АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2063/14
Головуючий 1 інст. - Золотарьова Л.І.
Доповідач - Бобровський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Черкасов В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Київського районного суду м.Харкова
від 21 січня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до 8 Харківської державної
нотаріальної контори Головного
управління юстиції у Харківській
області, Державної податкової
інспекції у Київському районі
м.Харкові , Київського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, третя особа Перша Харківська
державна нотаріальна контора
Головного управління юстиції у
Харківській області, про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню т а зобов'язання
вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 у особі
представника за довіреністю ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до Восьмої
Харківської державної нотаріальної
контори, ДПІ у Київському районі
м.Харкова , Київський ВДВС Харківського
міського управління юстиції про
визнання виконавчого напису від 23
березня2001 року № 1-727 державного
нотаріусу про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ДПІ 25127 грн. таким, що не
підлягає виконанню.

На обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилався на те,
що про вчинений виконавчий напис
дізнався у вересні 2013 року у зв'язку з
постановою державного виконавця
Київського ВДВС від 18 квітня 2001 року
про накладання арешту майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження та відсутності по
інформації ВДВС виконавчого
провадження за вказаним виконавчим
написом та виключенням ОСОБА_3 у грудні
2002 року з єдиного реєстру підприємців,
а також зазначалось те, що виконавчий
напис вчинено безпідставно в порушення
ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» ,
п.165 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Мінюсту України
14 червня 1994 року № 18/5, згідно яких
виконавчий напис нотаріусом
вчиняється на підставах документів,
які свідчать про безспірність
нарахованої заборгованості.

За таких обставин позивач просив суд
визнати вказаний виконавчий напис,
таким, що не підлягає виконанню та
зобов'язати Київський ВДВС закінчити
виконавче провадження за виконавчим
написом про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ДПІ 25127 грн. заборгованості та
зняти арешт, накладений на його майно.

Рішенням Київського районного суду
м.Харкова від 21 січня 2014 року у позові
ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 з посиланням на безпідставність
висновку суду про залишення його
обґрунтованого позову без задоволення
в порушення вимог матеріального і
процесуального права рішення
районного суду просить скасувати, та
новим рішенням позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заперечення проти
них, колегія вирішила апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 відповідно
до положень ст..308 ЦПК України
відхилити, рішення районного суду
залишити без змін з наступного.

Відповідно до ч.1 ст3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до суду за захистом порушених
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів та за нормою ч.1 ст.60
цього Кодексу зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається, як
на підстави своїх вимог і заперечень,
крім випадків , встановлених ст..61 , які
не підлягають доказуванню.

Із повідомлень Київського ВДВС
вбачається, що виконавчі документи про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованих коштів
на користь ДПІ відсутні, в Єдиному
державному реєстрі виконавчих
проваджень ОСОБА_3 боржником не
значиться. Згідно листа ДПІ ОСОБА_3
знятий з обліку як приватний
підприємець за рішенням від 10 грудня 2002
року, податковий борг за ним відсутній.

Згідно до п.2 Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затверджених Постановою
КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, чинного на
час вчинення спірного виконавчого
напису, для одержання виконавчого
напису подаються копії особового
рахунку фізичної особи - боржника (чи
довідка органу стягнення із
зазначенням суми податкової
заборгованості і термінів її
виконання), засвідчена органом
стягнення копія надісланого
платникові платіжного повідомлення на
внесення платежів до бюджету та
засвідчена органом стягнення копія
рішення про застосування фінансових
стягнень.

Будь-яких доказів про вчинення
державним нотаріусом виконавчого
напису 23 березня 2001 року за №1-727 про
стягнення з ОСОБА_3 податкового боргу з
порушенням вимог ст..88 Закону України
«Про нотаріат» та Інструкції від 14
червня 1994 року при наявності
оспорюваної суми податку матеріали
справи не містять, а згідно заперечень
на позов ОСОБА_3 Восьма Харківська
державна нотаріальна контора
повідомила суд про неможливість
надання відповідних документів по
виконавчому напису за перебігом
трирічного строку їх зберігання.

За таких обставин, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у
повному обсязі, суд дійшов правильного
висновку про безпідставність та
недоведеність заявленого позову з
урахуванням відсутності доказів про
неправомірне вчинення нотаріусом
виконавчого напису та будь-яких даних
про виконання державним виконавцем
постанови від 18 квітня 2001 року по
накладанню арешту на майно позивача та
про оголошення заборони на його
відчуження, які б оскаржувались
позивачем у судовому порядку у
відповідності до положень ст..286 ЦПК
України (1963р.) та ст..85 Закону України
«Про виконавче провадження» в редакції
Закону № 606-14 від 21 квітня 1999 року у
десятиденний строк з дня вчинення
нотаріальної або виконавчої дії.

Доводи апеляційної скарги про
неправомірне вчинення виконавчого
напису та прийняття державним
виконавцем постанови про арешт майна
та заборону про його відчуження в
порушення прав позивача не
спростовують правильності висновку
суду будь-якими додатковими доказами,
які б не були досліджені судом першої
інстанції, оскільки факт відсутності
документів на підставах яких було
вчинено виконавчий напис та виконавче
провадження по його виконанню за
перебігом строку зберігання не
свідчить про допущені порушення
нотаріусом при вчиненні нотаріальних
дій чинного на той час законодавства.

Колегія також не приймає до уваги
посилання представника на відсутність
за позивачем податкового боргу та про
те, що про наявність виконавчого напису
та постанови державного виконавця від
18 квітня 2001 року ОСОБА_3 дізнався у
вересні 2013 року із листа Першої
Харківської державної нотаріальної
контори, враховуючи зміст вказаної
постанови копія якої направлялась на
адресу сторін, а факт відсутності,
згідно даних ДПІ , за ним податкового
боргу на цей час не свідчить про
безпідставне вчинення виконавчого
напису.

З огляду на викладене, керуючись ст..ст.
303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Київського районного суду
м.Харкова від 21 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді