АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/513/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2,5 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Сіренко Ю. В. УХВАЛА
13 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Сіренко Ю. В. суддів
Міщенко С. В. , Трюхан Г. М. при
секретаріРибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та
представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 24 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_8 до ОСОБА_10,
ОСОБА_11 про встановлення порядку
користування квартирою, заслухавши
учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи та доводи
в с т а н о в и л а :
У липні 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8
звернулися до суду із позовом до
відповідачів про встановлення порядку
користування квартирою, вказавши, що
відповідно до свідоцтва про право
26.04.1999 року квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_13 та
ОСОБА_6, тобто по 1/ 5 частині вказаної
Відповідно до свідоцтва про одруження
ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_6.
24.12.2004 року помер ОСОБА_12
Відповідно до свідоцтва про правло на
спадщину за законом від 31.05.2006 року
ОСОБА_8 успадкувала 1/2 частину майна
померлого, тобто 1/10 частину вказаної
ОСОБА_15 також стала спадкоємицею 1/2
частини майна померлого. Тобто 1/10
частини квартири, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 31.05.2006 року.
Таким чином, квартира АДРЕСА_1 належить
на праві приватної власності в
наступному порядку: ОСОБА_8 - 3/10 частини,
ОСОБА_10 - 3/10 частини, ОСОБА_11 - 1/5 частина,
ОСОБА_6 - 1/5 частина квартири.
Вказують, що вони з відповідачами не
можуть визначити порядок користування
квартирою та оплати комунальних
послуг. Для розподілу рахунків по
оплаті комунальних платежів необхідно
встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 в судовому порядку.
Також вказують, що квартира АДРЕСА_1
складається із трьох жилих кімнат,
загальною площею 59,7 кв.м., жилою площею
З урахуванням того, що у ОСОБА_6 є двоє
неповнолітніх дітей, які проживають
разом із матір'ю вважають, що позивачам
необхідно виділити дві кімнати, а
відповідачам одну із лоджією.
Посилаючись на вказані обставини,
позивачі просили суд встановити
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1, виділивши в користування
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 кімнату № 2, площею 12,0
кв.м., та кімнату № 5, площею 7,0 кв.м.;
виділити в користування ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 кімнату № 6, площею 16,4 кв.м.;
кухню № 7, площею 7,2 кв.м., ванну кімнату
№ 4, площею 2,7 кв.м., туалет № 3, площею 1,2
кв.м., коридор № 1, площею 9,9 кв.м.
залишити в спільному користуванні
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 24 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_6 та ОСОБА_8
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та
представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9 подали
апеляційну скаргу, де посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просили скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким позов
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задовольнити.

Заслухавши учасників судового
розгляду, вивчивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що у випадку виділення позивачам
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у користування
житлових кімнат № 2, площею 12,0 кв.м., № 5,
площею 7,0 кв.м., а відповідачам ОСОБА_10
та ОСОБА_11 житлової кімнати № 6, площею
16,4 кв.м., порушиться право власності
відповідачів, оскільки їм в
користування буде виділено менше
площі, ніж та яка належить їм на праві
власності. Крім того, представники
відповідачів заперечували проти
запропонованого порядку, посилаючись
на те, що вказаний порядок користування
квартирою обмежить право власності
відповідачів на належну їм частину
вказаної квартири та порушить право,
щодо визначення розміру приміщення, що
виділяються, враховуючи положення
ст.ст. 47, 48, 104 ЖК України.

Відповідно до ч.І ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.

У силу положень ст. ст. 21, 24, 41
Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав, в тому
числі щодо захисту права спільної
часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий
режим спільної часткової власності
визначається главою 26 ЦК України з
урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування і
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом.

Незалежно від розміру часток,
співвласники при здійсненні
зазначених правомочностей мають рівні
права.

Встановлено, що на підставі свідоцтва
про право власності від 26.04.1999 року (а.с.
8) та свідоцтва про право на спадщину
від 31.05.2006 року (а.с. 6) позивачка ОСОБА_8
являється власником 3/10 частин квартири
АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_6 являється власником
1/5 частини квартири АДРЕСА_1, на
підставі свідоцтва про право власності
від 26.04.1999 року. (а.с. 8)

Відповідачка ОСОБА_10 на підставі
свідоцтва про право власності від
26.04.1999 року (а.с. 8) та свідоцтва про право
на спадщину від 31.05.2006 року (а.с. 7)
являється власником 3/10 частин квартири
АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_11 на підставі
свідоцтва про право власності від
26.04.1999 року являється власником 1/5
частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8)

Згідно технічного паспорту на квартиру
- квартира АДРЕСА_1 складається із трьох
ізольованих кімнат № 7, площею 7,2 кв.м.,
№ 6, площею 16,4 кв.м., № 2, площею 12,0 кв.м.,
кухні, площею 7,2 кв.м., ванної кімнати,
площею 2,7 кв.м., туалету, площею 1,2 кв.м.,
коридору, площею 9,9 кв.м., вбудованої
шафи, площею 1,0 кв.м., балкону, площею 3,0
кв.м.. лоджії, площею, 2, 8 кв.м. Загальна
площа квартири становить -59,7 кв.м.,
житлова площа квартири становить - 35,4
кв.м. (а.с. 4-5)

Частка позивачки ОСОБА_6 в квартирі (1/5
частина) становить - 7,08 кв.м. житлової
площі, частка позивачки ОСОБА_8 в
квартирі (3/10 частин) становить -10,62 кв.м.
житлової площі.

Частка відповідачки ОСОБА_10 в квартирі
(3/10 частин) становить - 10,62 кв.м. житлової
площі, а частка відповідача ОСОБА_11 в
квартирі (1/5 частина) становить 7,08 кв.м.
житлової площі.

Таким чином позивачам ОСОБА_6, ОСОБА_8 та
відповідачам ОСОБА_10 та ОСОБА_13 на
праві власності належить по 1/2 частині
квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спірним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Пленум Верховного Суду України в п. 14
постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист приватної власності»
розяснив, що квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Право кожного із співвласників на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК
України.

В ході розгляду справ встановлено, що
житлова площа спірної квартири складає
35,4 кв.м. Фактично квартира належить
сторонам в рівних частках 50% на 50%., а
тому, як позивачам так і відповідачам
повинно бути виділено в користування
житлової площі по 17,7 кв.м.

Таким чином, порядок користування, який
позивачі просять встановити, при
виділенні їм вищевказаних кімнат,
порушиться право власності
відповідачів, оскільки їм в
користування буде виділено менше
площі, ніж та яка належить їм на праві
власності та значно обмежить право
користування квартирою відповідачів, а
тому такий порядок користування не
може бути встановлений судом.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає безпідставним доводи
апелянта, викладені в апеляційній
скарзі, про те, що судом було допущено
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Викладені в апеляційних скаргах доводи
були предметом дослідження в суді
першої інстанції, правильності
висновків суду не спростовують та на
законність рішення суду не впливають.

Суд першої інстанції повно та всебічно
розглянув справу, надав всім доводам
сторін належну правову оцінку, оцінив
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та постановив
законне, правильне по суті і
справедливе рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія судової
палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 та представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9
- відхилити, а рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 24 грудня
2013 року у даній справі залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності з часу
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :