Провадження № 22-ц/779/1104/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів Беркій О.Ю.,
Соколовського В.М.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про
припинення робіт із перепланування
приміщень, - за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського
міського суду від 17 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_5 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_2 про припинення проведення
робіт з перепланування приміщення
коридору загального користування в
будинку на АДРЕСА_1 та приведення
даного приміщення у відповідність до
існуючої технічної документації на
будинок. Позов мотивувала тим, що
відповідачі самочинно переобладнують
приміщення загального користування -
коридор шляхом демонтажу частини
дерев'яної перегородки зі своєї
сторони та встановлення повздовжньої
перегородки посередині, що
унеможливлює вільний прохід позивачки
до її житла.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 17.03.2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Вважаючи зазначене рішення ухваленим
з порушенням норм матеріального та
процесуального права ОСОБА_5 подала
апеляційну скаргу.

Апелянт посилається на те, що суд не
врахував, що в матеріалах справи
відсутній договір про поділ нерухомого
майна, а тому не відповідають дійсності
висновки, про те, що між сторонами було
проведено розподіл коридору спільного
користування в натурі без втрати
цільового призначення. Вказує, що нею
надано достатньо доказів, яким чином
порушені її права. Так, до позовної
заяви додано лист інспекції ДАБК в
Івано-Франківській області, який
підтверджує факт незаконного
будівництва. Згідно технічного
паспорта, поділивши коридор шириною
два метри, позивачу створені перешкоди
в доступі до житлового приміщення.

Згідно п.3.1.1 «Порядку надання дозволу
на перепланування та/або
переобладнання житлових та нежитлових
приміщень в будинках житлового та
громадського призначення, прибудову до
вказаних приміщень зі зміною чи без
зміни функціонального призначення»
затвердженого рішенням
Івано-Франківської ради від 29.05.2012 року,
для одержання дозволу на
перепланування чи переобладнання
приміщення замовник повинен
представити завірену у встановленому
порядку (нотаріальну завірену) згоду з
наміром переобладнання чи
перепланування всіх власників
(співвласників), а також повнолітніх
мешканців житлового (нежитлового)
приміщення, які на правових підставах
передбачених чинним законодавством
України володіють, користуються,
розпоряджаються відповідним нерухомим
майном, якого позивачка не надавала.
Посилання на мовчазну згоду позивачки
під час встановлення перегородки є
голослівними, нічим не підтвердженими
та безпідставними.

За наведених доводів просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення відповідача та
представника відповідача, оцінивши
зібрані докази, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано доказів, яким чином
порушені її права, санітарно-технічні
вимоги і правила експлуатації будинку.

Проте, з таким висновком колегія суддів
не погоджується, оскільки він не
відповідає дійсним обставинам справи
та нормам матеріального права.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належить ?
частини будинку з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
10.07.2013 року (а.с.5). Інша частина
будинковолодіння на підставі
свідоцтва про право власності від
13.10.1994 року належить відповідачам.
(а.с.6).

Як вбачається з позовної заяви та
апеляційної скарги, встановлено в
судовому засіданні та визнається іншою
стороною, відповідачі розділили в
натурі коридор зі сторони входу в
будинок, шляхом встановлення
повздовжньої стіни.

Відповідно до частини першої та другої
статті 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України
майно, що є у спільній частковій
власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними. У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
проводиться при наявності дозволу на
це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК).

Проте, жодного дозволу на здійснення
перепланування будинку, що знаходиться
у спільній частковій власності сторін
ОСОБА_5 не надавала, її волевиявлення на
розподіл спільного майна в натурі в
такому варіанті відсутнє.

Відповідно до п.1.4.1, п.1.4.3, 1.4.4 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року, переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів відповідно до
законодавства. До елементів
перепланування жилих приміщень
належать: перенесення і розбирання
перегородок, перенесення і влаштування
дверних прорізів, улаштування і
переустаткування тамбурів, прибудова
балконів на рівні перших поверхів
багатоповерхових будинків.
Перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень, що
погіршує умови експлуатації і
проживання всіх або окремих громадян у
будинку або квартирі, не допускається.

Відповідно до Порядку надання дозволу
на перепланування та/або
переобладнання житлових та нежитлових
приміщень в будинках житлового та
громадського призначення, прибудову до
вказаних приміщень зі зміною чи без
зміни функціонального призначення
затвердженим рішенням
Івано-Франківської міської ради від
29.05.2012р. № 755-25, що визначає на
території Івано-Франківської міської
ради процедуру надання дозволу на
переобладнання та/або перепланування
житлових та нежитлових приміщень в
житлових будинках (надалі приміщення)
без зміни функціонального призначення
та зовнішньої конфігурації і фасаду
можливість перепланування та/або
переобладнання приміщення надається
рішенням виконавчого комітету міської
ради.

Проте, як вбачається з листа
Департаменту містобудування та
архітектури від 10.10.2013 року
містобудівні умови та обмеження на
забудову земельної ділянки за вказаною
адресою не надавались, рішення
виконавчого комітету про дозвіл на
будівництво з даного приводу не
приймалось (а.с.70).

Відповідно до п.2.10 "Державні будівельні
норми України. Будинки і споруди.
Житлові будинки. Основні положення ДБН
В.2.2-15-2005" ширина коридору в житлових
будинках між сходами чи торцем
коридору і сходами повинна бути не
менше: при довжині коридору до 40 м - 1,6 м,
понад 40 м - 1,8 м. Ширина галереї повинна
бути не меншою 1,6 м. Як вбачається з
технічного паспорта ширина коридору
спільного користування 2,35 метри, а тому
при його розподілі, враховуючи також
товщину повздовжньої стіни, ширина
частини коридору до дверей позивача не
може відповідати технічним нормам.

Таким чином, суд не з'ясувавши питання
щодо можливості здійснення
відповідачами відповідного
перепланування коридору, який
знаходиться в спільній частковій
власності сторін, за непогодження
виконкомом міської ради та відсутності
згоди на таке перепланування в
позивача, що порушує його права, як
співвласника майна та не встановивши
порушення державних будівельних норм,
які об'єктивно існують, суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Приймаючи до уваги вище наведене,
колегія суддів вважає, що оскільки
рішення суду першої інстанції ухвалено
з порушенням норм матеріального і
процесуального права, воно не може бути
залишене в силі. По даній справі є
правові підстави для ухвалення нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Судові витрати слід розподілити
відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі наведенного та керуючись
ст. ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 17 березня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_2 про припинення робіт із
перепланування приміщень
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_2 припинити проведення робіт з
перепланування приміщення коридору
загального користування в будинку на
АДРЕСА_1 та привести дане приміщення у
відповідність до існуючої технічної
документації на будинок.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 по 28,68 грн.
сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій

В.М. Соколовський