Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0622/400/12
Головуючий у 1-й інст.
Митюк Олеся Василівна
Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М.,
Заполовського В.Й.

з участю секретаря

судового засідання
Гукової О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
апеляційну скаргу Приватного
сільськогосподарського підприємства
ім. Цюрупи на рішення Ружинського
районного суду Житомирської області
від 12 грудня 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Приватного сільськогосподарського
підприємства ім. Цюрупи про визнання
договору оренди землі недійсним,
витребування земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом та просив
визнати недійсним договір оренди землі
від 21 квітня 2009 року з моменту його
укладення, витребувати земельну
ділянку з чужого незаконного
володіння, а судові витрати стягнути з
відповідача.

В обґрунтування позову зазначав, що він
є власником земельної ділянки площею
2,5678 га, яка розташована на території
Бистріївської сільської ради
Ружинського району Житомирської
області і призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку.

Проте без його згоди невідомою особою
було укладено від його імені договір
оренди земельної ділянки від 21 квітня
2009 року із ПСП ім. Цюрупи терміном на
п'ять років.

Оскільки договір оренди земельної
ділянки від 21 квітня 2009 року ОСОБА_2 не
підписував, про його існування
дізнався у 2012 році, а тому вважає
договір недійсним.

Рішенням Ружинського районного
суду Житомирської області від 12 грудня
2013 року позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 2,5678 га,
укладений 21 квітня 2009 року між ОСОБА_2
та Приватним сільськогосподарським
підприємством ім. Цюрупи,
зареєстрований у Ружинському
відділенні Житомирської регіональної
філії центру державного земельного
кадастру про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 10 вересня 2009
року за № 46.

Витребувано у Приватного
сільськогосподарського підприємства
ім. Цюрупи та повернуто ОСОБА_2 належну
йому відповідно до Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЖТ №143976 земельну ділянку площею
2,5678 га, розташовану на території
Бистріївської сільської ради
Ружинського району Житомирської
області та призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

Стягнуто з Приватного
сільськогосподарського підприємства
ім. Цюрупи на користь ОСОБА_2 судові
витрати в розмірі 449,53 гр.

В апеляційній скарзі Приватне
сільськогосподарське підприємство ім.
Цюрупи просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Посилається на те, що судом першої
інстанції були порушені норми
процесуального та матеріального права,
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Зазначає, що в даному спорі з боку
позивача наявний факт прийняття
зобов'язань з боку відповідача як
орендаря земельної ділянки у вигляді
виплати орендної плати, а також
обробітку переданої в оренду земельної
ділянки.

Тобто, факт обізнаності позивача про
укладення договору оренди земельної
ділянки підтверджується отриманням
ним орендної плати протягом 3,5 років.

Крім того договір оренди землі пройшов
державну реєстрацію, а відтак він є
укладеним.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст.
303 ЦПК України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом ОСОБА_2 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку від 28
жовтня 2003 року є власником земельної
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 2,5678 га., що розташовані на
території Бистріївської сільської
ради Ружинського району Житомирської
області.

21 квітня 2009 року між ОСОБА_2 та
Приватним сільськогосподарського
підприємства ім. Цюрупи укладено
договір оренди цієї земельної ділянки.

10 вересня 2009 року зазначений договір
зареєстровано у Ружинському відділі
Житомирської регіональної філії
центру ДЗК.

Позивач вважає, що договір не укладав і
його не підписував, а тому він є
недійсний, а відтак просив позовні
вимоги задовольнити.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч.1-3,5,6 статті 203 ЦК
України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що договір
оренди землі укладається у письмовій
формі.

Згідно з ч.2 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
стороною (сторонами).

Судом першої інстанції на підставі
проведених судово-почеркознавчих
експертиз від 29 квітня 2013 року №1/594 та
від 02 грудня 2013 року №561/13-25,
встановлено, що ОСОБА_2 договір оренди
землі від 21 квітня 2009 року та акт
прийому-передачі не підписував (а.с.
201-207 Т.І, а.с. 79-85 Т.ІІ).

В матеріалах справи відсутні докази
того, що цей договір був підписаний
іншою особою за дорученням позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
оспорюваний договір є недійсним,
оскільки він не підписаний
орендодавцем.

Доводи апеляційної скарги про те,
що реально настали правові наслідки
відповідно до умов договору, оскільки
ПСП ім. Цюрупи користувалося земельною
ділянкою, а ОСОБА_2 отримував орендну
плату, на правильність висновків
районного суду не впливають та їх не
спростовують, оскільки доведено
відсутність волевиявлення позивача на
укладення договору оренди, а також
встановлено факт користування
відповідачем спірною земельною
ділянкою без достатньої правової
підстави.

Відповідно до вимог ст.ст.1212,1213 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно в натурі.

Згідно ч.1 ст. 212 ЗК України власник
має право витребувати самовільно
зайняту земельну ділянку.

Виходячи з вищенаведеного, судом
першої інстанції при розгляді справи
не порушені норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і на правильність
його рішення не впливають. Підстави для
його скасування і ухвалення нового
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного
сільськогосподарського підприємства
ім. Цюрупи відхилити.

Рішення Ружинського районного суду
Житомирської області від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: