АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Винту Ю.М. Лисака І.Н.,

Секретаря: Ковальчук Н.О.

З участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого за
довіреністю діє ОСОБА_2, на ухвалу
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 02 квітня 2014 року про
повернення позовної заяви ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції, третя
особа ОСОБА_3, про скасування запису
про державну реєстрацію права
власності на 5625/10000 часток квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, через непідсудність
справи даному суду, -

в с т а н о в и л а
:

Ухвалою Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 02 квітня 2014 року
ОСОБА_1 повернено позовну заяву до
Реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції, третя
особа ОСОБА_3, про скасування запису
про державну реєстрацію права
власності на 5625/10000 часток квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, через непідсудність
справи даному суду.

ОСОБА_5, в інтересах якого за
довіреністю діє ОСОБА_2, подав на
ухвалу апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу незаконною.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з
наявності спору щодо нерухомого майна
- квартири АДРЕСА_1, який відповідно до
ч.1 ст.114 ЦПК України, повинен
розглядатися судом за
місцезнаходженням майна або його
основної частини.

________________________________________________________________________
___________________________________

Провадж. №22-ц-794/795/14
Головуючий
у першій інстанції Федіна А.В.

Категорія: 57

Доповідач: Заводян К.І.

Висновок суду не відповідає фактичним
обставинам справи. Спору щодо
нерухомого майна не існує. Предметом
спору є незаконність рішення органу
державної влади - реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції від 25 лютого 2013 року щодо
державної реєстрації права власності
на нерухомість за ОСОБА_3

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м.Чернівці від 16 серпня
2012 року, на підставі якого за ОСОБА_3
було зареєстровано право власності на
5625/10000 часток квартири АДРЕСА_1 було
скасоване рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 04 липня 2013
року.

За договором дарування від 10 березня
2007 року він набув право власності на 6/8
вказаної квартири. Однак, здійснити
державну реєстрацію цієї нерухомості
не може через наявність рішення
реєстраційної служби від 25 лютого 2013
року про реєстрацію нерухомості за
ОСОБА_3, що підтверджується рішеннями
реєстраційної служби про відмову
здійснити реєстрацію від 07 березня 2013
року та від 07 серпня 2013 року.

Просить ухвалу Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 02 квітня
2014 року скасувати, справу надіслати до
суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття провадження у
справі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи в прийнятті позовної заяви
ОСОБА_1, суд виходив з того, що дана
справа не підсудна Першотравневому
районному суду відповідно до вимог
част.1 ст.114 ЦПК України, оскільки
нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1.

В той же час суд не перевірив чи вправі
місцевий суд в силу своєї компетенції
розглядати дану справу відповідно до
вимог ст.15 ЦПК України.

Пленум Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові №3 від 01 березня 2013
року "Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ"
роз'яснив, що вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі, суди
повинні перевірити належність справ до
їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена
законом сукупність повноважень судів
щодо розгляду цивільних справ,
віднесених до їх компетенції (стаття
15 ЦПК). Підсудність визначає коло
цивільних справ у спорах, вирішення
яких належить до повноважень
конкретного суду першої інстанції
(статті 108- 114 ЦПК).

Вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
виходити з того, що відповідно до
статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства України (стаття 17),
Господарським процесуальним кодексом
України (статті 1, 12), Кримінальним
процесуальним кодексом України або
Кодексом України про адміністративні
правопорушення віднесено до
компетенції адміністративних,
господарських судів, до кримінального
провадження чи до провадження в
справах про адміністративні
правопорушення. Законом може бути
передбачено розгляд інших справ за
правилами цивільного судочинства.

Критеріями відмежування справ
цивільної юрисдикції від інших є,
по-перше, наявність у них спору про
право цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Пленум вищого адміністративного суду
України у Постанові №8 від 20.05.2013 "Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів" роз'яснив, що
відповідно до абзацу другого частини
першої статті 2 Закону України від 1
липня 2004 року № 1952-IV "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 цього Закону
державний реєстратор є державним
службовцем, крім випадку, коли
державним реєстратором є нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються (делегуються) функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 30
цього Закону дії або бездіяльність
державного реєстратора, державного
кадастрового реєстратора, нотаріуса,
державного виконавця можуть бути
оскаржені до суду. Суди повинні мати на
увазі, що під діями також слід розуміти
рішення, прийняті зазначеними
суб'єктами владних повноважень з
питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах,
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.17 част.2 юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Суд першої інстанції помилково виходив
з наявності спору щодо права власності
на нерухоме майно, не перевірив в
якому порядку повинен розглядатися
спір із державним реєстратором, в
порядку цивільного чи
адміністративного судочинства,
визначивши підсудність даної справи
Шевченківському районному суду
м.Чернівці.

За таких обставин, відповідно до вимог
п.3 част.1 ст.312 ЦПК України, ухвала не
може залишатися в законній силі, вона
підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.122, 307, п.3 част.1 ст.312 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якого за довіреністю діє ОСОБА_2,
задовольнити частково.

Ухвалу Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 02 квітня 2014 року
скасувати.

Питання про відкриття провадження у
даній справі передати на новий розгляд
до Першотравневого районного суду
м.Чернівці.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: