Справа № 465/8994/13
Головуючий у 1 інстанції: Ванівський
Провадження № 22-ц/783/943/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Шумської Н.Л., Копняк С.М.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3,

представника ТзОВ «Болеар Мед» Квака
В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Франківського районного
суду м. Львова від 18 листопада 2013 року, -

встановила:

У червні 2012 року ТзОВ «Болеар Мед»
звернулось до суду із заявою про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Франківського
районного суду м. Львова від 25 березня
2011 року. Нововиявленою обставиною
вважали факт отримання 08.06.2012 року
доказів повідомлення позивачем під час
судового розгляду неправдивих
відомостей, на яких ґрунтується
оскаржуване рішення, а саме твердження
ОСОБА_2 про перебування його на момент
звільнення в статусі одинокого батька,
в той час, коли з 08.12.2009 року й по
сьогоднішній день позивач перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, тобто
не є одиноким батьком в розумінні
роз'яснень п.9 Постанови Пленуму ВСУ від
06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» і поняття
одинокої матері (батька), яке
зафіксоване в ст. 18-1 Закону України
«Про державну допомогу сім»ям з
дітьми» та вимог іншого законодавства,
у зв'язку з чим застосована судом в
оскаржуваному рішенні передбачена ч.3
ст. 184 КЗпП України заборона звільнення
за ініціативою роботодавця на позивача
не поширюється.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 25 березня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 12 грудня 2011 року, позов ОСОБА_2
задоволено.

Стягнуто з ТзОВ «Болеар Мед» на користь
ОСОБА_2 невиплачену заробітну плату за
період з 13 листопада 2008 року по 30 грудня
2009 року в сумі 84 524 грн.

Визнано недійсним наказ ТзОВ «Болеар
Мед» від 30 грудня 2009 року №231-к «Про
звільнення працівника з роботи за
прогул без поважних причин» та
поновлено ОСОБА_2 на посаді менеджера
(управителя) в оптовій торгівлі відділу
збуту ТзОВ «Болеар Мед».

Стягнуто з ТзОВ «Болеар Мед» на користь
ОСОБА_2 компенсацію за весь час
вимушеного прогулу з 31 грудня 2009 року
по 19 травня 2010 року в сумі 34 884 грн. 19 коп.

Вирішено питання стягнення судових
витрат в дохід держави.

Додатковим рішенням Франківського
районного суду м. Львова від 24 червня 2011
року рішення суду в частині поновлення
на роботі та стягнення заробітної
плати за один місяць допущено до
негайного виконання.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
суд першої інстанції виходив з того, що
в ході розгляду даної справи не знайшли
свого підтвердження посилання
представника відповідача про те, що
позивач не з»являвся на роботу та не
виконував трудових обов'язків,
оскільки виходячи з посадової
інструкції та трудового договору від
15.07.2008 року, останні не визначають, що
місце праці менеджера (управителя) в
оптовій торгівлі має знаходитись за
адресою вул. Куренівська, 18, а п. 23
розділу 1 зазначеної Інструкції
передбачає, що менеджер (управитель) в
оптовій торгівлі забезпечує
реалізацію рекламних кампаній по
просуванню товарів у регіоні,
реалізацію PR-кампаній по формуванню
сприятливого іміджу підприємства в
регіоні з урахуванням місцевої
специфіки, організовує подання товарів
(робіт, послуг) на регіональних
виставках, ярмарках.

Окрім цього, при ухваленні рішення суд
зіслався на те, що на позивача
поширюються гарантії при звільненні
працівника, передбачені ст. 184 КЗпП
України, оскільки як було встановлено
судом та підтверджено матеріалами
справи ОСОБА_2 є одиноким батьком, який
виховує дитину без матері.

Ухвалою Франківського районного
суду м. Львова від 22 жовтня 2012 року у
задоволенні заяви ТзОВ «Болеар Мед»
про перегляд рішення Франківського
районного суду м. Львова від 25 березня
2011 року у зв»язку за нововиявленими
обставинами у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Болеар Мед», з
участю третьої особи директора ТзОВ
«Болеар Мед» Беляка І.О. про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
визнання недійсним наказу та
поновлення на роботі відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 1 квітня 2013 року за
наслідками розгляду апеляційної
скарги ТзОВ «Болеар-Мед», ухвалу
Франківського районного суду м. Львова
від 22 жовтня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 липня 2013 року задоволено
касаційну скаргу ТзОВ «Болеар Мед»,
ухвалу Франківського районного суду м.
Львова від 22 жовтня 2012 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області
від 1 квітня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвалою судового засідання
Франківського районного суду м. Львова
від 5 вересня 2013 року заяву ТзОВ «Болеар
Мед» про перегляд рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами задоволено
та скасовано рішення Франківського
районного суду м. Львова від 25 березня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ТзОВ «Болеар Мед» про поновлення на
роботі і стягнення компенсації за весь
час вимушеного прогулу та зазначено,
про втрату з моменту постановлення
даної ухвали законної сили ухвали
Апеляційного суду Львівської області
від 12 грудня 2011 року. Справу призначено
до судового розгляду на 18.09.2013 року.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 18 листопада 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 Вважає
його незаконним, необґрунтованим та
таким, що порушує його законні права.
Зазначає, що судом неповно з'ясовані
обставини, які мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким його позов
задовольнити повністю.

Зазначає, що підставами для перегляду
рішення, ухвали суду чи судового
наказу у зв'язку з нововиявленими
обставинами є істотні для справи
обставини, що не були і не могли бути
відомі особі, яка звертається із заявою
на час розгляду справи. Вважає, що факт
одруження позивача не може вважатися
нововиявленою обставиною, оскільки
така існувала на час розгляду справи і
могла бути відома стороні під час
розгляду справи, і наявність чи
відсутність даної обставини не могла
вплинути на висновки суду, оскільки
позов був заявлений про визнання
незаконним звільнення за прогул, і
доказуванню підлягали саме ці
обставини, а також інші обставини, що
стосувались його роботи та звільнення
і могли мати значення для вирішення
справи по суті. Вказує, що оскільки
факт виховання ним дитини без матері
був лише додатковою підставою
поновлення позивача на роботі після
звільнення за прогул, а тому зміна
такої обставини не може тягнути за
собою скасування законного та
обґрунтованого рішення від 25 березня
2011 року.

Судом всупереч ч.4 ст.364-1 ЦПК України не
було повідомлено позивача про час та
місце судового засідання, в якому було
проголошено ухвалу від 05.09.2013 року. При
винесенні даної ухвали суд грубо
порушив норми процесуального
законодавства, оскільки скасування
попередніх рішень у справі можливе
лише шляхом внесення нового рішення, а
не постановленням ухвали про
скасування рішення та втрату чинності
ухвали апеляційної інстанції.

Висновок суду, викладений в
оскаржуваному рішенні про наявність
прогулу суперечить висновку
Франківського районного суду від 25
березня 2011 року, з яким погодився
апеляційний суд в ухвалі від 12 грудня
2011 року, а також Вищий спеціалізований
суд України , що підтверджується
ухвалою від 30 січня 2012 року про відмову
у відкритті касаційного провадження.
При цьому в рішенні не наведено
доводів, які спростували висновки та
обставини, встановлені попередніми
судовими інстанціями. Висновки суду
базувались не на зібраних матеріалах
справи, а на поясненнях представника
відповідача.

Обгрунтовуючи висновок про законність
прогулу суд фактично покликається на
те, що позивач ніби-то не виконував
своєї роботи, не подавав звітів та
планів роботи. Однак такі висновки є
безпідставні та суперечать зібраним
доказам по справі, дослідженим під час
первинного розгляду справи та свідчать
про неправильне застосування судом
норм матеріального права, оскільки
невиконання посадових обов'язків є
окремою підставою для звільнення,
передбаченою п.3 ст.40 КЗпП України, а
позивача звільнено за прогул - п.4 ст.40
КЗпП України.

При розгляді справи за
апеляційною скаргою апелянт доводи
підтримав, та просив скасувати ухвалу,
якою скасоване судове рішення за
новоявленими та обставинами, та
рішення від 18.11.2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що скарга підлягає до
задоволення частково з наступних
підстав.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Ст. 213 ЦПК України передбачає, що
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення
та ухвала суду цим вимогам не
відповідає.

Відповідно до роз»яснень, викладених
у п. 3 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв»язку з
нововиявленими обставинами»,
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Звертаючись до суду із заявою про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Франківського
районного суду м. Львова від 25 березня
2011 року, заявник посилався лише на те,
що позивач на час звільнення з роботи 30
грудня 2009 року не перебував у статусі
одинокого батька, а тому гарантії при
звільненні, встановлені ст. 184 КЗпП
України, на нього не поширюються.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 364-1 ЦПК
України відкривши провадження за
нововиявленими обставинами, суддя
надсилає особам, які беруть участь у
справі, копії заяви про перегляд і
призначає дату, час та місце судового
засідання, про що повідомляє осіб, які
беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 365 ЦПК
України заява про перегляд судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами розглядається у судовому
засіданні. Заявник та інші особи, які
беруть участь у справі, повідомляються
про час та місце засідання.

Розгляд заяви здійснюється судом за
правилами, встановленими цим Кодексом
для провадження у суді тієї інстанції,
яка здійснює перегляд. Розглянувши
заяву, суд може скасувати судове
рішення, що переглядається, і прийняти
нове судове рішення або залишити заяву
про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами без
задоволення.

Ухвалою судового засідання
Франківського районного суду м. Львова
від 5 вересня 2013 року заяву ТзОВ «Болеар
Мед» про перегляд рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами задоволено
та рішення Франківського районного
суду м. Львова від 25 березня 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ
«Болеар Мед» про поновлення на роботі і
стягнення компенсації за весь час
вимушеного прогулу скасовано.
Зазначено про втрату з моменту
постановлення даної ухвали законної
сили ухвали Апеляційного суду
Львівської області від 12 грудня 2011
року. Справу призначено до судового
розгляду на 18.09.2013 року.

Постановляючи зазначену ухвалу, та
призначаючи справу до судового
розгляду суд виходив з того, що ТзОВ
«Болер Мед» не знав про зміну сімейного
стану ОСОБА_2 до звільнення його з
роботи. Даний факт не був та не міг бути
відомий відповідачу та суду, а тому
виходячи з наведеного та положень ст. 361
ЦПК України вважав, що факт одруження
ОСОБА_2 до його звільнення є
нововиявленою обставиною, являється
істотною для справи, яка об'єктивно
існувала на момент вирішення справи,
однак не була і не могла бути відома
заявникові. Не врахування судом даного
факту призвело до неправильних
висновків суду щодо фактичних
обставин.

Ухвалюючи рішення від 18.11.2013 року про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_2
про стягнення заробітної плати,
стягнення компенсації за час
вимушеного прогулу, визнання
недійсним наказу про звільнення та
поновлення на роботі, районний суд
виходив із встановленого факту
вчинення позивачем прогулу без
поважних причин протягом з 17.11.2008 року
до 30.12.2009 року і наявність у
відповідача підстав для звільнення
ОСОБА_2 на підставі п.4 ст. 40 КЗпП
України.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції
погодитися не можна.

Як роз»яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.1, 7 Постанови № 4 від 30 березня
2012 року «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв»язку з
нововиявленими обставинами»
передбачений главою 4 розділу У ЦПК
перегляд судових рішень, що набрали
законної сили, у зв'язку з
нововиявленими обставинами є
самостійною стадією цивільного
процесу, в якому судом перевіряється
наявність чи відсутність правових
підстав для цього - юридичних фактів,
які існували на час розгляду справи,
але не були і не могли бути відомі
заявнику, хоча їх подання до суду
могло потягти ухвалення іншого за
змістом судового рішення.

Обставинами, які відповідно до пункту
1 частини другої статті 361 ЦПК є
підставами для перегляду судового
рішення, це юридичні факти, які
існували на час розгляду справи, але
не були і не могли бути відомі заявнику,
повинні бути істотними, тобто
такими, що могли вплинути на висновки
суду при ухваленні судового рішення і
були встановлені після набрання ним
законної сили.

Питання про те, які обставини
можна вважати істотними є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладені в основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відомо
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з ч.3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі та щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виник
спір. А тому підставою для скасування
судового рішення є не всі невідомі на
час розгляду справи обставини, а лише
ті, які входять до предмета
доказування.

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_2 був звільнений з роботи наказом
ТзОВ «Болеар Мед» №231-К від 30 грудня 2009
року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України
за прогул без поважних причини.
Причиною для винесення даного наказу
було зазначено не з'явлення ОСОБА_2 на
робочому місця з 17 листопада 2008 року та
не виконання покладених на нього
посадовою інструкцією обов'язків.

Підставою для задоволення позову та
визнання недійним наказу №231-К від 30
грудня 2009 року про звільнення ОСОБА_2 з
роботи стало встановлення судом першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної та
касаційної інстанції, відсутності у
останнього порушень трудової
дисципліни (прогулу без поважних
причин) та незаконне у зв'язку з цим
звільнення його з роботи.

Тобто однією із підстав для визнання
наказу про звільнення недійсним стало
доведення позивачем порушень
трудового законодавства при
звільненні, незалежно від наявності чи
відсутності у нього статусу одинокого
батька.

Крім цього, у мотивувальній частині
рішення суду від 25 березня 2011 року було
зазначено, що ОСОБА_2 є батьком, який
виховує дитину без матері, а тому на
нього поширюються гарантії при
звільненні працівника, передбачені ст.
184 КЗпП України, оскільки як було
встановлено судом ОСОБА_2 є батьком
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Матір»ю ОСОБА_7
зазначена ОСОБА_8, яка згідно свідоцтва
про смерть померла 26 липня 2006 року.

Колегія суддів враховує ту обставину,
що хоча ОСОБА_2 зареєстрував 8 грудня 2009
року шлюб із ОСОБА_5 та втратив статус
одинокого батька на час його
звільнення - 30 грудня 2009 року, проте
дана обставина не могла потягнути
ухвалення у справі іншого за змістом
судового рішення, оскільки підставою
для визнання наказу про звільнення за
прогул недійсним, поновлення на роботі
та стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу стало доведення
позивачем відсутності порушень
трудової дисципліни, а не наявність
(відсутність) статусу одинокого батька
у позивача.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що обставини, на які
посилався заявник як нововиявлені,
жодним чином не вплинули б на наслідки
розгляду даної справи, а відтак не
можуть вважатися істотними для
справи.

Виходячи з вищенаведеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що судом порушено порядок встановлений
для розгляду заяви про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами,
а тому ухвала від 5 вересня 2013 року про
задоволення заяви ТзОВ «Болеар Мед»
про перегляд судового рішення у зв'язку
нововиявленими обставинами, як така,
що постановлена з порушенням норм
процесуального права, та оскаржуване
рішення підлягають скасуванню з
постановленням ухвали про залишення
заяви у зв'язку з нововиявленими
обставинами без задоволення.

Керуючись ст. 303, ст. 309 ч.1 п.4, ст. 313, 317, 365
ч.2 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м.
Львова від 05 вересня 2013 року та
рішення цього ж суду від 18 листопада
2013 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Болеар Мед» про
перегляд за нововиявленими
обставинами та скасування рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 25.03.2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Болеар Мед» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, визнання недійсним
наказу та поновлення на роботі
залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:
Шандра М.М.

Судді:

Шумська Н.Л.

Копняк С.М.