Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді
Коробенка С.В.

при секретарі
Бабій К.В.

розглянувши у відкритому засіданні в
м. Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в інтересах
якого діє ОСОБА_4, третя особа Служба у
справах дітей Солом'янської районної в
м. Києві державної адміністрації про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2013 року ОСОБА_4 в інтересах
свого неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду із
позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 з вимогами про визначення
порядку користування квартирою
АДРЕСА_1.

В подальшому у зв'язку зі смертю ОСОБА_5
нею було подано уточнений позов.

До початку розгляду справи по суті
Відповідачами був поданий зустрічний
позов, яким вони просили визнати ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

У зв'язку з повторною неявкою у судове
засідання Позивача ОСОБА_4 ухвалою від
03 грудня 2013 року її позовна заява про
визначення порядку користування
квартирою та відкриття окремого
особового рахунку була залишена без
розгляду.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свої вимоги
про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив
право користування квартирою
мотивують наступними обставинами.

Позивачі вказують, що у
неприватизованій квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані вони та неповнолітній
ОСОБА_3

ОСОБА_3, який приходиться сином ОСОБА_2
та онуком ОСОБА_1, як вказують Позивачі,
насправді ніколи не проживав у спірній
квартирі. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не були
одружені, і з моменту народження у
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 проживав разом зі
своєю матір'ю в її помешканні за
адресою: АДРЕСА_2, ходив у шкоду поруч із
тією адресою.

У квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований
лише в 2011 році, як вказують Позивачі -
підступним шляхом, проте жодного дня в
ній не проживав. Позивачі вважають, що
зареєструвавши у такий спосіб свого
сина в квартирі, ОСОБА_4 намагається
безпідставно заволодіти усією
квартирою, в подальшому приватизувавши
її.

Посилаючись на ст. 71 ЖК УРСР Позивачі
вважають, що є достатньо підстав для
задоволення позову.

У судовому засіданні представник
Позивачів підтримав заявлені вимоги,
просив суд визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування квартирою.
У своїх поясненнях представник
Позивача додатково зазначив, що в 2011
році згоду на реєстрацію ОСОБА_3 у
квартирі дав ОСОБА_2, проте це відбулось
під тиском ОСОБА_4, яка скористалась
його тяжким матеріальним становищем та
алкогольною залежністю фактично
виміняла реєстрацію ОСОБА_3 у квартирі
на 1000 гривень. На сьогодні обидва
Позивачі заперечують проти проживання
у квартирі як неповнолітнього ОСОБА_3,
так і його матері ОСОБА_4, яка також
разом і з сином протягом останніх
місяців вчиняють спроби примусово
вселитись у квартиру, в тому числі із
виламуванням замків та викликом
працівників міліції.

Законний представник Відповідача та її
представник у судовому засіданні
зазначили, що протягом певного періоду
у них склались фактичні шлюбні
відносини з Позивачем ОСОБА_2, і від цих
стосунків в ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
ОСОБА_3. До 2004 року вони усією сім'єю
проживали саме в квартирі АДРЕСА_1,
проте коли ОСОБА_2 почав зловживати
алкогольними напоями і спільне з ним
життя стало неможливим, вони з сином
виїхали з квартири. Зі слів ОСОБА_4, в 2011
році ОСОБА_2 сам запропонував
зареєструвати в квартирі свого сина
ОСОБА_3, оскільки, як він начебто
пояснив, нічого іншого він для свого
сина зробити не міг у зв'язку зі своїм
тяжким матеріальним становищем. ОСОБА_4
зазначила, що проживати у тій квартирі
неповнолітній дитині на той час було
неможливо, оскільки на той час ще живий
ОСОБА_7 (брат ОСОБА_2), який вийшов з
місць позбавлення волі та був
наркотично залежним, створив там
наркопритон. У квартирі постійно
з'являлись та проживали чужі люди
кримінального вигляду, вчинялися
конфлікти як з Позивачами у справі, які
вимушені були також тікати з дому, так і
з сусідами.

Також представник Відповідача звернув
увагу суду на те, що мати Відповідача
сплачує квартирну плату та плату за
комунальні послуги в частині, яка
стосується її сина, в той час як
Позивачі ніякої плати не здійснюють, і
за особовим рахунком по квартирі за
мешканцями квартири рахується значна
заборгованість. Відтак, факт
реєстрації ОСОБА_3 у квартирі жодним
чином не порушує прав Позивачів на
квартиру, оскільки він не чинить їм
перешкод у користування цією
квартирою, а вони не несуть будь-яких
додаткових витрат внаслідок
перебування ОСОБА_3 зареєстрованим у
квартирі.

На сьогодні, як вважає ОСОБА_4, Позивачі,
які обидва є алкогольно залежними
особами, перебувають під впливом брата
ОСОБА_1 - ОСОБА_8, який разом зі своїм
сином ОСОБА_9, намагаються сьогодні
позбавитись реєстрації ОСОБА_3 в
квартирі, щоб в подальшому отримати
повний контроль над нею.

У судовому засіданні судом буди
допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_8 пояснив, що він є
братом ОСОБА_1, тісно з ним спілкується.
Про ОСОБА_3, який є сином ОСОБА_2, йому, як
він зазначає, стало відомо лише з
довідки за формою №3 декілька місяців
назад, коли він на прохання брата
займався питаннями квартири АДРЕСА_1.
Ані ОСОБА_4, ані її сина в квартирі
ніколи раніше не було. До смерті ОСОБА_5
в квартирі був наркопритон, там
неможливо було будь-кому проживати,
ОСОБА_5 приводив туди своїх товаришів, а
ОСОБА_1 взагалі з квартири вигнали.
Після смерті ОСОБА_5 він, свідок, його
дружина та син допомогли привести в
квартиру до ладу, сьогодні для
проживання як ОСОБА_2, так і ОСОБА_1
створені нормальні умови, за ОСОБА_1
вони постійно наглядають, надають
необхідну допомогу. Пояснення свідка
ОСОБА_8 підтвердили допитані в якості
свідків його дружина ОСОБА_11 та син
ОСОБА_12, які також наполягали на тому,
що неповнолітній ОСОБА_3 у квартирі не
проживав ніколи, а тому права на
користування квартирою у нього немає.
Крім того такі ж свідчення дали свідки
ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які товаришують
ОСОБА_12 та через нього познайомились з
Позивачами.

Свідки зі сторони Відповідача ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17 суду повідомили, що у
свій час ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживали
однією сім'єю (без шлюбу) у квартирі
АДРЕСА_1, в ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився
син ОСОБА_3, підтвердивши, що наявні в
матеріалах справи фотокартки, на яких
зображені подружжя з дитиною, є
правдивими, і деякі з них зроблені саме
у їх квартирі. Після того, як ОСОБА_4
розійшлась з ОСОБА_2 приблизно в 2004
році, вони проживали з сином окремо. При
чому, як пояснювали свідки, проживати
малолітній дитині у зазначеній
квартирі було неможливо, оскільки
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 почали зловживати
алкоголем, ОСОБА_5 вживав наркотики, в
квартирі був безлад. Після повернення
ОСОБА_5 з місць позбавлення волі
ситуація в квартирі погіршилась ще
більше, він створив там наркопритон.

Заслухавши пояснення Сторін та
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступне.

Судом встановлено, що станом на 14
червня 2013 року в трикімнатній квартирі
АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_1, два
його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а також онук
ОСОБА_3. (а.с.11)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. (а.с. 78)

Як вбачається зі свідоцтва про
народження, батьками неповнолітнього
ОСОБА_3 (а.с. 8) є ОСОБА_2 та ОСОБА_4.(а.с. 8)

Зі встановлених судом обставин
вбачається, що ОСОБА_3 був
зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 за
заявою його батька ОСОБА_2 у 2011 році.

У відповідності до ст. 65 Житлового
кодексу Української РСР на вселення до
батьків їх неповнолітніх дітей згоди
інших членів сім'ї не потрібно. У такий
спосіб ОСОБА_2 надав право своєму сину
ОСОБА_3 на проживання у квартирі. Проте,
як встановлено у суді, ОСОБА_3 у
квартирі і в подальшому не проживав.

Згідно з ч.1 ст.71 ЖК при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

Проте частина 2 ст. 71 Кодексу
встановлює, що цей строк може бути
продовжено якщо відсутність
пояснюється поважним причинами.

З пояснень усіх Сторін та свідків з
обох сторін вбачається, тобто є
безспірним, що аж до смерті ОСОБА_5 в
квартирі не було створено умов для
проживання у ній неповнолітньої
дитини, житло перебувало в
антисанітарному стані,
використовувалось як притон для
наркозалежних осіб. Проживання в
квартирі було проблематичним навіть
для самих Позивачів, про що вони самі
зазначають.

Такі обставини, очевидно, свідчать про
наявність поважних причин не
проживання у квартирі малолітнього
ОСОБА_3.

Не зважаючи на те, що Відповідач
фактично не проживав у квартирі, з
матеріалів справи вбачається, що
інтерес до житла підтримувався
законним представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
зокрема нею сплачувалась квартирна
плата (а.с.18-20).

Крім того, ще до подання позову
Позивачами про визнання ОСОБА_3 таким,
що втратив право користування
квартирою, ОСОБА_4 в інтересах сина було
подано позов про визначення порядку
користування квартирою, а після смерті
ОСОБА_5 і до подання позову Позивачами
ОСОБА_4 разом із сином намагалась
потрапити у квартиру. (а.с.59-69)

Оцінюючи зібрані докази у їх
сукупності, суд вважає безпідставними
вимоги Позивачів про визнання
неповнолітнього ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування квартирою у
зв'язку з відсутністю його в ній
протягом 6 місяців перед зверненням до
суду, оскільки у нього були поважні
причини не проживання в даному житлі, а
крім того, його інтереси, пов'язані із
правом на користування квартирою,
підтверджувались активними діями його
законного представника, в тому числі -
протягом останніх шести місяців перед
зверненням Позивачів до суду.

За таких обставин позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст.71,72 ЖК України, ст. 10, 11,
60, 61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: