АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
справа № 22-ц/796/1514/2014
інстанції: Гриньковська Н.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

5 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів:
Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при
секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Лафорт" про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 18 листопада 2012
року у м. Києві відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки "Renault Megane", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, власником
якого він є, та автомобіля марки "Mazda",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
яким керував ОСОБА_2

Зазначена пригода сталася з вини
ОСОБА_2, якого постановою судді
Солом'янського районного суду м. Києва
від 29 листопада 2012 року було притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ст. 124 КпАП України.

Унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди його автомобіль зазнав
механічних пошкоджень.

Відповідно до звіту про оцінку
колісного транспорного засобу № 1 від 1
липня 2013 року, вартість матеріального
збитку становить 40669 грн. 93 коп.

Крім того, позивачем понесені витрати
на проведення оцінки транспортного
засобу в розмірі 4000 грн., проведення
дефектовки автомобіля в розмірі 182 грн.
40 коп., нотаріальні послуги в розмірі 34
грн. та послуги банку в розмірі 38 грн.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної
пригоди була застрахована в ПрАТ СК
"Лафорт", однак виплата страхового
відшкодування не була проведена.

Посилаючись на викладене, позивач
просив стягнути з відповідача на його
користь майнову шкоду в розмірі 44924 грн.
33 коп. та відшкодувати моральну шкоду в
розмірі 5000 грн.

За заявою ОСОБА_2 ухвалою Подільського
районного суду від 21 серпня 2013 року до
участі у справі у якості
співвідповідача було залучено ПрАТ "СК
"Лафорт".

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 12 листопада 2013 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2, ПрАТ "СК "Лафорт" на
користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі
43669 грн. 93 коп. та судові витрати у
розмірі 436 грн. 69 коп. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 500 грн. У задоволенні іншої
частини позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
до нього про стягнення майнової та
моральної шкоди. Скаржник зазначає, що
на момент дорожньо-транспортної
пригоди його цивільна-правова
відповідальність була застрахована
згідно із полісом № АВ/3225127 в ПрАТ "СК
"Лафорт"; правовідносин, які виникли між
сторонами щодо відшкодування шкоди
застосовуються положення Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", а тому обов'язок по
відшкодування шкоди має бути покладено
на страховика.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в
суді апеляційної інстанції підтримав
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вважав, що рішення
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Представник ПрАТ "СК "Лафорт" в суд
апеляційної інстанції не з'явився, про
час і місце розгляду справи страхова
компанія повідомлена належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України неявка їх представника не
перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 18 листопада 2012
року у м. Києві відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки "Renault Megane", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, власником
якого є ОСОБА_1, та автомобіля марки
"Mazda",державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2

Постановою судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 29 листопада
2012 року винним у скоєнні
дорожньо-транспорної пригоди визнано
ОСОБА_2, цивільно-правова
відповідальність якого була
застрахована в ПрАТ "СК "Лафорт" на
умовах полісу № АВ/3225127 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності наземних транспорних
засобів (термін дії полісу з 17 квітня 2012
року по 16 квітня 2013 року).

19 листопада 2012 року ОСОБА_2 письмово
повідомив ПрАТ "СК "Лафорт" про настання
дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 125).

Відповідно до звіту про оцінку
автомобіля № 1 від 1 липня 2013 року
вартість матеріального збитку,
завданого власникові автомобіля "Renault
Megane", державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, внаслідок
дорожньо-транспортної складає 40669 грн.
93 коп.

Для відновлення свого порушеного права
позивачем також понесені витрати на
проведення автотоварознавчого
дослідження в розмірі 3000 грн.,
дефектовки автомобіля в розмірі 182 грн.
40 коп., нотаріальні послуги в розмірі 34
грн. та послуги банку в розмірі 38 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 5 вересня 2013 року у справі
призначено судову автотоварознавчу
експертизу.

Відповідно до висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 8/1/3-87
від 14 жовтня 2013 року, матеріальний
збиток, завданий власнику автомобіля
"Renault Megane", державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, внаслідок
дорожньо-транспорної пригоди з
урахуванням коефіціента фізичного
зносу та втрати товарного вартості на
момент оцінки складає 33100 грн. 92 коп.
Значення величини ВТВ (втрати товарної
вартості) складає 5645 грн. 24 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив із того, що розмір
майнової шкоди, завданої позивачу,
становить 44669 грн. 93 коп.; майнова шкода
у визначеному судом розмірі підлягає
стягненню з відповідачів у солідарному
порядку; моральна шкода підлягає
стягненню у визначеному судом розмірі
з особи, яка є винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Проте з висновком суду в частині
визначення розміру майнової шкоди та
її солідарного стягнення погодитись не
можна.

Правовідносини в сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспорних засобів врегульовані
Законом України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспорних засобів" (далі - Закон), що
спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих пари
експлуатації наземних транспорних
засобів на території України.

При цьому, виходячи із суті такого
страхування Закон має на меті захист не
лише прав потерпілих на відшкодування
шкоди, але й захист інтересів
страхувальника - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспорного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспорної пригоди, з
евакуацією транспорного засобу з місця
дорожньо-транспорної пригоди до місця
проживання того власника чи законного
користувача транспорного засобу, який
керував транспорним засобом у момент
дорожньо-транспорної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України.

Статтею 9 цього Закону (у редакції, яка
діяла до набрання чинності Законом
України "Про внесення змін до деяких
законів України щодо обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспорних засобів" від 05 липня 2012
року № 5090-VI, і була чинною на момент
дорожньо-транспортної
пригоди)встановлено, що страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування в межах
обов'язкового ліміту відповідальності
страховика, що становить 25500 грн. на
одного потерпілого за шкоду, заподіяну
майну потерпілих, яке не може
перевищувати розміру прямого збитку.

Розмір франшизи при відшкодуванні,
заподіяної майну потерпілих,
встановлюється при укладенні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
не може перевищувати 2 відсотки від
ліміту відповідальності страховика, в
межах якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту (п. 12.1 ст. 12
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів").

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

За змістом положень Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та ст. 1194 ЦК України питання
про відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленою
нею згоди на таке відшкодування; у разі
відсутності такої згоди за її заявою до
субсидіарної відповідальності
залучається страховик (МТСБУ).

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 не погодився на відшкодування
шкоди і просив стягнути шкоду з ПрАТ "СК
"Лафорт".

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 16 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки" № 4 від 1 березня 2013 року,
відповідно до статті 21 Закону № 1961-VI на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК
України, залучити до участі у справі
страхову організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до ст. 3 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" обов'язкове страхування
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодувавння шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленою
нею згодою на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону №
1961-VIобов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-VI
з'ясовується судом першої інстанції, у
зв'язку з чим до участі у справі може
бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданою особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Визначаючи розмір майнової шкоди,
колегія суддів виходить із того, що
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
правильно визначено у висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 8/1/3-87
від 14 жовтня 2013 року, за яким вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням зносу становить 27455 грн. 68
коп. (33100 грн. 92 коп. за мінусом втрати
товарної вартості, яка дорівнює 5645 грн.
24 коп.).

При цьому загальний розмір майнової
шкоди, завданий позивачу внаслідок
порушення його цивільного права,
становить 36355 грн. 32 коп. (витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством, - 27455 грн.
68 коп., ВТВ - 5645 грн. 24 коп., витрати на
проведення автотоварознавчого
дослідження - 3000 грн., витрати на
дефектовку автомобіля - 182 грн. 40 коп.,
нотаріальні послуги - 34 грн. та послуги
банку - 38 грн.).

Кошти в сумі 1000 грн. за платіжним
доручення № АТМ09В61JT від 19 липня 2013 року
(а. с. 46) не підлягають включенню до
загального розміру майнової шкоди,
оскільки позивачем не доведено, що вони
пов'язані з оплатою проведення оцінки
транспортного засобу.

За таких обставин,оскільки цивільна
відповідальність ОСОБА_2 на момент
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована в ПрАТ "СК "Лафорт", тому
страховик відповідно до лімітів
відповідальності має відшкодувати у
встановленому Законом України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" порядку оцінену шкоду, яка
була заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
позивача в розмірі 24990 грн. (ліміт
відповідальності 25500 - франшиза 510 грн. =
24990 грн.), а з ОСОБА_2 має бути стягнута
різниця між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою в сумі 11365 грн. 32 коп.

Доводи скаржника про те, що
обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну майну
потерпілих становить 50000 грн. на одного
потерпілого є необгрунтованими та
підлягають відхиленню.

Так, дійсно Законом України "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспорних
засобів" від 05 липня 2012 року № 5090-VI були
внесені зміни у Закон України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспорних
засобів", зокрема розмір страхової суми
за шкоду, заподіяну майну потерпілих,
становить 50 тисяч гривень на одного
потерпілого (п. 9.2 ст. 9 цього Закону).

Разом з тим, відповідно до пп. 1, 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспорних
засобів" від 5 липня 2012 року, цей Закон
набирає чинності через три місяці з дня
його опублікування, крім підпунктів 13-21
пунту 2 розділу І цього Закону, які
набирають чинності через шість місяців
з дня опублікування цього Закону. Норми
цього Закону не застосовуються до
договорів обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладених до набрання
чинності цим Законом.

Цей Закон, крім підпунктів 13-21 пунту 2
розділу І цього Закону, набрав чинності
4 листопада 2012 року, а тому його норми не
застосовуються до договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладеного до набрання ним
чинності.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4
на відсутність в матеріалах справи
полісу № АВ/3225127 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності наземних транспорних
засобів не є підставою для не
застосування до спірних правовідносин
норм Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Та обставина що, на момент
дорожньо-транспортної пригоди
цивільна-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ "СК
"Лафорт" за полісом АВ/3225127
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і забезпеченим транспортним
засобом є автомобіль марки
"Mazda",державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, підтверджується даними єдиної
централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ,
яка формується на підставі відомостей,
отриманих від страховиків-членів
МТСБУ, а також повідомленням про
настання дорожньо-транспорної пригоди
від 19 листопада 2012 року (а. с. 53, 125).

Крім того, позивач у поданій позовній
заяві в обгрунтування підставності
позову також посилався на те, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної
пригоди була застрахова в ПрАТ "СК
"Лафорт", однак виплата не була
проведена страховою компанією.

Ураховуючи викладене, рішення
суду в частині солідарного стягнення з
ОСОБА_2, ПрАТ "СК "Лафорт" на користь
ОСОБА_1 майнової шкоди та судових
витрат підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про часткове задоволення
позову, стягення з ПрАТ "СК "Лафорт" на
користь ОСОБА_1 майнової шкоди в
розмірі 24990 грн., а також судових витрат
у розмірі 249 грн. 90 коп.; стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової
шкоди в розмірі 11365 грн. 32 коп., а також
судових витрат у розмірі 113 грн. 65 коп. В
іншій частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ПрАТ "СК "Лафорт" слід відмовити.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
обгрунтовано виходив з положень ст. ст.
23, 1167 ЦК України та роз'ясненнь, що
містяться в постанові Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", при цьому дійшов
правильного висновку про те, що
моральну шкоду відшкодувати
потерпілому має особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Доводи скаржника про те, що моральна
шкода також має бути відшкодована
страховиком підлягають відхиленню.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспорних
засобів" потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена
пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК
України.

Разом з тим, якщо судом встановлено
відшкодувати потерпілому шкоду,
передбачену пунктами 3, 4 частини другої
статті 23 ЦК України, таке відшкодування
у розмірі, визначеному судом, здійснює
особа, яку визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин рішення суду в
частині вирішення позову про
відшкодування моральної шкоди
підлягає залишенню без змін, оскільки
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и
р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 12 листопада
2013 року в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_2, приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Лафорт" на користь ОСОБА_1
майнової шкоди та судових витрат
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Лафорт" про
відшкодування майнової шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Лафорт" на користь ОСОБА_1
майнову шкоду в розмірі 24990 грн., а також
судові витрати у розмірі 249 грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 11365 грн.
32 коп., а також судові витрати у розмірі
113 грн. 65 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Лафорт"
про відшкодування майнової шкоди
відмовити.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 12 листопада
2013 року в частині вирішення позову про
відшкодування моральної шкоди
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач