014 р.
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: