Справа № 154/2564/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Канівець М.Ф. Провадження №
22-ц/773/61/14 Категорія: 33 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Данилюк В.А.,

при секретарі - Семенюк О.А.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

прокурора - Ревухи І.В.,

представника Державної казначейської
служби України - Петрунів Т.С.,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України про відшкодування майнової та
моральної шкоди завданої незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду, за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 20 листопада 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з названим позовом. Зазначав, що 20
вересня 2010 року щодо нього, як
кандидата на посаду міського голови м.
Володимир-Волинський, був складений
протокол про адміністративне
правопорушення за нібито порушення
встановленого порядку розміщення
агітаційних матеріалів

Постановою Володимир-Волинського
міського суду від 05 жовтня 2010 року
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
закрито.

Оскільки, внаслідок незаконного
складення протоколу про
адміністративне правопорушення він
зазнав моральних страждань та поніс
матеріальних збитків за знищені
листівки з агітаційною інформацією,
тому просив суд стягнути з Державної
казначейської служби України на його
користь 500 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди та 10000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 20
листопада 2013 року в позові відмовлено.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_1 посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання
про скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову по суті вимог.

Апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних мотивів.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив із того, що позивачем
не доведено заподіяння йому
матеріальної та моральної шкоди,
внаслідок незаконних дій органів
міліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, шкода, завдана
фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 1176 ЦК України
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі внаслідок іншої незаконної дії
або бездіяльності чи незаконного
рішення органу дізнання, попереднього
(досудового) слідства, прокуратури або
суду, відшкодовується на загальних
підставах, а ч. 7 ст. 1176 ЦК України
передбачено, що порядок відшкодування
шкоди, завданої незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органу
дізнання, попереднього (досудового)
слідства, прокуратури або суду,
встановлюється законом.

Відповідно до п. 2 ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду» ( в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
(далі - Закон), підлягає відшкодуванню
шкода, у тому числі моральна, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
застосування адміністративного арешту
чи виправних робіт, незаконної
конфіскації майна, незаконного
накладення штрафу, у випадках,
визначених ч. 1 ст. 2 вказаного Закону.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону,
право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає у випадку закриття
справи про адміністративне
правопорушення.

За постановою Володимир-Волинського
міського суду від 05 жовтня 2010 року, щодо
ОСОБА_1 було закрито справу про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 212-14 КУпАП (порушення
встановленого порядку розміщення
агітаційних матеріалів …).

За змістом вищенаведених норм, право на
відшкодування шкоди при закритті
справи про адміністративне
правопорушення може мати місце при
заподіянні шкоди внаслідок
незаконного застосування
адміністративного арешту чи виправних
робіт, незаконної конфіскації майна,
незаконного накладення штрафу.

Разом з тим, щодо ОСОБА_1 не було
застосовано адміністративного арешту
чи виправних робіт, незаконної
конфіскації майна, незаконного
накладення штрафу.

Матеріали справи не містять протоколу
про адміністративне затримання ОСОБА_1
Відповідно, 20.09.2010 року ОСОБА_1, лише був
доставлений в міліцію, як це вимагає ст.
259 КУпАП, для складання протоколу про
адміністративне правопорушення, що не
є умовою для відшкодування шкоди.

Місцевий суд встановив дійсні
обставини справи, врахував вищеназвані
положення закону та дійшов правильного
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Тому, немає підстав для скасування
оскаржуваного рішення суду, яке
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 20
листопада 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді