Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

« 16» січня 2014 року Дзержинський
районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Лазюк С.В.,

при секрітарі Гребінник А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство
«Альфа-Банк» звернулось до
Дзержинського районного суду м.
Харкова з позовом до ОСОБА_2, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 23 травня 2008 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_3 було укладено рамкову угоду №
SMERS 01038, відповідно до якої кредитор на
умовах зазначеної угоди, договорів про
відкриття кредитної лінії, договорів
овердрафту про надання гарантій надав
ОСОБА_3 кредитні продукти.

23 та 27 травня 2008 р. з між ЗАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено
два договори про надання траншу № SME
0013081 та № SME 0012904, за якими ОСОБА_3 надано
1772785 доларів США.

В забезпечення виконання ОСОБА_3
рамкової угоди і договорів у межах цієї
угоди, 23 травня 2008 р. з ним було укладено
договір іпотеки, предметом якої була
нежитлова будівля літ. «В-3», АДРЕСА_1,
загальною площею 909,5 кв.м.

Внаслідок порушення ОСОБА_3 його
обов'язків за кредитним договором щодо
погашення кредиту та відсотків за
користування кредитними коштами, у
нього виникла заборгованість перед
позивачем.

У грудні 2008 р. ФО-П ОСОБА_3 звернувся до
господарського суду Харківської
області в порядку ст. ст. 47 - 49 та на
підставі ч. 5 ст. 7 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
з заявою про порушення справи про
банкрутство та просив визнати його
банкрутом, відкрити ліквідаційну
процедуру та призначити ліквідатора
для постійного управління майном.
Заяву обґрунтовував тим, що в разі
задоволення ним вимог одного або
кількох кредиторів приведе до
неможливості виконання грошових
зобов'язань в повному обсязі перед
іншими кредиторами.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 12.12.2008 р. (суддя
Швидкін А.О.) заяву ФО-П ОСОБА_3 прийнято
до розгляду, порушено провадження у
справі, введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів та
накладено арешт на все майно, що
належить ФОП ОСОБА_3, за винятком майна,
на яке згідно діючого цивільного
процесуального законодавства не може
бути звернуто стягнення.

Постановою господарського суду
Харківської області від 23.12.2008 р. ФО-П
ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру. Призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Родзинського А. А. Постановою
Вищого господарського суду України від
17.03.2009 р. постанову господарського суду
Харківської області від 23.12.2008 у справі
№Б-39/189-08 залишено без змін, касаційну
скаргу ЗАТ "Альфа-Банк" залишено без
задоволення.

Відхиляючи касаційну скаргу ЗАТ
«Альфа-Банк», в мотивувальній частині
постанови Вищий господарський суд
України зазначив, що фактів порушення
прав та законних інтересів ЗАТ
"Альфа-Банк" при винесенні постанови
господарським судом Харківської
області від 23.12.2008 р. про визнання ФО-П
ОСОБА_3 банкрутом не встановлено.

28.12.2010 р. між арбітражним керуючим
Радзинським А.А. та ОСОБА_4 укладено два
договори купівлі - продажу ? частини
нежитлової будівлі літ. «В-3», загальною
площею 909,5 мІ, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на частину третю статті 9
Закону України «Про іпотеку», позивач
стверджує, що продаж нежитлової
будівлі літ. «В-3», загальною площею 909,5
мІ, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
було здійснено без його згоди, як
іпотекодержателя. Разом з тим, позивач
стверджує, що договір іпотеки,
укладений між ним та ОСОБА_3, діє до
цього часу, оскільки строк його дії
пов'язаний з основним зобов'язанням,
яке наразі не виконано. А тому, на думку
позивача, він має право звернення на
предмет іпотеки.

За таких підстав, ПАТ «Альфа Банк»
просить суд звернути стягнення на
предмет іпотеки - нежитлову будівлю
літ. «В-3», що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 909,5 кв.м., яка
належить ОСОБА_2, в межах суми
заборгованості за договором № SMERS 01038
від 23.05.2008 р., а саме: 2 203 979,48 дол. США.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, проте надав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності за наявними в справі
матеріалами.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, проте надав суду
письмові пояснення, в яких проти
задоволення позову заперечував в
повному обсязі, та клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

Треті особи також у судове засідання не
з'явились, про час, дату та місце
слухання справи були повідомлені
належним чином, причини неявки не
повідомили..

Суд, дослідивши та вивчивши матеріали
справи, приходить до висновку, що позов
ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення
на предмет іпотеки задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
23.05.2008 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3
укладено договір №SMERS01038, відповідно до
якої, ЗАТ «Альфа-Банк» (за договором -
кредитор) на умовах вказаного договору
та договорів про надання траншів,
договорів про надання кредитної лінії,
договорів про надання овердрафту, про
надання гарантії надає клієнту (ОСОБА_3)
кредитні продукти.

У пункті 1.2 угоди №SMERS01038 від 23.05.2008 р.
сторони погодили, що загальний розмір
кредитних продуктів за договорами
(угодами) в межах цієї угоди не повинен
перевищувати 1 800 000,00 доларів США.

23 та 27 травня 2008 року між ЗАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладені два
договори про надання траншу: №SME0013081 та
№SME0012904, згідно яких ОСОБА_3 було надано
1 772 785,00 доларів США.

З метою забезпечення належного
виконання ОСОБА_3 зобов'язань за
кредитними договорами, між ЗАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено
договір іпотеки №SMER0013081/1 від 23.05.2008 р.
Відповідно до умов вказаного договору
іпотеки, ОСОБА_3 у забезпечення
виконання зобов'язань перед позивачем,
передає останньому в іпотеку нерухоме
майно - нежитлову будівлю літ. «В-3»,
загальною площею 909,5 мІ, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, а позивач приймає
зазначене майно в іпотеку та набуває
право одержати задоволення своїх вимог
за рахунок предмету іпотеки у повному
обсязі переважно перед іншими
кредиторами.

У грудні 2008 р. ОСОБА_3 звернувся до
господарського суду Харківської
області в порядку ст. ст. 47 - 49 та на
підставі ч. 5 ст. 7 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(з заявою про порушення справи про
банкрутство та просив визнати його
банкрутом, відкрити ліквідаційну
процедуру та призначити ліквідатора
для постійного управління майном.
Заяву обґрунтовував тим, що в разі
задоволення ним вимог одного або
кількох кредиторів приведе до
неможливості виконання грошових
зобов'язань в повному обсязі перед
іншими кредиторами.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 12.12.2008 р. (суддя
Швидкін А.О.) заяву ФО-П ОСОБА_3 прийнято
до розгляду, порушено провадження у
справі, введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів та
накладено арешт на все майно, що
належить ФОП ОСОБА_3, за винятком майна,
на яке згідно діючого цивільного
процесуального законодавства не може
бути звернуто стягнення.

23.12.2008 р. до господарського суду з
заявою звернувся, арбітражний керуючий
Родзинський Анатолій Анатолійович, в
якій письмово повідомив суд про свою
згоду на участь у справі та зазначив, що
не є заінтересованою особою стосовно
боржника та кредиторів відповідно до
ст. ст. 1, 3№ Закону 2343-ХІІ, не має
судимостей за вчинення корисних
злочинів.

Постановою господарського суду
Харківської області від 23.12.2008 р. ФО-П
ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру. Припинено
підприємницьку діяльність банкрута,
строк виконання всіх грошових
зобов'язань та зобов'язань щодо сплати
податків і обов'язкових платежів
зазначено вважати таким, що настав;
припинено нарахування неустойки,
відсотків та інших економічних санкцій
за всіма видами заборгованості;
постановлено, що вимоги за
зобов'язаннями банкрута, що виникли під
час проведення процедур банкрутства,
пред'являються в межах ліквідаційної
процедури. Припинено стягнення з
банкрута за всіма виконавчими
документами, за винятком виконавчих
документів за вимогами про стягнення
аліментів, а також за вимогами про
відшкодування шкоди, заподіяної життю
та здоров'ю громадян. Встановлено строк
у 21 день для пред'явлення вимог
кредиторів до банкрута. Скасовано
арешти, що накладені на майно боржника
і інші обмеження щодо розпорядження
майном боржника у тому числі податкові
застави. Постановлено, що накладання
нових арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрута не
допускається. Призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Родзинського А. А. Зобов'язано
ліквідатора - арбітражного керуючого
Родзинського А. А. до 23.12.2009 р. виконати
ліквідаційну процедуру банкрута
відповідно до вимог ст. ст. 25 - 30, 47 - 49
Закону 2343-ХІІ, у тому числі подати
оголошення до офіційних друкованих
органів у десятиденний строк, відкрити
депозитний рахунок в нотаріальній
конторі для проведення розрахунків з
кредиторами, зобов'язано ліквідатора -
арбітражного керуючого Родзинського А.
А. здійснити продаж всього майна
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
Також, зобов'язано ліквідатора надати
суду обґрунтований звіт про виконану
роботу, всі докази, що свідчать про
виконання ліквідаційної процедури, у
тому числі, акти інвентаризації майна,
акти оцінки майна, звіт про виплачені
кредиторам кошти, договори
купівлі-продажу майна банкрута, копії
повідомлень органу державної
податкової служби, пенсійного фонду,
центру зайнятості про закінчення
ліквідаційної процедури, докази, що
свідчать про стягнення дебіторської
заборгованості, або докази що свідчать
про неможливість стягнення
дебіторської заборгованості,
відшкодування витрат ліквідатора, інші
документи, що свідчать про виконану
ліквідатором роботу з ліквідації
банкрута, надавати суду щомісячно
звіти про хід ліквідаційної процедури,
дані про фінансове становище і майно
боржника, використання коштів,
отриманих від реалізації майна
банкрута.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.03.2009 р. постанову
господарського суду Харківської
області від 23.12.2008 у справі №Б-39/189-08
залишено без змін, касаційну скаргу ЗАТ
"Альфа-Банк" залишено без задоволення.

Відхиляючи касаційну скаргу ЗАТ
«Альфа-Банк», в мотивувальній частині
постанови Вищий господарський суд
України зазначив, що фактів порушення
прав та законних інтересів ЗАТ
"Альфа-Банк" при винесенні постанови
господарським судом Харківської
області від 23.12.2008 р. про визнання ФО-П
ОСОБА_3 банкрутом не встановлено.

Сторони також не заперечують, що
постановою Господарського суду
Харківської області від 23 грудня 2008
року також було визнано банкрутом
фізичну особу - підприємця ОСОБА_3

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції
України, ч.2 ст. 13 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 26 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
з дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника. Накладення нових арештів або
інших обмежень щодо розпорядження
майном банкрута не допускається.

Пунктом 14 ст. 25 вказаного Закону
передбачено, що ліквідатор реалізує
майно банкрута для задоволення вимог,
включених до реєстру вимог кредиторів,
у порядку визначеному Законом.

Відповідно до ст. 26 цього ж Закону усі
види майнових активів (майно та майнові
права) банкрута, які належать йому на
праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси. Майно банкрута, що
є предметом застави, включається до
складу ліквідаційної маси, але
використовується виключно для
першочергового задоволення вимог
заставодержателя.

Згідно ч.2 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення провадження
у справі про відновлення
платоспроможності іпотекодавця або
визнання його банкрутом або при
ліквідації юридичної особи -
іпотекодавця іпотекодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
іпотеки незалежно від настання строку
виконання основного зобов'язання, якщо
іпотекодержатель і правонаступник
іпотекодавця не досягнуть згоди про
інше.

Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», а саме
підпунктом а, п. 1 ч.1 ст. 31 зазначено, що
кошти, одержані від продажу майна
банкрута, спрямовуються в першу чергу
на задоволення вимог, забезпечених
заставою. Таким чином, Банк, вимоги
якого забезпечені іпотекою, є
самостійним учасником провадження у
справах про банкрутство і стороною у
справі з конкретними правами та
обов'язками, та має право їх
реалізовувати протягом усієї
процедури банкрутства позичальника.
Більше того, законодавцем встановлені
особливі гарантії захисту кредиторів,
зобов'язання яких забезпечені
заставою, тому що вони включені до
першої черги осіб, вимоги яких
задовольняються за рахунок реалізації
майна боржника.

Крім того, суд вважає за необхідне
застосувати до спірних правовідносин
ст. 23 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», у редакції,
яка була чинною на момент реалізації
спірної нежитлової будівлі в процесі
ліквідаційної процедури, за змістом
якої з дня прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури, скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника; виконання зобов'язань
боржника, визнаного банкрутом,
здійснюється у випадках і порядку,
передбаченому Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

На думку суду продаж спірної
нежитлової будівлі було здійснено в
рамках ліквідаційної процедури
визначеної Господарським судом
Харківської області на підставі Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

При цьому ПАТ «Альфа-Банк» мав всі
необхідні права щодо стягнення
заборгованості по кредиту з ОСОБА_3
саме: в межах ліквідаційної процедури
як кредитор першої черги. Після
проведення ліквідаційної процедури
ПАТ «Альфа-Банк» не має права вимагати
звернути стягнення на предмет іпотеки,
оскільки майно реалізовано для
погашення заборгованості та належить
іншим особам.

Відповідач є добросовісним набувачем
спірного майна та не може нести
цивільно-правової відповідальності за
невиконання ОСОБА_3 основного
зобов'язання перед ПАТ «Альфа-Банк».

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 28 Закону України «Про заставу», ст.
ст. 3, 10, 11, ч. 3 ст. 61, 128, 208, 213- 215, ч. 2 ст. 223,
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» до ОСОБА_2, за участю
третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, яки брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення постановлено і надруковано
власноруч суддею Лазюк С. В. у нарадчій
кімнаті.

Головуючий: суддя
С.В. Лазюк