Провадження № 2/520/2001/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2014 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Луняченка В.О.

При секретарі Лазнікові І.В.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київська
районна адміністрація Одеської
міської ради як орган опіки та
піклування про визначення місця
проживання і виховання неповнолітньої
дитини,

ВСТАНОВИВ:

23.10.13 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради як орган опіки та
піклування про визначення місця
проживання і виховання неповнолітньої
дитини, в якому просить постановити
рішення, яким залишити малолітню
доньку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 на вихованні
у батька та визначити місце мешкання
дитини разом з батьком, стверджуючи,
він ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю дочки -
відповідачкою по справі у шлюбі не
перебувають, проживають окремо.
Протягом останнього року відповідачка
не переймається вихованням дочки ,
дочка постійно мешкає з позивачем та
зареєстрована за його місцем мешкання,
а також знаходиться на повному його
утриманні. Позивач перебуває на службі
в Одеському загоні морської охорони
південного регіонального управління
1-категорії Державної прикордонної
служби» та має можливість матеріально
утримувати дочку.

Позивач до судового засідання надав
заяву в якій позовні вимоги підтримав
в повному обсязі, наполягав на їх
задоволені та просив справу
розглядати за його відсутністю.

Представник Київської районної
адміністрації Одеської міської ради як
органу опіки та піклування надала до
судового засідання заяву в якій
позовні вимоги підтримала, підтримала
висновок органу опіки про можливість
визначення місця мешкання дитини з
батьком та просять справу розглядати
за їх відсутністю.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового
засідання надала заяву в якій позовні
вимоги визнала в повному обсязі, не
заперечує проти задоволення позову,
згодна з висновком органу опіки та
піклування та не заперечує проти
визначення місця мешкання дитини з
батьком, а також просить справу
розглядати з а її відсутністю.

Суд, вивчив надані документи і
встановив, що позивач ОСОБА_1, є батьком
малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у
шлюбі з матір'ю дочки не перебуває. У
свідоцтві про народження ОСОБА_3
батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Дочка знаходиться на повному його
утриманні, зареєстрована та проживає
за його місцем мешкання, відвідує
дитячий садок №211. Позивач перебуває
на службі в Одеському загоні морської
охорони Південного регіонального
управління « 1-ї категорії Державної
прикордонної служби України» отримує
достатню заробітну плату, відповідачка
в свою чергу не працевлаштована,
проживає окремо від дитини, вихованням
дитини не займається. Як вбачається з
матеріалів справи, а саме з висновку
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради від 03.03.14 року
№295/01-11 «Про визначення місця
проживання малолітньої
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1» мати дитини ОСОБА_2
зазначила, що зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1, але фактично мешкає
за адресою: АДРЕСА_2 з сином
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_5, власного житла та
умов для проживання ще однієї
малолітньої дитини не має. Також
згідно з даним висновком відповідачка
згодна на визначення місця мешкання
малолітньої ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 разом
з батьком.

Відповідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно зі ст. 160 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Статтею 161 СК України передбачено, що
при вирішенні спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я, та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ст. 14 Закону України «Про
охорону дитинства» діти та батьки не
повинні розлучатися всупереч їх волі,
за винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в інтересах
дитини і цього вимагає рішення суду, що
набрало законної сили. Під час вчинення
дій, пов'язаних з розлученням дитини з
одним або батьками, а також інших дій,
що стосується дитини, в порядку,
встановленому законом, судом
заслуховується думка та побажання
дитини.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку суду позивачем надано
достатньо доказів, відповідно до яких
місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ,
необхідно визначити з батьком ОСОБА_1.
Крім того суд приймає до уваги згоду
відповідачки щодо визначення місця
проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - по
місцю проживання батька ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 130, 213, 215 ЦПК
України ст. 14 Закону України «Про
охорону дитинства», ст. ст. 141, 160, 161 СК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради як орган опіки та
піклування про визначення місця
проживання і виховання неповнолітньої
дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом
із батьком ОСОБА_1 за місцем його
проживання.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Луняченко В. О.