Справа № 466/5423/13
Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/2365/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю: позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача та третіх
осіб - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 03 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3, про
переведення прав та обов'язків
співвласника-боржника,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд
із зазначеним позовом, який
обґрунтовувала тим, що відповідач
ОСОБА_3 разом з третіми особами у справі
є солідарним боржником ОСОБА_2 згідно
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 03.09.2010р. та рішення
Апеляційного суду Львівської області
від 27.04.2011р. та винна позивачу грошові
кошти в сумі 265 111,34 грн., які не
повернуті та заборгованість не
погашена в інший спосіб. Враховуючи, що
відповідачу належить право власності
на 2/3 частки у праві власності на
АДРЕСА_1, вартість якої становить 238 917,33
грн. і відповідач відмовляється від
погашення існуючої заборгованості за
рахунок належного йому спірного майна,
неможливість одержати присуджені
рішенням суду кошти понад 2 роки
позивач просила на підставі ст. 366, 371 ЦК
України ухвалити рішення, яким:

- визначити частку ОСОБА_5 у праві
власності на АДРЕСА_1 в розмірі 2/3;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на
2/3 часток АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_5,
в якості часткового погашення
заборгованості на суму 238 917,33 грн., яка
існує згідно судових рішень.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 03 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення суду є незаконним і
необґрунтованим, ухваленим судом з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Зокрема, вказує на те, що рішення суду є
незаконним, оскільки рішення суду про
стягнення з відповідачів боргу в її
користь не виконано, тому є підстави
для переведення на позивача прав та
обов'язків співвласника боржника. Суд
неправильно прийшов до висновку, що
позивач не має права на звернення в суд
з даним позовом, наявність виконавчого
провадження не є перешкодою для
застосування ст.ст. 366, 371 ЦК України.
Відмовою від позову суд фактично
унеможливив виконання рішення про
стягнення з відповідачів на користь
позивачки грошових коштів, яке не
виконується в межах виконавчого
провадження.

Окрім того, суд допустив порушення норм
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення, так як
судом порушено таємницю нарадчої
кімнати, оскільки суд пішов у нарадчу
кімнату в п'ятницю 31.01.2014р., а вийшов у
понеділок 03.02.2014р. Після виходу суду в
нарадчу кімнату суддя Глинська Д.Б.
розглядала ще інші справи, призначені
на 14:30 та 15:00, а 03.02.2014р. - о 10:00 слухала
справу призначену на 10:00, що
підтверджується списком справ,
призначених до розгляду.

Просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились у
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 03 вересня 2010 року,
частково в сумі 3948,90 грн. зміненого
рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 27 квітня 2011
року, задоволено частково позов ОСОБА_2
та стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 в
користь ОСОБА_2 265 111,34 грн. на
відшкодування вартості невід'ємних
поліпшень АДРЕСА_1.

На виконання рішення суду
Шевченківським районним судом м.
Львова 10.06.2011р. був виданий виконавчий
лист № 2-1139/2010, який перебував на
виконанні Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області.

В ході примусового виконання даного
виконавчого провадження проводилась
реалізація трьохкімнатної квартири
АДРЕСА_5, продаж якої з публічних торгів
не відбувся у зв'язку з ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Львова від 07.07.2013р. про зупинення
виконавчих дій до вирішення скарги по
суті.

Станом на 12 липня 2013 року відомості
щодо погашення заборгованості по
вищевказаному рішенні суду в
матеріалах виконавчого провадження
відсутні.

Вищенаведене підтверджується
листом-відповіддю начальника ВПВР
управління ДВС Головного управління
юстиції у Львівській області від 12
липня 2013 року № 09-01-36/В-5/12049 (а.с. 157).

Таким чином процес виконання рішення
суду ще не завершено.

З наявних в матеріалах справи копій
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 04.10.2004р. № 64 та
витягу про реєстрацію права власності
від 05.01.2005р. № 6139852 спірна квартира
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на
підставі розпорядження Української
академії друкарства № 64 від 04.10.2004р.

Встановлено, що ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, у
зв'язку з чим відкрилась спадщина на
його частку у вказаній квартирі, яка
була прийнята його спадкоємцями -
дружиною ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_6 та
ОСОБА_3, проте свідоцтво про право на
спадщину не видано через накладення
арешту на зазначену квартиру.

Відповідно до ч.6 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» стягнення
на майно боржника звертається в
розмірі і обсязі необхідних для
виконання за виконавчим документом. У
разі якщо боржник володіє майном
спільно з іншими особами, стягнення
звертається на його частку, що
визначається судом за поданням
державного виконавця.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України питання про
визначення частки майна боржника у
майні, яким він володіє спільно з
іншими особами, вирішується судом за
поданням державного виконавця.

Таким чином позивач ОСОБА_2 не вправі
вимагати визначення частки ОСОБА_5 в
розмірі 2/3 у АДРЕСА_1, яка належить їй
спільно з іншими співвласниками -
ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а державний
виконавець про визначення частки
боржника ОСОБА_3 в розмірі 2/3 у вказаній
квартирі в суд з поданням не звертався.

Відповідно до ч.2 ст. 366 ЦК України у разі
відмови боржника від продажу своєї
частки у праві спільної часткової
власності або відмови інших
співвласників від придбання частки
боржника кредитор має право вимагати
продажу цієї частки з публічних торгів
або переведення на нього прав та
обов'язків співвласника-боржника, з
проведенням відповідного перерахунку.

Матеріалами справи не підтверджується,
що боржник ОСОБА_5 відмовляється від
продажу своєї частки у праві спільної
часткової власності у вказаній
квартирі або що інші співвласники цієї
квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відмовились
від переважного права на придбання
частки у спільній частковій власності
за правилами, передбаченими ст. 362 ЦК
України, продаж частки ОСОБА_3 у цій
квартирі з публічних торгів не
поводився, що визнається позивачкою,
тому правові підстави для визнання за
кредитором ОСОБА_2 права власності на 2/3
частки квартири АДРЕСА_1, відсутні.

Колегією суддів встановлено, що
процедура виконання рішення суд про
стягнення із ОСОБА_3 боргу в межах
виконавчого провадження не завершена,
виконання виконавчого листа № 2-1139/2010,
виданого 10.062011р. передано у
Шевченківський відділ державної
виконавчої служби, який постановою
старшого державного виконавця від
13.02.2014р. відкрив виконавче провадження
№ ВП № 42019533.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд допустив порушення норм
процесуального права, а саме порушив
таємницю нарадчої кімнати, оскільки
після видалення до нарадчої кімнати
слухав інші справи, що на думку
апелянта є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення позову, не
заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ст. 196 ЦПК України під час
ухвалення судового рішення ніхто не
має права перебувати в нарадчій
кімнаті, крім складу суду, який
розглядає справу. Під час перебування в
нарадчій кімнаті суддя не має права
розглядати інші судові справи. Судді не
мають права розголошувати хід
обговорення та ухвалення рішення у
нарадчій кімнаті.

Відповідно пункту 16 роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі» № 14 від 12 грудня 2009р.
згідно з положеннями статті 196 ЦПК суди
повинні суворо дотримуватися таємниці
нарадчої кімнати. Під час ухвалення
судового рішення ніхто не має права
перебувати в нарадчій кімнаті, крім
складу суду, який розглядає справу.
Вихід судді з нарадчої кімнати до
проголошення судового рішення може
мати місце під час перерви для
відпочинку (протягом робочого часу та
після його закінчення). Тому, наприклад,
вихід до нарадчої кімнати у п'ятницю та
проголошення рішення в понеділок є
порушенням її таємниці. При цьому обмін
суддею думками з ким-небудь із приводу
судового рішення, що ухвалюється, не
допускається.

Порушення правил про таємницю
нарадчої кімнати є порушенням норм
процесуального права і може бути
підставою для скасування рішення суду,
якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи,
зокрема в разі доведення факту
спілкування судді поза межами нарадчої
кімнати з учасником процесу чи іншими
особами з приводу справи, що
розглядається (частина третя статті 309
ЦПК, частина друга статті 338 ЦПК).

З матеріалів справи вбачається,
що суд у даній справі вийшов до
нарадчої кімнати 31.01.2014р. (п'ятниця) о
15:12:30 (а.с. 207), а вийшов з нарадчої
кімнати 03.02.2014р. (понеділок) о 10:22:11 та
проголосив вступну та резолютивну
частину рішення (а.с. 208).

Таким чином з врахуванням
роз'яснень абзацу першого пункту 16
вказаної постанови Пленуму таємниця
нарадчої кімнати була порушена.

Проте колегією суддів не
встановлено, що допущене порушення
таємниці нарадчої кімнати призвело до
неправильного вирішення даної справи,
оскільки фактів спілкування судді поза
межами нарадчої кімнати з учасниками
процесу у даній справі чи з іншими
особами з приводу даної справи не
встановлено, апелянт таких доказів не
подала і їх немає, що визнала в судовому
засіданні апеляційної інстанції.

Колегією суддів встановлено, що
розгляд цивільних справ № 466/7832/13ц за
позовом ОСОБА_8 до ЛКП «Янів-405» про
поновлення на роботі, та № 466/5537/13ц за
позовом ОСОБА_9 до Третьої Львівської
державної нотаріальної контори про
визнання права власності, призначених
суддею Глинською Д.Б. для розгляду на
31.01.2014р. відповідно на 14 год. 30 хв. та 15
год. не відбувся у зв'язку з
перебуванням судді у нарадчій кімнаті
у даній справі, що підтверджується
відповідними довідками секретаря
судового засідання, які знаходяться у
вказаних справах.

Розгляд цивільної справи №
466/8071/13ц за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_11
про розірвання шлюбу 03.02.2014р.
розпочався суддею Глинською Д.Б. о 10:29:51,
що підтверджується копією журналу
судового засідання, тобто після
проголошення резолютивної частини
рішення у даній справі о 10:22:11.

Враховуючи, що суд першої
інстанції повно і правильно встановив
фактичні обставини справи, застосував
закон, який поширюється на зазначені
правовідносини, допущене порушення
норм процесуального права не призвело
до ухвалення незаконного рішення,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, колегія суддів не
вбачає підстав для зміни або
скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 03 лютого 2014 року
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_7) в
дохід держави 1194 (тисяча сто дев'яносто
чотири) грн. 58 коп. судового збору за
подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуючий:
Мусіна Т.Г.

Судді:
Бермес І.В.

Савуляк Р.В.