Провадження № 2/161/341/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2014 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
позовом. В обґрунтування заявленого
позову посилається на те, що він 29
серпня 2012 року на підставі письмової
розписки передав в позику ОСОБА_2 суму
коштів у розмірі 25 000 грн., які останній
зобовязувався згідно даної розписки
повернути до 01 вересня 2012 року. Не
виконавши вказані в розписці
зобовязання, станом на 07 червня 2013 року,
відповідач погодився укласти з
позивачем договір №1 про розстрочення
оплати суми боргу, згідно якого
погодився сплачувати суму боргу
частинами по графіку: до 15 червня 2013
року - 5 000 гривень; до 20 червня 2013 року - 10
000 гривень; до 25 червня 2013 року - 10 000
гривень. Станом на 03 вересня 2013 року,
відповідач порядок оплати
заборгованості не виконав і після
одержання претензії сплатив лише 2 000,00
гривень. Станом на 11 вересня 2013 року
заборгованість складає 23 000 грн., яка
станом на день розгляду справи судом
відповідачем не сплачена. Просить суд
стягнути з відповідача борг в сумі 23
000,00 гривень, та судовий збір.
Позивач та його представник в судове
засідання не з'явилися, про дату, час і
місце судового розгляду справи
повідомлялись належним чином, про
причини своєї неявки до суду не
повідомили, подали до суду заяву про
розгляд справи у їх відсутності,
позовні вимоги підтримують повністю,
не заперечують проти заочного розгляду
справи.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини своєї неявки до суду
не повідомив, від нього до суду не
надходило заяви про розгляд справи у
його відсутності. Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до задоволення з
Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних,
художніх творів, винаходів та інших
інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної)
та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Судом при розгляді справи встановлено,
що 29 серпня 2012 року ОСОБА_2 отримав
грошові кошти від ОСОБА_1 в сумі 25 000,00
гривень. Зобов'язувався повернути
грошові кошти 01 вересня 2012 року. Факт
отримання грошових коштів
підтверджується власноручно написаною
письмовою розпискою ОСОБА_2 (а.с. 3).
Не виконавши вказані в розписці
зобовязання, станом на 07 червня 2013 року,
відповідач погодився укласти з
позивачем договір №1 про розстрочення
оплати суми боргу, згідно якого
погодився сплачувати суму боргу
частинами по графіку: до 15 червня 2013
року - 5 000 гривень; до 20 червня 2013 року - 10
000 гривень; до 25 червня 2013 року - 10 000
Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_2 належних чином взяті на себе
зобов'язання з повернення грошових
коштів ОСОБА_1 не виконав. В результаті
чого в нього мається заборгованість
перед ОСОБА_1 в сумі 23 000,00 гривень.
Оскільки договір є обов'язковим до
виконання, а тому за таких обставин, суд
приходить до висновку про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 виниклої
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» від 08 липня 2011 року №
3674-VІ передбачено, що при зверненні до
суду із позовною заявою майнового
характеру, сплачується ставка судового
збору в розмірі 1 відсоток ціни позову,
але не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати,
що в гривневому еквіваленті становить
3441 гривень.

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивачем при зверненні до суду було
понесено та документально
підтверджено судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 230,00 гривень (а.с.
1). А тому за таких обставин, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
понесених і документально
підтверджених судових витрат по сплаті
судового збору в сумі 230,00 гривень.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуюч, що 29 серпня 2012 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто згоди
щодо позики грошових коштів, що
підтверджується розпискою, яка
власнурочно написана ОСОБА_2 При цьому
ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань з
повернення грошових коштів ОСОБА_1
належним чином не виконав. В результаті
чого в нього мається заборгованість
перед ОСОБА_1 в сумі 23 000,00 гривень. А
також враховуючи те, що позивачем при
зверненні до суду було понесено та
документально підтверджено судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
230,00 гривень. А тому за таких обставин,
суд приходить до висновку про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23
000,00 гривень заборгованості та 230,00
гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 625, 629, 1046, 1047, 1048,
1050 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 212 - 215, 224
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми заборгованості -
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця села Великий Ходачків,
Козівського Району Тернопільської
області, індивідуальний податковий
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 23 000,00
гривень заборгованості згідно
письмової розписки від 29 серпня 2012
року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця села Великий Ходачків,
Козівського Району Тернопільської
області, індивідуальний податковий
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1
понесених і документально
підтверджених судових витрат зі сплати
судового збору в сумі 230,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
В.В. Ковтуненко