Справа № 750/9230/13-ц Провадження №
22-ц/795/169/2014 Головуючий у I інстанції
-Логвіна Т. В. Доповідач - Горобець Т.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого судді -
Горобець Т.В.

суддів Острянського В.І.,
Бечка Є.М.,

при секретарі - Рудик І.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1-
адвоката ОСОБА_2, представника ПАТ"
Страхова компанія АХА Страхування"
Золоткової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 22
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства „Страхова компанія „АХА
Страхування" третя особа на стороні
позивача ПАТ „ КРЕДІ АГРІКОЛЬ Банк" (
далі -Банк), про стягнення страхового
відшкодування,

В С Т А Н О В И В
:

В апеляційній скарзі на вищезазначене
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова, яким у задоволенні позову
ОСОБА_1 до приватного акціонерного
товариства „Страхова компанія „АХА
Страхування" ( далі - Страховик) про
стягнення 160000,00 грн страхового
відшкодування, відмовлено, позивач
просить вказане рішення скасувати,
позовні вимоги задовольнити та
відшкодувати судові витрати.

Доводами апеляційної скарги є
посилання на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Апелянт вважає,
що висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи та
грунтуються на неналежних доказах.

В скарзі позивач зазначає, що суд,
відмовляючи у позові, неправомірно
послався на матеріали
адміністративної справи, яка була
закрита у зв"язку із збігом строків
притягнення ОСОБА_5 до
адміністративної відповідальності,
тобто, не врахував, що постановою суду
вина ОСОБА_5 не встановлена. На думку
апелянта, у даному випадку для
доведеності вини ОСОБА_5 належним
доказом мав бути висновок експерта
щодо правомірності дій останньої.

Також, апелянт вважає, що суд невірно
застосував ст. 627 ЦК України щодо
вільного волевиявлення сторін на
укладання договору, не врахував, що
Договір добровільного страхування
наземного транспорту №76493Га/12ч від
08.06.2012 року, з умовами, які визначив та
запропонував страхувальнику
вигодонабувач, суперечить Правилам
добровільного страхування
транспортного засобу, але з такими
Договором ОСОБА_1 був змушений
погодитись та підписати його.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника апелянта -
адвоката ОСОБА_2, який підтримав
апеляційну скаргу та наполягав на
проведенні судової авто-технічної
експертизи та представника Страховика,
який доводи апеляційної скарги вважає
безпідставними, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги та перевіривши законність
рішення суду першої інстанції у межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.06.2012 року між
ПАТ „СК „АХА Страхування" та ОСОБА_1
було укладено Договір страхування
наземного транспорту № 76493Га/12ч -
автомобіля Renault Fluence д.р.н. НОМЕР_3 (
Договір).

25 травня 2013 о 18.00 годині ОСОБА_5, керуючи
транспортним засобом позивача марки
Renault Fluence д.р.н. НОМЕР_3 у м. Чернігові,
виїхала на перехрестя вулиць
Глібова-Красносільського на
заборонений сигнал світлофора
„червоний" та скоїла зіткнення з
транспортним засобом марки
„Хюндай-Акцент", д.н.з. НОМЕР_1, що
рухався на дозволений сигнал
світлофора, який, продовжуючи рух,
скоїв зіткнення з транспортним засобом
марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_2. В результаті
ДТП транспортні засобі отримали
механічні пошкодження.

Страховик - ПАТ "Страхова компанія „АХА
Страхування" у виплаті страхового
відшкодування власнику автомобіля
марки Renault Fluence д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_1
відмовив з посиланням на положення
п.п.26.4.15 Договору ( а.с.10).

У пункті 26 Договору сторони погодили
та чітко визначили випадки, які не є
страховими, але, крім того, сторони
визначили випадки та обставини, за яких
Страховик має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування, коли
випадок не підпадає під перелік тих, що
виключені із переліку страхових.
Зокрема, відповідно до п.п. 26.4.15
Договору Страховик має право
відмовити у виплаті страхового
відшкодування, якщо збитки виникли під
час руху на сигнал світлофора або жест
регулювальника, що забороняють рух.

Постановою Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 25 вересня 2013 року
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП закрито
у зв"язку із закінченням на момент
розгляду справи строків, передбачених
ст. 38 КУпАП .

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи № 3/751/2628/013
ОСОБА_5 25.05.2013 року ОСОБА_5 виїхала на
перехрестя вулиць на заборонений „
червоний" сигнал світлофора та скоїла
зіткнення автомобіля позивача, яким
керувала, з іншим транспортним засобом.
Цей факт є безспірним, сама ОСОБА_5, як
учасник ДТП, його визнала, власноручно
зробивши про це запис у протоколі про
адміністративне правопорушення.
Правомірність складання
адмінпротоколу посадовими особами ДАІ
,ОСОБА_6 не оспорює, жодним чином його
достовірність не спростовує.

За вказаних обставин, доводи апелянта
про неналежність доказів, на які
послався суд першої інстанції, так як
ОСОБА_5 постановою суду винною у
вчиненні ДТП не визнавалась, не
заслуговують на увагу. Так, у п.п.26.4.15
Договору мова йде не про винні дії
водія застрахованого транспортного
засобу у порушенні Правил Дорожнього
руху, а про конкретний факт ( коли
збитки є наслідком виїзду на
заборонений сигнал світлофора),
доведеність якого і дає
Страхувальнику право відмовити у
виплаті страхового відшкодування.

Отже, аналізуючи положення вимог ст. 6, 16
Закону „Про страхування", зміст ст.ст.
626, 627, 628, 629 ЦК України, п.26Договору, а
також, докази по справі, апеляційний
суд приходить до висновку, що судом
першої інстанції обставини справи
з"ясовані в обсязі, необхідному для
правильного вирішення спору,
відповідно до з"ясованих обставин
вірно встановлено суть і характер
спірних правовідносин, правильно
визначено та застосовано закон, який
регулює спірні правовідносини.

Доводи апелянта про незалучення судом
у якості третьої особи, ОСОБА_5, як особи
яка безпосередньо приймала участь у
ДТП, та ПАТ „ КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", як
вигодовабувача, не можуть бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення, оскільки дана
обставина не впливає на правильність
вирішення судом вказаного спору за
позовом ОСОБА_1 отже, не може бути
підставою для скасування вірного по
суті рішення.

Посилання апелянта на відсутність його
добровільного волевиявлення під час
укладення договору страхування
наземного транспорту також не
заслуговують на увагу, оскільки не
підтверджені жодними доказами, крім
того, даний договір не оспорювався
стороною позивача. Клопотання
апелянта на стадії апеляційного
розгляду про призначення
авто-товарознавчої експертизи
відхилене апеляційним судом на
підставі ч.2 ст.303 ЦПК України, а також,
як, таке, що не стосуються встановлення
фактів, які мають значення для справи.

Враховуючи наведене, розглянувши
апеляційну скаргу в межах її доводів,
врахувавши обсяг та обґрунтування
доводів і вимог позовної заяви,
апеляційний суд приходить до висновку,
що підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 22 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:Судді: