АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/4046/2014 Головуючий
у 1-й інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач: Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

13 березня 2014 року колегія
суддів Судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Махлай Л.Д.

- Музичко С.Г.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу
Дніпровського районного суду міста
Києва від 21 січня 2014 року в цивільній
справі за поданням головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Макаренка Сергія
Володимировича про примусове
проникнення до житла,-

в с т а н о в и л а
:

Ухвалою Дніпровського районного суду
міста Києва від 21 січня 2014 року подання
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Макаренка
СергіяВолодимировича задоволено.

Надано дозвіл головному державному
виконавцю Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
Макаренку Сергію Володимировичу на
примусове проникнення до квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2, для примусового виконання
виконавчого листа №2640/11459/12, виданого 16
серпня 2013 року Дніпровським районним
судом міста Києва.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
представник боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3
звернулася до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
Дніпровського районного суду міста
Києва від 21 січня 2014 року скасувати та
постановити нову ухвалу про відмову в
задоволенні подання головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Макаренка
СергіяВолодимировича.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
ухвала суду є незаконною та
постановлена з порушенням норм
процесуального права, при неповному
дослідженні та з'ясуванні обставин
справи. Зазначає, що в матеріалах
справи відсутні будь-які докази
надсилання боржнику вимоги державного
виконавця та належного повідомлення
боржника про дату вчинення виконавчих
дій, що свідчить про відсутність
обставин, які перешкоджають державному
виконавцю здійснювати виконавчі дії.
Крім того, наявні в матеріалах справи
акти від 14.11.2013 року та 28.11.2013 року не є
належними доказами того, що боржник не
допустив державного виконавця до
квартири для проведення виконавчих
дій, оскільки дані акти складені без
понятих, а лише державним виконавцем в
присутності представників стягувача.

В судовому засіданні представник
боржника ОСОБА_2 ОСОБА_4 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Банк Національний кредит»
Бондаренко Наталія Олександрівна
проти доводів апеляційної скарги
заперечувала, посилаючись на те, що
вона, як представник стягувача була
присутня при виходах державного
виконавця за місцем проживання
боржника, проте потрапити в квартиру
державний виконавець жодного разу не
зміг.

Представник Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
в судове засідання не з'явився, про день
та час слухання справи судом
повідомлений у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомив, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу за його
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які з'явились в
судове засідання, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_1.

16 серпня 2013 року Дніпровським районним
судом міста Києва було видано
виконавчий лист за №2604/11459/12 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності в рахунок часткового
погашення заборгованості ОСОБА_9 за
кредитним договором №3ф/207/02-98/2-1 від
22.02.2007 року перед Публічним акціонерним
товариством «Банк Національний
кредит» в розмірі 774 000 грн., шляхом
продажу на прилюдних тогах у межах
процедури виконавчого провадження,
встановленої Законом України «Про
виконавче провадження» з дотриманням
вимог Закону України «Про іпотеку».

27 серпня 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Банк Національний кредит»
звернулося до Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
з заявою про відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
листа Дніпровського районного суду
міста Києва №2604/11459/12 від 16.08.2013 року.

03 вересня 2013 року на підставі
виконавчого листа Дніпровського
районного суду міста Києва №2604/11459/12
від 16.08.2013 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві було відкрито
виконавче провадження (ВП №39608095) та
запропоновано боржнику добровільно
виконати виконавчий документ в 7-ми
денний строк з дня отримання постанови.

Цього ж дня, 03 вересня 2013 року державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
також було винесено постанову про
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1
та оголошення заборони на її
відчуження (ВП №39608095).

Дані постанови державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві рекомендованим
поштовим відправлення було надіслано
на адресу ОСОБА_2 та отримані останньою
05.10.2013 року.

В ході здійснення виконавчих дій
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, з метою здійснення
опису майна боржника, було здійснено
вихід за адресою проживання ОСОБА_2:
АДРЕСА_1, проте доступу державному
виконавцю до квартири надано не було.
За даними фактами державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві було складено
відповідні акти від 14.11.2013 року та від
28.11.2013 року.

17.01.2014 року головний державний
виконавець Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
звернувся до Дніпровського районного
суду міста Києва з поданням про надання
дозволу на примусове входження до
житлового приміщення, а саме: квартири
АДРЕСА_1.

Своє подання мотивував тим, що боржник
ухиляється від надання державному
виконавцеві можливості здійснити опис
майна боржника, що підтверджується
актами державного виконавця.

Постановляючи ухвалу про надання
дозволу головному державному
виконавцю Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
Макаренко Сергію Володимировичу на
примусове проникнення до квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2, для примусового виконання
виконавчого листа №2640/11459/12, виданого 16
серпня 2013 року Дніпровським районним
судом міста Києва, суд першої 1-ї
виходив з того, що подання головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві є обґрунтованим,
а тому наявні правові підстави для його
задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх в добровільному
порядку визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець при здійсненні
виконавчого провадження має, зокрема,
право: безперешкодно входити до
приміщень і сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ,
при необхідності примусово відкривати
їх в установленому порядку,
опечатувати ці приміщення і сховища;
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в порядку, встановленому
законодавством; звертатися до суду з
поданням про розшук боржника або
дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
іншої особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб проводити в
них огляд, у разі необхідності
примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Судом достовірно встановлено, що в
процесі здійснення виконавчих дій по
примусовому виконанню виконавчого
листа Дніпровського районного суду
міста Києва №2604/11459/12 від 16.08.2013 року
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві було здійснено
виходи за адресою проживання ОСОБА_2, а
саме: АДРЕСА_1, проте доступу державному
виконавцю до квартири надано не було.

Такі дії ОСОБА_2 унеможливлюють
примусове виконання виконавчого листа
Дніпровського районного суду міста
Києва №2604/11459/12 від 16.08.2013 року щодо
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності в рахунок часткового
погашення заборгованості ОСОБА_9 за
кредитним договором №3ф/207/02-98/2-1 від
22.02.2007 року перед Публічним акціонерним
товариством «Банк Національний
кредит» в розмірі 774 000 грн., шляхом
продажу на прилюдних тогах у межах
процедури виконавчого провадження,
встановленої Законом України «Про
виконавче провадження» з дотриманням
вимог Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи вказані обставини, колегія
суддів погоджується з висновками суду
1-ї інстанції про те, що наявні в
матеріалах справи докази
підтверджують факт ухилення боржника
від виконання своїх боргових
зобов'язань, а тому наявні всі правові
підстави для задоволення подання
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві про надання дозволу
на примусове входження до житлового
приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що
акти державного виконавця від 14.11.2013 р.
та 28.11.2013 р. не є належними доказами
того, що боржник не допустив державного
виконавця до квартири для проведення
виконавчих дій, оскільки дані акти
складені без понятих, а лише державним
виконавцем в присутності
представників стягувача, колегія
суддів вважає необґрунтованими,
оскільки зі змісту даних актів
вбачається, що вони складені державним
виконавцем за участю понятих ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 в присутності
представника стягувача БондаренкоН.О.
Крім того, дані акти державного
виконавця ніким неоспорені та не
визнані у встановленому законом
порядку недійсними.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відсутні будь-які докази надсилання
боржнику вимоги державного виконавця
та належного повідомлення боржника про
дату вчинення виконавчих дій, що
свідчить про відсутність обставин, які
перешкоджають державному виконавцю
здійснювати виконавчі дії є
безпідставними та такими, що
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ухвала суду постановлена при
неповному з'ясуванні судом обставин, що
мають значення для справи, а обставини,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими є недоведеними,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки суд повно та об'єктивно
встановив дійсні обставини справи,
дослідив надані докази та дав їм
правильну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду також не
спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що ухвала суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
постановлена з дотриманням норм
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
боржника ОСОБА_2ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду
міста Києва від 21 січня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: