Справа № 182/9015/13-ц
Провадження № 2/0182/3851/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.12.2013 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
факту приналежності
правовстановлюючого документу та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду
з позовом до відповідача про визнання
за нею права власності на майно у
порядку спадкування за законом після
смерті бабусі.

В обгрунтування своїх
вимог позивач посилається на наступні
обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її
бабуся ОСОБА_3. Після її смерті
залишилось спадкове майно у вигляді
житлового будинку з господарськими
побудовами, який знаходиться за
адресою: Дніпропетровська область,
Нікопольський район, АДРЕСА_1. За своє
життя ОСОБА_3 заповіту стосовно
належного їй майна не залишила.
Спадкоємцем після її смерті є вона та
відповідач по справі, яка на спадкове
майно не претендує та приймати його не
збирається. Для подальшого оформлення
своїх спадкових прав вона звернулась
до Першої Нікопольської державної
нотаріальної контори, але листом від
19.06.2013 року за вих.№ 1296/01-16 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на житловий будинок, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_3, їй було відмовлено у
зв'язку з тим, що ними не доказаний
родинний зв'язок зі спадкодавцем. В
свідоцтві про смерть та в свідоцтві про
народження ім'я спадкодавця зазначено
як ОСОБА_3, а в свідоцтві про право
особистої приватної власності на
житловий будинок - ОСОБА_3. Для
вирішення цього питання Першою
Нікопольською державною нотаріальною
конторою запропоновано їм звернутись
до Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області. До дня
смерті її бабусі ОСОБА_3 вона проживала
та була зареєстрована разом з нею в
зазначеному вище домоволодінні, а тому
з приводу подальшого оформлення
спадщини після її смерті до нотаріуса
не зверталась, оскільки спадщина нею
була прийнята фактично згідно зі ст.549
ЦК УРСР (в редакції 1963 року), в якій
зазначено, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він вступив в
управління або володіння спадковим
майном або подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику у справах
про спадкування" від 30.05.2008 року,
спадкові правовідносини регулюються
правилами ЦК (2004 року), якщо спадщина
відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У
разі відкриття спадщини до зазначеної
дати застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. Її мати ОСОБА_2
спадщину після смерті бабусі приймати
не збирається. Подати заяву про відмову
від прийняття спадщини на її користь
вона теж не може, оскільки нотаріусом
їй було відмовлено в прийняті цієї
заяви, в зв'язку з пропуском строку
встановленого чинним законодавством.
Окрім цього, однією з перешкод в
оформленні нею спадщини після смерті
ОСОБА_3 стала та обставина, що в
правовстановлюючому документі
(свідоцтві про право особистої
приватної власності на житловий
будинок від 26.10.1987 року № 3664) та
технічному паспорті на дане
домоволодіння ім'я померлої значилось,
як „ОСОБА_3", а в усіх інших документах:
свідоцтві про смерть, свідоцтві про
народження значилось як „ОСОБА_3". Все
життя її родичі та особисто вона
називали бабусю „ОСОБА_3". Яким чином
була допущена ця помилка в
правовстановлюючих документах їй
невідомо. А ні за життя бабусі, а ні
після її смерті зазначеної
невідповідності в написанні її імені
не помічала, лише після звернення до
нотаріуса була виявлена ця обставина.
На підтвердження її свідчень та
правильності написання імені померлої
ОСОБА_3 нею до суду надані копія
свідоцтва про смерть, копія свідоцтва
про її народження, копія свідоцтва про
народження матері, та інші документи.
Також викладені обставини можуть
підтвердити свідки. Питання щодо
спадку ними було вирішено, але
відповідно до закону не оформлено. На
даний час спадщина нею так і не
переоформлена та свідоцтво про право
на спадщину за законом не отримано.
Тому відповідно до вищезазначених
обставин вона вимушена звернутись до
суду для визнання права власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями, який розташований за
адресою: Дніпропетровська область,
Нікопольський район, АДРЕСА_1 та
належав ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2
року, на підставі свідоцтві про право
особистої приватної власності на
житловий будинок від 26.10.1987 року № 3664. З
цих підстав змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні
позивач позов підтримала і на
задоволенні позову наполягала.

Відповідач в судове
засідання не прибула, надала заяву про
розгляд справи у її відсутність, в якій
з позовними вимогами погодилась, не
заперечує, щоб суд задовольнив позовні
вимоги позивача.

Вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла
бабуся позивачки ОСОБА_3 (а.с.7). Після її
смерті залишилось спадкове майно у
вигляді житлового будинку з
господарськими побудовами, який
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область,
Нікопольський район, АДРЕСА_1 (а.с.8, 10).
За своє життя ОСОБА_3 заповіту стосовно
належного їй майна не залишила.
Спадкоємцем після її смерті є сторони
по справі. Відповідач на спадкове майно
не претендує та приймати його не
збирається. Для подальшого оформлення
своїх спадкових прав позивачка
звернулась до Першої Нікопольської
державної нотаріальної контори, але
листом від 19.06.2013 року за вих.№ 1296/01-16 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на житловий будинок після
смерті ОСОБА_3 їй було відмовлено у
зв'язку з тим, що позивачкою не
доказаний родинний зв'язок зі
спадкодавцем. В свідоцтві про смерть та
в свідоцтві про народження ім'я
спадкодавця зазначено як ОСОБА_3, а в
свідоцтві про право особистої
приватної власності на житловий
будинок як ОСОБА_3. В судовому засіданні
також було з"ясовано, що до дня смерті
ОСОБА_3 позивачка проживала та була
зареєстрована разом з нею в
зазначеному вище домоволодінні (а.с.10).
Однією з перешкод в оформленні
позивачкою спадщини після смерті
ОСОБА_3 стала також і та обставина, що в
правовстановлюючому документі -
свідоцтві про право особистої
приватної власності на житловий
будинок від 26.10.1987 року № 3664 та
технічному паспорті на дане
домоволодіння ім'я померлої значилось,
як „ОСОБА_3" (а.с.8, 10-15), а в свідоцтві про
смерть, свідоцтві про народження
значилось як „ОСОБА_3" (а.с.7, 17). Все
життя родичі померлої та позивачка
називали бабусю „ОСОБА_3". Дані
обставини в судовому засіданні
підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Так свідок ОСОБА_4 суду
пояснив, що він сусід померлої ОСОБА_3
та позивачки і відповідачки. Померла
ОСОБА_3 - мати відповідачки та бабуся
позивачки. ОСОБА_3 всі в селі називали
ОСОБА_3. Але чому, не знає. ОСОБА_3
проживала в АДРЕСА_1. Зараз в цьому
будинку проживають онука - позивачка по
справі зі своєю дитиною та донька
померлої - відповідачка по справі.

Свідок ОСОБА_5 суду
пояснила, що вона сестра померлої
ОСОБА_3. Всі називали сестру ОСОБА_3, бо
вони вважали, що ОСОБА_3 - це скорочене
від ОСОБА_3. Вперше чує, що скорочене
ім"я ОСОБА_3 - це ОСОБА_3. Вона теж
переконана, що ОСОБА_3 - це повне ОСОБА_3.
Підтверджує, що відповідачка по справі
- донька померлої і її племінниця, а
позивачка - онука її сестри.

За таких обставин суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт належності
правовстановлюючого документа -
свідоцтва про право особистої
приватної власності на житловий
будинок з надвірними будівлями від
26.10.1987 року за № 3664 - ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, який складається
з житлового будинку (літ.А), загальною
площею - 46,4 кв.м., і житловою площею - 21,9
кв.м.; літньої кухні (літ.Б), вбиральні
(літ.В), паркану 1-3, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що залишився після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року, в порядку спадкування за законом.

Рішення суду першої інстанції
може бути оскаржено протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Нікопольський
міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал