Справа № 454/182/14-ц
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у
справі

21.01.2014 року суддя Сокальського
районного суду Львівської області
Фарина Л. Ю. розглянувши позовну заяву
ОСОБА_1 до Львівського апеляційного
адміністративного суду про
відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якому
просить стягнути на його користь 4
313грн на відшкодування матеріальної
шкоди та 500 000грн. на відшкодування
моральної шкоди в результаті
протиправних дій суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду,
що спричинило приниження честі,
гідності та ділової репутації.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що
у відкритті провадження по справі слід
відмовити з таких підстав.

Із змісту позовоної заяви вбачається,
що позивач хоч і звернувся з позовом до
Львівського апеляційного
адміністративного суду як до юридичної
особи, проте свої вимоги мотивує
протиправними діями суддів даного
суду, зокрема, що суддею Львівського
апеляційного адміністративного суду
Довгополовим О.М. в порушення приписів
законодавства йому не направлено
протягом десяти днів ухвалу про
відкриття провадження від 19.11.2009р. та не
вжито заходів щодо розгляду
апеляційної скарги протягом
встановленого законом строку; колегією
суддів Львівського апеляційного
адмінінстративного суду в складі
Довгополова О.М., Пліша М.А., Святецького
В.В. постановлено завідомо
неправосудну ухвалу від 15.03.2011р. по
справі №82689/09/9104 в результаті чого
порушено права позивача гарантовані
Конституцією України. Позивач вказує,
що протиправними діями суддів
Львівського апеляційного
адміністративного суду йому було
спричинено моральну шкоду, що полягає у
моральних переживаннях у зв'язку з
позбавленням права доступу до
правосуддя.

Згідно рішень Європейського суду з
прав людини: «Голдер проти Великої
Британії», «Де Жуфр де ля Прадель проти
Франції» право на суд, окремим аспектом
якого є право на доступ до правосуддя
не є абсолютним.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі. Проте в зазначеному випадку
між позивачем та суддею, судом такі
правовідносини не виникли, тому такі
справи не можуть бути підсудні судам
загальної юрисдикції, законність
рішень та дій може перевірятися лише
судом вищої інстанції в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» судове
рішення, яким закінчується розгляд
справи в суді, ухвалюється іменем
України. Таким чином, суддя виступає як
посадова особа, уповноважена на
виконання функцій держави, а не як
приватна особа, до якої можна
звернутися з позовом. Таку ж позицію
викладено у Постанові Пленуму
Верховного суду України №6 від 12.06.2009р.
« Про деякі питання, що виникають у
судовій практиці при прийнятті до
провадженняадмінінстративних судів та
розгляді ними адмінінстративних
позовів до судіві суддів».

Відповідно до 125 Конституції України в
Україні діють місцеві, апеляційні, вищі
спеціалізовані суди та Верховний суд
України. оосби мають право оскаржити
судове рішення до суддів вищої
інстанції в порядку та з підстав,
визначених у процесуальному
законодавстві. Звідси законність
процесуальних актів та
дій(бездіяльності)суддів, вчинених при
розгляді конкретої справи, не може
перевірятися за межами передбаченого
законом процесуального конролю.
Намагання зробити це в конкретній
справі шляхом подання позову проти
суду чи судді є протиправним
втручанням у здійснення правосуддя й
посяганням на процесуальну
незалежність суду(ст.ст.126,129
Конституції України).

Таким чином, враховуючи положення п.10
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 13.06.2007р. «Про незалежність
судової влади» оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
законом процесуальним порядком у
справі не допускається, приходжу до
висновку, що дана справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

На виконання приписів ЦПК України
вважаю за необхідне зазначити, що
Консультативна рада Європейських
суддів в п.57 Висновку №11(2008) підкреслює,
що зміст конкретних судових рішень чи
дій суддів контролюється, насамперед
за допомогою процедур апеляції або
перегляду рішень у національних судах
та за допомогою права на звернення до
Європейського суду з прав людини,
щонайбільше поданням позову
незадоволеної сторони проти держави.

Керуючись ст.122 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

У відкритті провадження за позовною
заявою ОСОБА_1 до Львівського
апеляційного адміністративного суду
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути
подана протягом п"яти днів з дня
отримання копії ухвали до
апеляційного суду Львівської області
через Сокальський районний суд.

Суддя:
Л. Ю. Фарина