Справа № 159/6447/13-ц
Провадження № 2/159/44/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
16 січня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді Миронюка М.Г.,

з участю секретаря Матвійчук Т.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
УМВС України у Волинській області про
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась 10.10.2013 року з
позовом до УМВС України у Волинській
області про стягнення моральної шкоди
, який обґрунтувала тим, що в ніч з 6 на 7
жовтня 2010 року вона з домашнього
телефону подзвонила на номер до
чергового працівника Ковельського МВ
УМВС України та попросила виїхати за
адресою АДРЕСА_1, де іноземні громадяни
порушували громадський порядок , чим
мішали їй відпочивати. На дане
звернення працівники міліції не
відреагували, і дільничний інспектор
не з'явився для проведення перевірки. 08
жовтня 2010 року вона знову у вечірній
час зателефонувала в чергову частину і
попросила виїхати працівників міліції,
щоб втихомирити іноземців. Черговий
наряд знову не з'явився на її виклик.
Після цього іноземці продовжували
порушувати спокій громадян, і тоді вона
знов зателефонувала в чергову частину
та запитала, про результати розгляду її
повідомлення. Черговий повідомив, що
працівники міліції здійснили виїзд,
але їм ніхто дверей не відчинив, а
власниця квартири вимкнула телефон. В
ніч на 09.10.2010 року вона змушена
телефонувати до працівників міліції,
але дієвої допомоги вона від них не
дочекалась. І лише вранці, 9.10.2010 року,
вона повідомила про дані обставини
заступника начальника Ковельського МВ
УМВС України Туся І.Г., який вжив
заходів по організації перевірки її
звернення. Однак, працівник міліції
ОСОБА_7 належним чином перевірку її
звернення не провів, іноземні
громадяни не були притягнуті до
адміністративної відповідальності. З
приводу цього, вона звернулась до
начальника Ковельського МВ УМВС
України ОСОБА_4, але той заходів ніяких
не вжив, а вона отримала відписку у
вигляді висновку від 11.10.2010 року,
затвердженого ОСОБА_4, у якому
зазначено, що факт порушення тиші
мешканцями квартири АДРЕСА_2 не
підтвердився. Отримавши дану відписку,
вона 25.10.2010 року подала скаргу на
неправомірні дії працівників
Ковельського МВ УМВС України у
Волинській області в УМВС України у
Волинській області . В цій скарзі вона
вказала, що працівники Ковельського МВ
УМВС України у Волинській області не
виїхали вчасно на її звернення,
належним чином не реагували на її
повідомлення про можливі
правопорушення. Просила притягнути
винних до відповідальності. На її
звернення відповідач надіслав
відповідь 19.11.2010 року у якій повідомив,
що за результатами службової перевірки
винних працівників Ковельського МВ
УМВС України у Волинській області за
неналежне виконання функціональних
обов'язків притягнуто до
дисциплінарної відповідальності.

На думку позивачки відповідач не
вжив належних заходів дисциплінарного
впливу до працівників Ковельського МВ
УМВС України у Волинській області, і
зокрема не притягнув до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_4 та ОСОБА_7, а
тому такі порушення продовжують мати
місце в роботі Ковельського МВ УМВС
України у Волинській області.

Позивачка вказує, що працівники
Ковельського МВ УМВС України у
Волинській області не належним чином
розглянули її звернення від 11.09.2011 року
про те, що ТЗоВ «Ласощі» незаконно
проводить в кафе «Ласунка» весілля,
так як не має ліцензії на торгівлю
горілчаними виробами.

Позивачка також зазначила, що 05.07.2013
року вона також на адресу Ковельського
МВ УМВС України у Волинській області
надіслала заяву про злочин , який на її
думку скоїла ОСОБА_5, при приватизації
квартири АДРЕСА_3, але дана заява
належним чином не була розглянута.

Позивачка вважає, що відповідно до
ст.1167 ЦК України відповідачем має бути
відшкодована моральна шкода за
неналежне виконання своїх
функціональних обов'язків в жовтні 2010
року, яку оцінює в розмірі 3000,00 грн.,
виходячи з того, що три роки триває
беззаконня, і нічого конкретного не
змінюється у ставленні працівників
відповідача до виконання своїх
функціональних обов'язків, а
працівники Ковельського МВ УМВС
України у Волинської області
продовжують порушувати, зокрема,
порядок приймання, реєстрації та
розгляду заяв про злочини.

В ході судового розгляду
позивачка ОСОБА_1 подала заяву про
збільшення позовних вимог, в якій
просить відповідно до вимог ст.211 ЦПК
України винести окрему ухвалу, яку
направити МВС України щодо усунення
причин та умов неналежного виконання
своїх посадових обов'язків
керівництвом УМВС України у Волинській
області, оскільки за результатами
розгляду її скарги не були притягнуті
до дисциплінарної відповідальності
начальник Ковельського МВ УМВС України
у Волинській області ОСОБА_4 та
дільничний інспектор ОСОБА_7

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 свої вимоги підтримала повністю
з підстав викладених в позовній заяві,
просить її позов задовольнити
повністю.

Представник позивача ОСОБА_6
позов не визнала, вказала, що позивач не
подав суду доказів, які свідчили про
заподіяння їй моральної шкоди, просить
в позові відмовити.

Суд заслухавши пояснення сторін
та дослідивши письмові докази, які
подані сторонами до початку судового
розгляду, прийшов до висновку, що у
позові ОСОБА_1 до УМВС України у
Волинській області про стягнення
моральної шкоди слід відмовити за
безпідставністю вимог.

Як вбачається із письмових
доказів, що подані позивачкою ОСОБА_1
факт подачі нею скарги 25.10.2010 року до
УМВС України у Волинській області
визнаний представником відповідача і
не оспорюється.

Позивачка ОСОБА_1 визнала та
вказала в позовній заяві, що нею був
отриманий висновок Ковельського МВ
УМВС України у Волинській області від
11.10.2010 року та відповідь відповідача на
її скаргу від 25.10.2010 року.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Висновком по матеріалах службової
перевірки на вимогу ІОС УКЗ УМВС
України у Волинській області від 17.11.2010
року та наказом № 247 від 17.11.2010 року в.о.
начальника Ковельського МВ УМВС
України у Волинській області
стверджується, що за фактом
неналежного виконання службових
обов'язків працівниками Ковельського
МВ УМВС України щодо реагування на
звернення ОСОБА_1 встановлені винні
особи і вирішено питання про їх
відповідальність.

На скаргу позивачки ОСОБА_1
відповідач дав відповідь у
встановлений законодавством термін,
дії відповідача з приводу цього
позивачкою у встановленому
законодавством порядку не
оспорювалось.

Згідно висновку по повідомленню
ОСОБА_1 від 08.10.2010 року, яке затверджене
начальником Ковельського МВ УМВС
України у Волинській області ОСОБА_4
11.10.2010 року, факт порушення тиші
мешканцями квартири АДРЕСА_4 не
підтвердився, при перевірці
повідомлення опитувались мешканці
квартир АДРЕСА_1 в м. Ковелі, і
рекомендувалось ОСОБА_1 звернутись до
суду.

Даний висновок отриманий
позивачкою ОСОБА_1 і нею не оспорювався
.

По заявах ОСОБА_1 від 11.09.2011 року та
05.07.2013 року прийняте рішення і дана
відповідь Ковельським МВ УМВС України
у Волинській області , що стверджується
письмовими відповідями, які долучені
відповідачем до заперечень щодо
заявленого позову.

Позивачка ОСОБА_1 в ході судового
розгляду не надала доказів з приводу
того, що дії Ковельського МВ УМВС
України у Волинській області по її
заявах від 11.09.2011 року та 05.07.2013 року нею
оскаржувались в судовому порядку. Факт
не оскарження дій позивачкою ОСОБА_1 по
заявах від 11.09.2011 року та 05.07.2013 року суд
розцінює, як згоду позивачки із
прийнятими рішення.

Позивачка ОСОБА_1 також не надала
суду доказів з приводу того, що дії
працівників Ковельського МВ УМВС
України у Волинській області під час
розгляду її заяв від 11.09.2011 року та
05.07.2013 року оскаржувались до УМВС
України у Волинській області.

Згідно ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка їй завдала, за наявності її
вини, встановлених частиною другою
цієї статті.

Відповідно до загальних підстав
цивільно - правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванні при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправними
діяннями заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Отже, виходячи з наведеного, суд
вважає, що позивачка ОСОБА_1 не довела,
що безпосередньо УМВС України у
Волинській області своїми діями
внаслідок розгляду поданої нею скарги
від 25.10.2010 року на дії працівників
Ковельського МВ УМВС України у
Волинській області, і зокрема не
притягнення відповідачем за
результатами цієї скарги до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_4 та ОСОБА_7, спричинило їй
моральну шкоду, яка полягає у порушенні
її життєвих зв'язків, нормального
ритму життя, оскільки дії відповідача
і прийняте рішення по цій скарзі
позивачкою не оскаржувались, а зі
скаргами на дії працівників
Ковельського МВ УМВС України у
Волинській області під час розгляду
заяв від 11.09.2011 року та 05.07.2013 року
позивачка взагалі не зверталась до
УМВС України у Волинській області.

В той же час, відповідно до
вимог ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна
шкода відшкодовується особі, якщо
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю і
відшкодовується особою, яка їй завдала,
за наявності її вини.

Позивачка ОСОБА_1 не подала
доказів, які свідчили б, що моральна
шкода їй завдана безпосередньо
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю відповідача, оскільки,
як зазначено вище в цьому рішенні, на
вимогу відповідача було проведено
службову перевірку по скарзі позивачки
від 25.10.2010 року, за результатами
перевірки цієї скарги встановлені
винні особи та вирішено питання про їх
відповідальність, про результати
розгляду повідомлено заявницю у
встановлений законом строк, яка
результати розгляду її скарги не
оскаржувала, а отже погодилась з
прийнятим рішенням.

В судовому засіданні
позивачкою також не подано доказів, які
свідчили б про те, що вона зверталась до
відповідача зі скаргами з приводу дій
та рішень прийнятих працівниками
Ковельського МВ УМВС України у
Волинській області під час розгляду її
заяв від 11.09.2011 року та 05.07.2013 року.

Позивачкою також не надано
доказів, які свідчили б про
незаконність дій та рішень, які були
прийняті працівниками Ковельського МВ
УМВС України у Волинській області за
результатами розгляду її заяв від
11.09.2011 року та 05.07.2013 року та які
вказували б на протиправність дій та
вину відповідача при розгляді цих заяв.

За таких обставин суд вважає, що у
позові ОСОБА_1 до УМВС України у
Волинській області про стягнення
моральної шкоди слід відмовити за
безпідставністю цієї вимоги.

Враховуючи, що суд прийняв рішення
в позові ОСОБА_1 до УМВС України у
Волинській області про стягнення
моральної шкоди відмовити за
безпідставністю вимог, то підстав для
постановлення окремої ухвали в адресу
МВС України не має.

У відповідності до ст. 88 ЦПК
України судові витрати слід залишити
за позивачкою.
Керуючись ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК
України, на підставі ст.1167 ЦК України ,
суд, -

В И Р
І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до УМВС України у
Волинській області про стягнення
моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20
січня 2014 року.

Головуючий: М. Г. Миронюк