Справа № 2-490/12
Провадження № 22ц/782/690/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Гаврилюка
В.К.

суддів: Коротенка Є.В.,
Коновалової В.А.

при секретарі : Булгаковій
М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду
м. Луганська від 23 січня 2014 року

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання спільним майном
подружжя, визнання права власності на
частку у спільному майні подружжя,
внесення змін у свідоцтво про право
власності, визнання заповіту та
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом недійсним, визнання права
власності у порядку спадкування за
законом, усунення перешкод у
користуванні, вселення та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно,
виключення майна з опису та поділу,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2001 року позивачі звернулися до
суду з позовною заявою, яку
неодноразово уточнювали та
доповнювали. В остаточному вигляді
свої позовні вимоги позивачі виклали в
уточненій позовній заяві від 01.10.2012
року в якій зазначили, що позивачка
ОСОБА_1 вступила у зареєстрований шлюб
з сином відповідачки - ОСОБА_5 і з 1972
року проживала в будинку батьків
останнього за адресою: АДРЕСА_1. На цей
момент на земельній ділянці за цією
адресою знаходилися: житловий будинок
А-1, огорожа № 2, сарай М, гараж Д, сіні В,
погріб Г, зливна яма Л. Від шлюбу з
ОСОБА_5 народилися двоє дітей - син
ОСОБА_2 та донька - ОСОБА_3. Разом з
ОСОБА_5 позивачка ОСОБА_1, з дозволу
батьків останнього, стали робити
прибудови до будинку. Так, позивачкою
ОСОБА_1 та її чоловіком, за їхні гроші,
були побудовані: літня кухня, два
погреби, два сараї, убиральня, душ,
теплиця, зведене огородження (на схемі
у технічному паспорті ці споруди
зазначені як літери В, П, Н, К, С, У, Е, Ж, N,
N1) загальною вартість 10945 грн. Позивачка
ОСОБА_1 вважає, що має право на ? частку
цього майна, як такого, що було
побудовано під час шлюбу на підставі
ст.ст. 22, 28 КпШС України. Наприкінці 1990
року сім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розпалася,
оскільки останній став зловживати
спиртними напоями, вони стали мешкати
за різними адресами. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
батько ОСОБА_5 - ОСОБА_7. Згідно до
заповіту від 06.07.1998 року, посвідченого
державним нотаріусом П'ятої Луганської
державної нотаріальної контори
Ліпатніковим В.Б., ОСОБА_7 заповів все
своє майно відповідачці ОСОБА_4
Вважають, що даний заповіт має бути
визнаний недійсним на підставі ст. 55 ЦК
України (в редакції 1963 року), оскільки
на момент складання заповіту ОСОБА_7
страждав тяжким психічним
захворюванням і не міг усвідомлено та
самостійно оформити заповіт на ім'я
ОСОБА_4 У зв'язку з цим свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, видане
09.01.2001 року Третьою Луганською
державною нотаріальною конторою на
ім'я відповідачки ОСОБА_4 також повинно
бути визнане недійсним. Таким чином,
спадкоємцями за законом після смерті
ОСОБА_7 є відповідачка ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
як син померлого. Враховуючи, що ОСОБА_4
має право на ? частину спірного будинку,
як майна, придбаного під час шлюбу з
ОСОБА_7, то після смерті ОСОБА_7
відкрилася спадщина на ? частину
будинку, тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають
право на ? частину спірного будинку в
порядку спадкування за законом. Проте
ОСОБА_5 не встиг оформити право на
спадщину після смерті батька і помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, ОСОБА_5 спадщину
після смерті ОСОБА_7 прийняв фактично,
оскільки мешкав з останнім на день його
смерті. Спадкоємцями першої черги
після смерті ОСОБА_5 є позивачі по
справі - ОСОБА_1 як його дружина, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, як його діти. Вони своєчасно
звернулися до нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини.
Вважають, що в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5 вони мають
право по 1/8 частині спірного будинку
кожний. З переліку спадкового майна, на
яке має право відповідачка ОСОБА_4,
необхідно виключити літню кухню літ. В,
погріб літ. П, погріб літ. Н, сарай літ. К,
сарай літ. С, убиральню літ. У, душ літ. Е,
теплицю літ. Ж, огородження літ. N, N1,
оскільки вони є спільним майном ОСОБА_1
та ОСОБА_5 На теперішній час
відповідачка їх право власності та
користування спірним будинком не
визнає, перешкоджає у проживанні в
будинку. Просили суд визнати загальним
спільним майном подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 побудовані будівлі та споруди
за адресою: АДРЕСА_1, а саме: літню кухню
літ. В, погріб літ. П, погріб літ. Н, сарай
літ. К, сарай літ. С, убиральню літ. У, душ
літ. Е, теплицю літ. Ж, огородження літ. N,
N1; визнати за ОСОБА_1 право власності на
? частку побудованих будівель та споруд
за адресою: АДРЕСА_1, а саме: літню кухню
літ. В, погріб літ. П, погріб літ. Н, сарай
літ. К, сарай літ. С, убиральню літ. У, душ
літ. Е, теплицю літ. Ж, огородження літ. N,
N1 вартістю 5472,5 грн.; внести зміни до
свідоцтва про право власності, видане
09.01.2001 року Третьою Луганською
державною нотаріальною конторою за р.
№ 1-44 на ім'я ОСОБА_4, шляхом виключення з
переліку складових особистого майна
ОСОБА_4 літню кухню літ. В, погріб літ. П,
погріб літ. Н, сарай літ. К, сарай літ. С,
убиральню літ. У, душ літ. Е, теплицю літ.
Ж, огородження літ. N, N1; визнати
недійсним заповіт від 06.07.1998 року,
посвідчений державним нотаріусом
П'ятої Луганської державної
нотаріальної контори за р. № 2-1171
Ліпатніковим В.Б., складений ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_4 та свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, видане 09.01.2011
року Третьою Луганською державною
нотаріальною конторою за р. № 1-43 на ім'я
ОСОБА_4; встановити факт прийняття
спадщини ОСОБА_5 на ? частку житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
житлового будинку А-1, огорожі N2, сараю
М, гаражу Д., сіней в, погрібу Г, зливної
ями Л, у порядку спадкування за законом
після смерті батька ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 право власності на 3/16 частки
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, а саме: житлового будинку А-1,
огорожі N2, сараю М, гаражу Д., сіней в,
погрібу Г, зливної ями Л, у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, по 1/16
частці кожному; визнати за ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на 3/8
частки літньої кухні літ. В, погрібу
літ. П, погрібу літ. Н, сараю літ. К, сараю
літ. С, убиральні літ. У, душу літ. Е,
теплиці літ. Ж, огородження літ. N, N1, по
1/8 частці кожному; усунути перешкоди
щодо користування належним ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 нерухомим майном за
адресою: АДРЕСА_1, з боку ОСОБА_4,
вселивши їх у спірний житловий будинок.
Інші вимоги просили залишити без
розгляду.

ОСОБА_4 звернулася з зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на обгрунтування вказавши, що
вона є власником за законом
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. Вказане
домоволодіння було побудоване нею та
її чоловіком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7
помер. На підставі заповіту, складеного
ОСОБА_7 вона є єдиним спадкоємцем після
його смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син
ОСОБА_5, який мешкав разом з нею. Після
його смерті відкрилася спадщина у
вигляді дачного будиночку з ділянкою в
садовому товаристві «Углеприбор» та
автомобілю «Москвич М2140», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1. Як
спадкоємець першої черги за законом
після смерті сина вона має право на ?
частину зазначеного майна. Ніякого
іншого майна на момент смерті у сина не
було. Під час похорону сина, позивачка
за первинним позовом ОСОБА_1
скористалася можливістю та
переписала все майно, що находилося у
її (відповідачки) будинку. Оскільки
вона є єдиною власницею будинку та
всього майна, що знаходиться в ньому, то
з опису підлягає виключенню майно, а
саме: пічка-буржуйка, верстак гаражний,
16 штук плаского шиферу, 4 металічні
рами, 2 шашличних мангали, 4 металеві
листи, рама металічна для гаражних
воріт, шифер восьмихвильовий - 53 штуки,
дерев'яний саморобний катер, велосипед,
мопед «Карпати», редуктор від
моторолера «Муравей», 4 колеса до
моторолера, 2 колісних диски до
моторолера, господарська тачка, бочка, 6
газових балонів для примуса, акваріум,
мийка із змішувачем, раковина зі
змішувачем та тумбою, ванна, 2 металевих
стелажі, 3 інструментальних щити,
станіна станку фуговочного, 4 лампових
телевізори, станіна станку токарного,
паяльна лампа, 2 крісла саморобних,
газова плити на 2-і комфорки, газова
плита на 4-і комфорки, 10 кв.м.
склотканини, двоспальне ліжко,
фотозбільшувач, циркулярна пилка з
дисками та фрезами, станіна
свердлильного станку, кухонний стіл,
шафки кухонні саморобні, 40 л.
ебоксидної смоли, задній міст від
автомобіля «Москвич» та запасні
частини для причепу, 2 металічні труби
під точило, 2 електроточила, 2 шафи з
метизами, електродвигун, патрон для
токарного станку, тумба металева з
точильними каменями та полірувальними
колами, оприскувач, верстак з
інструментом та тисками, трубогиб, 2
металеві тумби, 2 напіввісі від
автомобіля «Москвич», 7 дерев'яних
ящиків з інструментом, багажник для
автомобіля, бетономішалка, 5
пластикових ящиків, 19 мішків з
господарським дріб'язком, 2 мішки з
цвяхами, мішок з конденсатором, 14 штук
дошок, станіна від станку, 5 мішків з
різними речами, 14 ящиків з метизами, 8
ящиків з інструментами, 6 ящиків з
обладнанням. Все перелічене майно було
придбано нею та її чоловіком ОСОБА_7
Крім того, вважає, що відповідачі за її
позовом - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
своїми діями заподіяли їй матеріальну
та моральну шкоду. Так, вона мала намір
переїхати на постійне проживання до
свого сина ОСОБА_2 до м. Вінниці, у
зв'язку з чим понесла транспортні
витрати на суму 101,08 грн. - замовила
контейнер для відправки свого майна,
проте через відповідачів не змогла
його відправити. З вини відповідачів
порушені її життєві плани, вона не має
можливості розпорядитися своїм майном
на власний розсуд. Через це вона
відчуває моральні та фізичні
страждання, вона змушена ходити до
суду, захищати свої інтереси. Завдану
їй моральну шкоду оцінює у 2000 грн.
Просила суд визнати за нею право
власності на ? частину дачного
будиночка в садовому товаристві
«Углеприбор» та на ? частину автомобіля
«Москвич М2140», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнувши з відповідачів
на її користь їх вартість; виключити з
розділу та опису все належне їй майно;
стягнути з відповідачів на
відшкодування завданої їй
матеріальної шкоди 101,08 грн., стягнути з
відповідачів на відшкодування
моральної шкоди 2000 грн., стягнути з
відповідачів на її користь витрати за
надання правової допомоги в сумі 30 грн.

Рішенням суду першої інстанції у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
спільним майном подружжя, визнання
права власності на частку у спільному
майні подружжя, внесення змін у
свідоцтво про право власності,
визнання заповіту та свідоцтва про
право на спадщину за заповітом
недійсним, визнання права власності у
порядку спадкування за законом,
усунення перешкод у користуванні,
вселення відмовлено за
необґрунтованістю. Зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно, виключення майна з
опису та поділу, стягнення
матеріальної та моральної шкоди
задоволено частково, визнано за ОСОБА_4
право власності на ? частину дачного
будиночка в садовому товаристві
«Углеприбор» та на ? частину автомобіля
«Москвич М 2140», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. В іншій
частині позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі апелянти просять
скасувати рішення суду, як незаконне та
необґрунтоване, постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зазначають, що
судом неповно встановлені обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а тому просять ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та про відмову в
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_4.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення осіб, яки беруть участь у
справі, розглянувши справу у межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України законним і обґрунтованим є
рішення, коли суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб. Згідно зі ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. Крім того,
згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на основу своїх
вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи,
судом під час розгляду цієї справи дані
вимоги закону у повній мірі виконані не
були у частині задоволення зустрічного
позову ОСОБА_4

Ухвалюючи у цій частині рішення суд
дійшов висновку, що після смерті ОСОБА_5
відкрилася спадщина у вигляді дачного
будиночку у садовому товаристві
«Углеприбор» та автомобілю «Москвич
М2140» і ці обставини сторонами не
оспорюються та визнаються.

Проаналізувавши встановлені
судом першої інстанції обставини по
справі, апеляційний суд вважає, що у
задоволенні первісного позову
відмовлено ґрунтовно, однак висновок
суду, викладений в рішенні стосовно
підстав задоволення позовних вимог в
частині визнання за ОСОБА_4 право
власності на ? частину дачного
будиночка в садовому товаристві
«Углеприбор» та на ? частину автомобіля
«Москвич М 2140», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є
помилковим, а тому рішення суду слід
змінити та ухвалити у цій частині по
справі нове рішення з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом ОСОБА_4 та ОСОБА_7
перебували у зареєстрованому шлюбі з
06.09.1946 року (а.с. 27 т. 1). Під час шлюбу
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було побудовано
домоволодіння АДРЕСА_1, право власності
на яке в МКП «БТІ» було зареєстроване
за ОСОБА_7 (а.с. 6 т. 1). ОСОБА_5 є сином
ОСОБА_7 та ОСОБА_4. 28.04.1972 року ОСОБА_5
уклав шлюб з ОСОБА_1, яка після
одруження взяла прізвище «ОСОБА_1» (а.с.
7 т. 1).

ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, його
батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 122 т. 2).
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, її
батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 122 т. 2).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, після його
смерті відкрилася спадщина у вигляді ?
частини домоволодіння, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_5 (а.с. 124 т. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК України (в
редакції 1963 року), яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин,
кожен громадянин може залишити за
заповітом все своє майно або частину
його одному чи декільком особам, які як
входять так і не входять до кола
спадкоємців за законом.

06.07.1998 р. ОСОБА_7 було складено заповіт,
який посвідчено державним нотаріусом
П'ятої Луганської державної
нотаріальної контори Ліпатніковим В.Б.
реєстр. № 1-1171 (а.с. 24 т. 1) відповідно до
якого ОСОБА_7 заповів все належне йому
майно ОСОБА_4.

Згідно до ч. 1 ст. 55 ЦК України (в
редакції 1963 року) угода, вчинена
громадянином, хоча і дієздатним, проте
який знаходився у момент її вчинення в
такому стані, коли він не міг розуміти
значення своїх дій або керувати ними,
може бути визнана недійсною.

З акту посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи № 6
від 17.12.2013 р. (а.с. 200-211 т. 2) вбачається що
ОСОБА_7 станом на 06.07.1998 року мав ознаки
судинно-органічного ураження
головного мозку, складного генезу
(атеросклероз судин головного мозку,
дисциркуляторна енцефалопатія,
черепно-мозкова травма, цукровий
діабет) з психоорганічними змінами
психіки. Складом експертної комісії
досліджені покази свідків на яких
посилаються апелянти та в акті наданий
розширений аналіз їх показам (а.с. 204-209
т.2).

Одночасно з цим, в вищевказаному
висновку експертизи зазначено, що не
видається можливим встановити
здатність ОСОБА_7 за його психічним
станом усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними на вказаний період
часу. У висновку комісійної посмертної
судово-медичної експертизи зазначений
ряд захворювань, якими ОСОБА_7 страждав
на час укладення заповіту, проте
позивачами не надано належних та
припустимих доказів на підтвердження
того, що вказані захворювання дійсно
вплинули на волевиявлення ОСОБА_7 при
складанні заповіту, що його
волевиявлення не було вільним і не
відповідало його волі.

Суд ґрунтовно не прийняв до уваги у
якості доказу неспроможності ОСОБА_7
розуміти значення свої дій або
керувати ними під час складання
оспорюванного заповіту висновок
судово-медичної експертизи № 131/09 від
15.04.2004 р. (а.с. 365-370 т. 1), оскільки питання
змоги особи розуміти значення своїх
дій або керувати ними відноситься
виключно до компетенції
судово-психіатричної експертизи. Отже,
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
щодо визнання заповіту недійсним
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 545 ЦК України (в
редакції 1963 року) якщо заповіт буде
визнаний недійсним, то спадкоємець,
який цим заповітом був позбавлений
спадщини, отримує право спадкувати на
загальних підставах.

Оскільки суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо визнання
заповіту недійсним, то позовні вимоги
позивачів щодо визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, видане 09.01.2011 року Третьою
Луганською державною нотаріальною
конторою за р. № 1-43 на ім'я ОСОБА_4,
встановлення факту прийняття ОСОБА_5
спадщини після смерті ОСОБА_7, визнання
права власності в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_5
усунення перешкод у користуванні
спадковим домоволодінням і вселення до
нього на правах власників, задоволенню
не підлягають, оскільки вказані
позовні вимоги є похідними від вимоги
про визнання заповіту недійсним.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
щодо визнання будівель та споруд за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: літньої кухні
літ. В, погрібу літ. П, погрібу літ. Н,
сараю літ. К, сараю літ. С, убиральні літ.
У, душу літ. Е, теплиці літ. Ж, огороджень
літ. N, N1 спільним майном подружжя - її та
ОСОБА_5, визнання за нею права власності
на ? частину вказаних споруд, як таких,
що були нажиті під час шлюбу, то ці
позовні вимоги також є такими, що не
підлягають задоволенню.

Так, з технічного паспорту на будинок
АДРЕСА_1 (а.с. 100-101 т. 1) вбачається, що
вказані позивачкою споруди побудовані
в період з 1972 року по 1991 рік, тобто в
період, коли право власності на вказане
домоволодіння було зареєстроване за
ОСОБА_7

Позивачкою ОСОБА_1 не надано будь-яких
доказів на підтвердження того, що
вказані споруди у спірному
домоволодінні будувалися нею та її
чоловіком ОСОБА_5 та будувалися за їхні
власні кошти.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4,
пред'явлені до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання за нею права власності на ?
частину дачного будиночку в садовому
товаристві «Углеприбор» та ? частину
автомобіля «Москвич М2140 колегія суду
вважає такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України (в
редакції 1963 року) спадкування
здійснюється за законом та за
заповітом.

Згідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України ( в
редакції 1963 року) при спадкуванні за
законом спадкоємцями першої черги є в
рівних частках діти (в тому числі
всиновлені), подружжя та батьки
(усиновителі) померлого.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є
позивачка ОСОБА_1 як його дружина,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як його діти та
ОСОБА_4, як його матір.

Відповідно висновку
будівельно-технічної експертизи від
04.07.2001 року на ділянці №41 садового
товариства «Углеприбор» знаходиться
недобудований літній садовий
будиночок з одних стін, вартість якого
складає 821 гривня. Будь-яких
правовстановлюючих або реєстраційних
документів, які свідчать про набуття
права власності на спірне майно
спадкодавцем до матеріалів справи не
надано. В матеріалах справи відсутні
також докази, які підтверджують право
власності та відповідну реєстрацію на
автомобіль за померлим ОСОБА_5

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4 щодо
визнання за нею права власності на ?
частину дачного будиночку в садовому
товаристві «Углеприбор» та ? частину
автомобіля «Москвич М2140», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, як за
спадкоємцем першої черги після смерті

сина - ОСОБА_5 не є обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на вищевикладене, ураховуючи,
що суд встановив обставини справи і
характер правовідносин сторін, але
висновки суду не відповідають
обставинам справи та нормам діючого
законодавства щодо визнання за ОСОБА_4
право власності на ? частину дачного
будиночка в садовому товаристві
«Углеприбор» та на ? частину автомобіля
«Москвич М 2140», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, тому відповідно до ст. 309 ЦПК
України вказані обставини є
підставами для зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 23 січня 2014 року змінити,
скасувати в частині визнання за ОСОБА_4
право власності на ? частину дачного
будиночка в садовому товаристві
«Углеприбор» та на ? частину автомобіля
«Москвич М 2140», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і в цій
частині в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :