Справа № 581/338/14-ц
Провадження № 6/581/12/14
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2014 року
Липоводолинський районний суд
Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Липоводолинського
районного управління юстиції Сумської
області про тимчасове обмеження ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України,

в с т а
н о в и в :

14 травня 2014 року державний виконавець
ВДВС Липоводолинського РУЮ Береза О.І.
звернулась до суду із вказаним
поданням.

Мотивуючи подання наявністю в ОСОБА_1
значної у розмірі 9450 грн.
заборгованості перед стягувачем
ОСОБА_3, свідомим його ухиленням від
примусового виконання рішення суду,
можливістю безперешкодно виїжджати за
межі території України, та вичерпання
органами ДВС усіх можливих заходів
примусового стягнення, просила
тимчасово обмежити боржника у праві
виїзду за межі України.

У судове засідання представник ВДВС
Липоводолинського РУЮ не з'явився, про
час та місце розгляду подання
повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі ДВС Липоводолинського РУЮ
перебуває виданий Липоводолинським
районним судом Сумської області
виконавчий лист від 13 січня 2014 року
№581/835/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 9450 грн. боргу та 229 грн. 40
коп. в рахунок повернення судових
витрат.

Постановою державного виконавця від 20
січня 2014 року відкрито виконавче
провадження №41577995, а боржнику для
добровільного виконання рішення суду
надано строк до 27 січня 2013 року.

У той же день разом із вказаною
постановою ОСОБА_1 направлялась вимога
про сплату боргу, у якій йшлося про
наслідки невиконання рішення суду у
добровільному порядку.

За даними Управління Державної
міграційної служби України в Сумській
області від 06 березня 2014 року, ОСОБА_1
документований паспортом громадянина
України для виїзду за кордон серії
НОМЕР_1.

Відповідно до ч.1, 4 ст.313 ЦК України
фізична особа має право на свободу
пересування і може бути обмежена у
здійсненні такого права лише у
випадках, встановлених законом.

Частиною 2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
що громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст.377-1 ЦПК України відповідне
подання державного виконавця,
погоджене з начальником відділу
державної виконавчої служби
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Згідно з п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про
Державну прикордонну службу України»
безпосередньо функції запобігання та
недопущення перетинання державного
кордону України особами, яких
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України, покладаються на Державну
прикордонну службу України.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що
наявність у особи зобов'язань,
покладених на неї судовим рішенням чи
рішенням іншого органу (посадової
особи), від виконання яких вона
ухиляється, є підставою для вжиття до
цієї особи заходу забезпечення
виконання рішень у вигляді обмеження
її у праві виїзду за межі України.

Під поняттям «ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням» варто розуміти будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо).

Тобто обов'язковою підставою для
застосування обмеження гарантованої
ст.33 Конституцією України свободи
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, є наявність вини
боржника.

Однак, державним виконавцем не
доведено винуватості ОСОБА_1 в умисному
невиконанні виконавчого документа, і
сам факт наявності заборгованості не
вказує на необхідність задоволення
подання.

Надані державним виконавцем відомості
про наявність у боржника паспорту
громадянина України для виїзду за
кордон не вказують про його наміри
виїхати за межі держави, а інформація
про документування таким паспортом ще
у 2000 році взагалі вказує на
неможливість вчинення таких дій,
оскільки відповідно до п.8 Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 березня 1995 року
№231, такий паспорт оформляється на
період до 10 років. Інших відомостей про
знаходження боржника на території
іншої країни або хоча б відсутність
його за місцем проживання суду не
надано.

Не може вважатись належним доказом
сповіщення боржника про необхідність
виконання рішення суду і долучена до
подання вимога держвиконаця від 20
січня 2014 року, оскільки докази їх разом
із постановою вручення відсутні.

Також, не зважаючи на посилання у
поданні про вжиття державним
виконавцем усіх необхідних заходів
щодо виявлення майна боржника, суду
таких відомостей не надано.

Крім того, у постанові про відкриття
виконавчого провадження та
попередженні боржника, державним
виконавцем запропоновано добровільно
виконати виконавчого листа у термін,
який обмежено минулою датою, що є
недопустимим.

Тому, враховуючи зазначені обставини,
подання державного виконавця
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд,

у х в а
л и в :

Відмовити у задоволенні подання
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Липоводолинського районного
управління юстиції Сумської області.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Сумської області
через Липоводолинський районний суд
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час її
проголошення, мають право подати
апеляційну скаргу протягом п'яти днів з
дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя
Д. В. Сізов