Справа №: 164/1462/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 травня 2014 року
Маневицький районний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді
Невара О.В.

при секретарі
Долі О.І.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представників позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_4,

представника відповідача
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Маневичі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя. Свої вимоги обґрунтувала тим,
що з відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі. Від даного
шлюбу вони мають троє малолітніх дітей:
синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2, дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
За час перебування в шлюбі у серпні 2006
року подружжям було придбано у ОСОБА_8
житловий будинок із земельною ділянкою
по АДРЕСА_1, який було зареєстровано на
відповідача. В 2007 році ними за власні
кошти та кошти батьків позивача -
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було проведено
реконструкцію та перебудову вказаного
житлового будинку, збудувавши на його
місці магазин з закусочною, які були
зареєстровані на відповідача. В 2007 році
ними було приватизовано земельну
ділянку, на якій знаходяться магазин з
закусочною. Вказана земельна ділянка
теж була зареєстрована на відповідача.
В подальшому, дана земельна ділянка
була розділена на дві окремі земельні
ділянки: одна з них, площею 0.0498 га,
призначена для розміщення магазину з
закусочною, інша, площею 0.2002 га, - для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.
Вказані магазин з закусочною, земельні
ділянки становлять їх спільну сумісну
власність. Розділити дане майно в
добровільному порядку неможливо, так
як відповідач не погоджується на
запропоновані позивачем варіанти його
розподілу. Посилаючись на зазначені
обставини, просила суд виділити їй у
власність ? частину приміщення
магазину з закусочною по АДРЕСА_1, ?
частину земельної ділянки, площею 0.0498
га, яка призначена для розміщення
магазину з закусочною, ? частину
земельної ділянки, площею 0.2002 га, яка
призначена для обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3
позовні вимоги уточнили, про що подали
до суду відповідну заяву, просили суд
винести рішення, яким виділити
позивачу у власність 57/100 приміщення
магазину з закусочною по АДРЕСА_1 - як
першому співвласнику згідно ІІ
варіанту розподілу відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № О-228 від 22.11.2013 року та
висновку експертного дослідження № О-7
від 17.02.2014 року, 53/100 земельної ділянки,
площею 0.0498 га, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 та призначена для розміщення
магазину з закусочною - як першому
співвласнику згідно ІІ варіанту
розподілу відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, ?
частину земельної ділянки, площею 0.2002
га, яка призначена для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1,
відповідно до виділеної у власність
частини приміщення магазину з
закусочною. Відповідачу виділити у
власність 43/100 приміщення магазину з
закусочною по АДРЕСА_1 - як другому
співвласнику згідно ІІ варіанту
розподілу відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № О-228 від 22.11.2013 року та
висновку експертного дослідження № О-7
від 17.02.2014 року, 47/100 земельної ділянки,
площею 0.0498 га, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 та призначена для розміщення
магазину з закусочною - як другому
співвласнику згідно ІІ варіанту
розподілу відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, ?
частину земельної ділянки, площею 0.2002
га, яка призначена для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1,
відповідно до виділеної у власність
частини приміщення магазину з
закусочною.

Відповідач ОСОБА_4, представник
відповідача ОСОБА_5 в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги не
визнали, пояснивши, що вони
погоджуються на поділ нерухомого майна
згідно І варіанта розподілу, вказаного
у висновку судової
будівельно-технічної експертизи № О-228
від 22.11.2013 року, за яким позивачу
виділяється у власність ? частина
приміщення магазину з закусочною по
АДРЕСА_1 - як другому співвласнику, 3/10
частини земельної ділянки, площею 0.0498
га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та
призначена для розміщення магазину з
закусочною - як другому співвласнику, ?
частина земельної ділянки, площею 0.2002
га, яка призначена для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1,
відповідно до виділеної у власність
частини приміщення магазину з
закусочною. Відповідачу слід виділити
у власність ? частини приміщення
магазину з закусочною по АДРЕСА_1 - як
першому співвласнику згідно І варіанту
розподілу, вказаного у висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, 7/10
частини земельної ділянки, площею 0.0498
га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та
призначена для розміщення магазину з
закусочною - як першому співвласнику
згідно І варіанту розподілу, вказаного
у висновку судової
будівельно-технічної експертизи № О-228
від 22.11.2013 року, ? частину земельної
ділянки, площею 0.2002 га, яка призначена
для обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд, що
знаходиться по АДРЕСА_1, відповідно до
виділеної у власність частини
приміщення магазину з закусочною.

Заслухавши пояснення сторін,
проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає, що позов підставний і підлягає
до задоволення.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 Сімейного
кодексу України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Відповідно до ст. 71 Сімейного
кодексу України майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1.10.2000 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який 20.09.2013 року згідно рішення
Маневицького районного суду
Волинської області між ними було
розірвано. Від даного шлюбу вони мають
троє малолітніх дітей: синів ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2,
дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти
проживають з позивачем, перебувають на
її утриманні. Відповідачем згідно
рішення суду сплачуються аліменти на
утримання цих малолітніх дітей.
Позивач ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ
групи. За час перебування в шлюбі у
серпні 2006 року подружжям було придбано
у ОСОБА_8 житловий будинок із земельною
ділянкою по АДРЕСА_1, який було
зареєстровано на відповідача. В 2007 році
за власні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_4, кошти
батьків позивача - ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
сестри позивача - ОСОБА_2 було проведено
реконструкцію та перебудову вказаного
житлового будинку, збудувавши на його
місці магазин з закусочною, які були
зареєстровані на відповідача. В 2007 році
ними було приватизовано земельну
ділянку, на якій знаходиться магазин з
закусочною. Вказана земельна ділянка
теж була зареєстрована на відповідача.
В подальшому, дана земельна ділянка
була розділена на дві окремі земельні
ділянки: одна з них, площею 0.0498 га,
призначена для розміщення магазину з
закусочною, інша, площею 0.2002 га, - для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.
Вказані магазин з закусочною, земельні
ділянки становлять їх спільну сумісну
власність. Розділити вказане майно в
добровільному порядку неможливо, так
як відповідач не погоджується на
запропоновані позивачем варіанти його
розподілу. Зазначене підтвердили
позивач, представники позивача в
судовому засіданні, вказані обставини
не оспорюються відповідачем та
представником відповідача, а також це
встановлено з досліджених судом
письмових доказів, зокрема,
посвідчення серії НОМЕР_1 від 20.05.2003
року, свідоцтва про одруження серії
НОМЕР_2 від 1.10.2000 року, свідоцтв про
народження серії НОМЕР_3 від 23.02.2005 року,
серії НОМЕР_4 від 13.05.2010 року та серії
НОМЕР_5 від 13.05.2010 року, рішення
Старосільської сільської ради
Маневицького району № 41 від 25.10.2007 року
„Про надання дозволу на реконструкцію
житлового будинку під магазин з
закусочною", рішення Старосільської
сільської ради Маневицького району № 48
від 20.12.2007 року „Про надання дозволу на
відкриття магазину - закусочної в
АДРЕСА_1", державних актів на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 547405 та серії ЯГ № 547406 від 12.11.2007 року,
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно серії САС № 347855 від
24.02.2009 року, витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 23152217
серії ССО № 908677 від 30.06.2009 року,
технічного паспорта на об'єкт
нерухомого майна, висновку судової
будівельно-технічної експертизи № О-228
від 22.11.2013 року, висновку експертного
дослідження № О-7 від 17.02.2014 року.

При вирішенні питання про розподіл
приміщення магазину з закусочною та
земельних ділянок суд враховує як
побажання сторін, так і варіанти
розподілу вказаного нерухомого майна,
вказані у висновку судової
будівельно-технічної експертизи № О-228
від 22.11.2013 року та висновку експертного
дослідження № О-7 від 17.02.2014 року, для
влаштування двох функціонально
ізольованих частин будівлі та
подальшого використання земельних
ділянок. При цьому суд бере до уваги, що
на утриманні позивача, яка являється
інвалідом ІІ групи, залишаються троє
малолітніх дітей, спору у сторін щодо
поділу земельних ділянок та їх
подальшого використання немає, як
відповідач, так і позивач заперечують
проти ІІІ варіанта розподілу,
вказаного у висновку судової
будівельно-технічної експертизи № О-228
від 22.11.2013 року, а також те, що у
відповідача відсутні кошти для виплати
позивачу грошової компенсації у
відповідності до І варіанта розподілу,
вказаного у висновку судової
будівельно-технічної експертизи № О-228
від 22.11.2013 року, що ОСОБА_4 підтвердив в
судовому засіданні, проти вказаного
варіанту розподілу нерухомого майна
заперечують позивач та її
представники.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

На пропозицію суду позивач та
відповідач відмовилися заявляти
клопотання про призначення по справі
судової експертизи для визначення
вартості земельних ділянок, що
підлягають поділу між ними, а тому при
визначенні їх вартості суд бере до
уваги представлені позивачем витяги із
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельних ділянок від
28.08.2013 року. Вказана оцінка земельних
ділянок не оспорюється в судовому
засіданні відповідачем та його
представником.

В судовому засіданні відповідачем та
його представником відповідно ст. 60 ЦПК
України не представлено суду будь-яких
доказів на спростування доводів
позивача та її представників в тій
частині, що саме ОСОБА_1 та її батьками
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, сестрою ОСОБА_2 було
затрачено більшу частину коштів на
проведення реконструкції та
перебудови придбаного за період шлюбу
житлового будинку на магазин з
закусочною.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що саме позивачу підлягає виділенню у
власність більша частина приміщення
магазину з закусочною та земельної
ділянки для його розміщення та
обслуговування, ніж відповідачу.

Аналізуючи зібрані та досліджені в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд вважає, що позивачу
ОСОБА_1 підлягає виділенню у власність
57/100 приміщення магазину з закусочною
по АДРЕСА_1, а саме: запроектоване
приміщення 1*, площею 11.3 кв. метри,
приміщення 2, площею 46.6 кв. метри,
приміщення 3, площею 4.3 кв. метри,
приміщення 4, площею 8.4 кв. метри, а
всього на загальну суму 99441 гривень 13
копійок.

Відповідачу ОСОБА_4 підлягає виділенню
у власність 43/100 приміщення магазину з
закусочною по АДРЕСА_1, а саме:
запроектоване приміщення 1**, площею 8.8
кв. метри, приміщення 10, площею 21.4 кв.
метри, приміщення 9, площею 7.1 кв. метри,
приміщення 8, площею 5.8 кв. метри,
приміщення 7, площею 3.4 кв. метри,
приміщення 6, площею 2.3 кв. метри,
приміщення 5, площею 3.8 кв. метри, а
всього на загальну суму 74087 гривень 87
копійок.

В спільному користуванні ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 слід залишити горище, вбиральню
зовнішню та каналізаційну місцеву яму.

При поділі нерухомого майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4, суд
виходить із рівності часток кожної
сторони, оскільки інше не було
визначено домовленістю між ними і на
цьому наполягають позивач та її
представники.

Оскільки частка приміщення магазину з
закусочною позивача на 12676 гривень 63
копійки більша від частки приміщення
магазину з закусочною відповідача, суд
вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути на
користь ОСОБА_4 12676 гривень 63 копійки
грошової компенсації за відхилення від
вартості, що приходиться на ідеальні
частки приміщення магазину з
закусочною.

Для влаштування двох функціонально
ізольованих частин будівлі позивачу та
відповідачу слід виконати наступні
переобладнання та будівельні роботи:
влаштувати перегородку, товщиною 0.20 м,
в приміщенні 1 таким чином, щоб
утворилися запроектовані приміщення 1*
і 1** з розмірами, як показано на плані до
висновку будівельно-технічної
експертизи № О-228 від 22.11.2013 року та
висновку експертного дослідження № О-7
від 17.02.2014 року; закласти дверний проріз
між приміщеннями 2 і 9; влаштувати
автономні мережі електропостачання,
опалення, водопостачання і
каналізації.

Крім того, відповідачу ОСОБА_4 слід
влаштувати дверний проріз між
приміщеннями 10 і 9.

Позивачу ОСОБА_1 підлягає виділенню у
власність 53/100 земельної ділянки,
площею 0.0498 га, вартістю 6135 гривень 36
копійок, що призначена для розміщення
магазину з закусочною, знаходиться по
АДРЕСА_1, а саме: земельну ділянку,
площею 0.0227 га, вартістю 3251 гривень 74
копійки, з розмірами, як показано на
плані до висновку будівельно-технічної
експертизи № О-228 від 22.11.2013 року.

Відповідачу ОСОБА_4 підлягає виділенню
у власність 47/100 земельної ділянки,
площею 0.0498 га, вартістю 6135 гривень 36
копійок, що призначена для розміщення
магазину з закусочною, знаходиться по
АДРЕСА_1, а саме: земельну ділянку,
площею 0.0204 га, вартістю 2883 гривень 62
копійки, з розмірами, як показано на
плані до висновку будівельно-технічної
експертизи № О-228 від 22.11.2013 року.

В спільному користуванні ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 слід залишити земельну ділянку,
площею 0.0067 га.

Для подальшого використання земельної
ділянки позивачу та відповідачу слід
на своїй частині земельної ділянки
влаштувати проїзди до своєї частини
заднього фасаду хліва (Б-1) згідно плану
до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № О-228
від 22.11.2013 року, а також влаштувати
спільний проїзд до надвірної вбиральні
та каналізаційної ями.

Оскільки частка земельної ділянки
позивача на 368 гривень 12 копійок більша
від частки земельної ділянки
відповідача, суд вважає, що з ОСОБА_1
слід стягнути на користь ОСОБА_4 368
гривень 12 копійок грошової компенсації
за відхилення від вартості, що
приходиться на ідеальні частки
земельної ділянки, що призначена для
розміщення магазину з закусочною.

Позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_4
підлягає виділенню у власність
відповідно кожному окремо по ? частині
земельної ділянки, площею 0.2002 га,
вартістю 9865 гривень 86 копійок, що
призначена для обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, знаходиться по АДРЕСА_1,
відповідно до виділених у власність
частин приміщення магазину з
закусочною.

Оскільки позивач ОСОБА_1 являється
інвалідом ІІ групи, має відповідне
посвідчення, вона згідно п. 9 ст. 5 Закону
України „Про судовий збір" підлягає
звільненню від сплати судового збору.

При вирішенні питання про розподіл
судових витрат суд бере до уваги, що
станом на час розгляду справи та
прийняття по ній судового рішення
відповідачем ОСОБА_4 не представлено
суду документів, що надають право на
звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню
на рахунок УДКСУ у
Манев.р-ні(Манев.р-н)22030001 (рахунок
отримувача 0287, код отримувача
37950857, код банку отримувача 803014, банк
отримувача - ГУДКСУ у Волинській
області, найменування суду -
Маневицький районний суд Волинської
області) 819 гривень 04 копійки судового
збору пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

З позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню
на користь відповідача ОСОБА_4 1059
гривень судових витрат, пов'язаних з
розглядом справи, пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 60-61, 69, 70, 71 Сімейного
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 у власність 57/100
приміщення магазину з закусочною по
АДРЕСА_1, а саме: запроектоване
приміщення 1*, площею 11.3 кв. метри,
приміщення 2, площею 46.6 кв. метри,
приміщення 3, площею 4.3 кв. метри,
приміщення 4, площею 8.4 кв. метри, а
всього на загальну суму 99441 (дев'яносто
дев'ять тисяч чотириста сорок одна)
гривень 13 копійок.

ОСОБА_4 виділити у власність 43/100
приміщення магазину з закусочною по
АДРЕСА_1, а саме: запроектоване
приміщення 1**, площею 8.8 кв. метри,
приміщення 10, площею 21.4 кв. метри,
приміщення 9, площею 7.1 кв. метри,
приміщення 8, площею 5.8 кв. метри,
приміщення 7, площею 3.4 кв. метри,
приміщення 6, площею 2.3 кв. метри,
приміщення 5, площею 3.8 кв. метри, а
всього на загальну суму 74087 (сімдесят
чотири тисячі вісімдесят сім) гривень 87
копійок.

В спільному користуванні ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 залишити горище, вбиральню
зовнішню та каналізаційну місцеву яму.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 12676
(дванадцять тисяч шістсот сімдесят
шість) гривень 63 копійки грошової
компенсації за відхилення від
вартості, що приходиться на ідеальні
частки приміщення магазину з
закусочною.

Зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для
влаштування двох функціонально
ізольованих частин будівлі виконати
наступні переобладнання та будівельні
роботи: влаштувати перегородку,
товщиною 0.20 м, в приміщенні 1 таким
чином, щоб утворилися запроектовані
приміщення 1* і 1** з розмірами, як
показано на плані до висновку
будівельно-технічної експертизи № О-228
від 22.11.2013 року та висновку експертного
дослідження № О-7 від 17.02.2014 року;
закласти дверний проріз між
приміщеннями 2 і 9; влаштувати автономні
мережі електропостачання, опалення,
водопостачання і каналізації.

Зобов'язати ОСОБА_4 влаштувати дверний
проріз між приміщеннями 10 і 9.

Виділити ОСОБА_1 у власність 53/100
земельної ділянки, площею 0.0498 га,
вартістю 6135 (шість тисяч сто тридцять
п'ять) гривень 36 копійок, що призначена
для розміщення магазину з закусочною,
знаходиться по АДРЕСА_1, а саме:
земельну ділянку, площею 0.0227 га,
вартістю 3251 (три тисячі двісті
п'ятдесят одна) гривень 74 копійки, з
розмірами, як показано на плані до
висновку будівельно-технічної
експертизи № О-228 від 22.11.2013 року.

Виділити ОСОБА_4 у власність 47/100
земельної ділянки, площею 0.0498 га,
вартістю 6135 (шість тисяч сто тридцять
п'ять) гривень 36 копійок, що призначена
для розміщення магазину з закусочною,
знаходиться по АДРЕСА_1, а саме:
земельну ділянку, площею 0.0204 га,
вартістю 2883 (дві тисячі вісімсот
вісімдесят три) гривень 62 копійки, з
розмірами, як показано на плані до
висновку будівельно-технічної
експертизи № О-228 від 22.11.2013 року.

В спільному користуванні ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 залишити земельну ділянку,
площею 0.0067 га.

Зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на своїй
частині земельної ділянки влаштувати
проїзди до своєї частини заднього
фасаду хліва (Б-1) згідно плану до
висновку будівельно-технічної
експертизи № О-228 від 22.11.2013 року, а
також влаштувати спільний проїзд до
надвірної вбиральні та каналізаційної
ями.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 368
(триста шістдесят вісім) гривень 12
копійок грошової компенсації за
відхилення від вартості, що
приходиться на ідеальні частки
земельної ділянки, що призначена для
розміщення магазину з закусочною.

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно
кожному окремо у власність ? частину
земельної ділянки, площею 0.2002 га,
вартістю 9865 (дев'ять тисяч вісімсот
шістдесят п'ять) гривень 86 копійок, що
призначена для обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, знаходиться по АДРЕСА_1,
відповідно до виділених у власність
частин приміщення магазину з
закусочною.

Стягнути з ОСОБА_4 на рахунок УДКСУ у
Манев.р-ні(Манев.р-н)22030001 (рахунок
отримувача 0287, код отримувача
37950857, код банку отримувача 803014, банк
отримувача - ГУДКСУ у Волинській
області, найменування суду -
Маневицький районний суд Волинської
області) 819 (вісімсот дев'ятнадцять)
гривень 04 копійки судового збору
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

ОСОБА_1 від сплати судового збору
звільнити згідно п. 9 ст. 5 Закону
України „Про судовий збір".

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1059
(одну тисячу п'ятдесят дев'ять) гривень
судових витрат, пов'язаних з розглядом
справи, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Маневицький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя районного суду
О.В. Невар