Єдиний унікальний номер 248/6830/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/333/2014
Головуючий у 1 інстанції Нікіфоров
Доповідач Солодовник О.Ф.
Апеляційний суд Донецької
головуючого Солодовник
О.Ф.,суддів Груіцької Л.О., Ларіної Н.О.,
при секретарі Папоян К.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення пені у зв'язку з несвоєчасною
сплатою аліментів на утримання
Рішенням Харцизького
міського суду Донецької області від 14
листопада 2013 року позов ОСОБА_1
задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2
на її користь пеню за прострочення
аліментів за період з 01 грудня 2011 року
по 03 жовтня 2013 року в сумі 24694,52 грн,
вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити, з тих
підстав, що судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, та судом порушено
вимоги матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено наступне. Сторони
знаходилися у зареєстрованому шлюбі з
01 серпня 2008 року по 22 листопада 2011 року
(а.с.6). Рішенням Харцизького міського
суду Донецької області від 29 серпня 2011
року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти стягнуто на її утримання в
розмірі 14 частини з усіх видів доходів,
починаючи з 04 серпня 2011 року до 03 жовтня
2013 року (а.с.7). Згідно з
довідкою-розрахунком від 15 жовтня 2013
року, виданою начальником ВДВС
Селидівського міського управління
юстиції , ОСОБА_2 має заборгованість по
сплаті вказаних аліментів станом на 03
жовтня 2013 року в сумі 8722,96 грн (а.с.55).
Розмір неустойки (пені) за прострочення
сплати аліментів за період з 01 грудня
2011 року по 03 жовтня 2013 року в сумі 24694,52
грн (а. с. 54).

Позивачка, належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явилася.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача ОСОБА_3, яка
просила апеляційну скаргу
задовольнити, дослідивши матеріали
цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Згідно з ч.5 ст.194 СК України
положення частин першої - третьої цієї
статті, а також статей 195 - 197 цього
Кодексу застосовуються і до стягнення
аліментів іншим особам, які визначені
цим Кодексом.

Тому апеляційним судом не
приймаються до уваги доводи
апеляційної скарги щодо
безпідставності застосування до
правовідносин сторін вимог ст. 196 СК
України.

Відповідно з ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.4 ст. 195 СК України
розмір заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач не звертався до суду
з позовом про визначення розміру
заборгованості за аліментами або зі
скаргою на дії державного виконавця з
цього приводу. Тому суд першої
інстанції при стягненні з відповідача
пені за прострочення аліментів
обгрунтовано виходив з розміру
заборгованості, визначеної державним
виконавцем (а.с.55). Доводи апеляційної
скарги в цій частині неспроможні.

Право одержувача аліментів на
стягнення неустойки, передбачене ст. 196
СК України, не пов'язується з
дотриманням державним виконавцем норм
Закону України "Про виконавче
провадження" стосовно повідомлення
належним чином державним виконавцем
відповідача про суму заборгованості та
про строк її погашення, з урахуванням
того, що відповідач знав про
необхідність сплати аліментів. Тому
апеляційним судом не приймаються до
уваги доводи апеляційної скарги щодо
відсутності вини відповідача у
виникненні заборгованості.

Апеляційним судом також не приймаються
до уваги доводи апеляційної скарги
щодо незастосування судом першої
інстанції вимог ч.2 ст. 196 СК України у
зв'язку з тим, що на його утриманні
перебуває дружина та син
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, тому що
відповідачем у суді першої інстанції
не заявлялося про зменшення розміру
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів.

Тому суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог та
задовольнив їх.

При встановленні зазначених фактів і
постановленні рішення судом не було
порушено норм процесуального права та
правильно застосовано норми
матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції, висновки суду вони не
спростовують.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303-315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 14 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий :

Судді: