Провадження № 2/161/873/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

05 лютого 2014 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Коритнюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
збільшення розміру аліментів зв'язку з
навчанням повнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до відповідача про збільшення
розміру аліментів зв'язку з навчанням
повнолітньої дитини.

Свій позов мотивує тим, що вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 до 13 січня 2003 року. Від даного
шлюбу в них народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. До досягнення повнолітня
сином відповідач сплачував аліменти на
неповнолітню дитину в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку.

Відповідно до рішенням Луцького
міськрайонного суду від 23 серпня 2011
року з відповідача в користь позивача
стягуються аліменти на повнолітнього
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
продовжує навчання, щомісячно в
розмірі 1/4 частини від його заробітку
(доходу), починаючи з 29 березня 2011 року,
на період навчання, до досягнення ним 23
років, однак фактично відповідач
сплачує аліменти лише в сумі 57-100
гривень на місяць.

З 01 вересня 2008 року син продовжує
навчатися, є студентом Національного
медичного університету імені О.О.
Богомольця. В період постановлення
рішення суду від 23 серпня 2011 року,
ОСОБА_2 був працевлаштований, на даний
час він офіційно не працює, має
непостійний дохід, а тому повинен
сплачувати аліменти в твердій грошовій
сумі.

На даний час витрати на утримання
дитини значно зросли, суттєво
змінились обставини, за яких суд
виходив при встановленні такого
розміру аліментів, відповідач
відмовляється добровільно оплачувати
додаткові витрати по навчанню сина.

На підставі наведеного, просить
збільшити визначений рішенням суду
розмір аліментів на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом присудження їх у
твердій грошовій сумі у розмірі 1047
гривень на місяць, до закінчення сином
навчання, але не більше як до
досягнення ним 23 років.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, подала суду заяву про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю прибути до м. Луцька з
виробничих причин, в разі неможливості
відкладення просила справу слухати в
її відсутності. Суд визнав причину
відкладення неповажною та розгляди
справу без участі позивача, на підставі
заяви останньої.

Відповідач в судове засідання не
з'явився з невідомих суд причин, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи.

Дослідивши письмові докази в справі,
суд прийшов до висновку, що позов
безпідставний та не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Луцького міськрайонного суду від 23
серпня 2011 року вирішено з ОСОБА_2 в
користь позивача стягувати аліменти на
повнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання,
щомісячно в розмірі 1/4 частини від його
заробітку (доходу), починаючи з 29
березня 2011 року, на період навчання, до
досягнення ним 23 років (а.с. 7).

Відповідно до ст.ст. 198, 199 СК України,
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно до ст. 200 СК України, суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України передбачено, що до
відносин між батьками і дочкою, сином
щодо надання їм утримання
застосовуються норми статей 187, 189-192 і
194-197 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006
«Про застосування судами окремих норм
сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», відповідно до
ст. 192 СК України розмір аліментів,
визначений судовим рішенням або за
домовленістю між батьками, суд може
змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них. У разі
пред'явлення до особи, яка вже
сплачує аліменти, позову про
стягнення їх на дитину (дітей) від
іншої матері або утримання на інших
осіб суд має вчинити передбачені ч. 3
ст. 36 ЦПК України дії щодо залучення
одержувача аліментів до участі у
справі. Якщо дитина перебуває на
утриманні держави, територіальної
громади або юридичної особи, розмір
аліментів може бути зменшено за
заявою батьків, уповноваженого цієї
громади чи особи і за згодою органу
опіки та піклування. У новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду доказів про
те, що після постановлення рішення про
стягнення аліментів мають місце
обставини зазначенні в ст. 192 СК
України.

Покликання позивача в позовній заяві
на те, що вона перебуває в скрутному
матеріальному становищі, сторонніх
доходів не має, не дає підстав для
збільшення розміру аліментів.

З врахуванням наведеного, суд
приходить до висновку що в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення
розміру аліментів зв'язку з навчанням
повнолітньої дитини слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 212, 213, 215, ЦПК
України, на підставі ст.ст. 180, 181, 192 СК
України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
збільшення розміру аліментів зв'язку з
навчанням повнолітньої дитини -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на рішення суду. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Філюк Т.М.