ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
справа № 691/1871/13-ц
провадження № 2/691/54/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2014 року
м. Городище

Городищенський районний суд
Черкаської області в складі: судді
Синиці Л. П., за участю секретарях
судових засідань Шевченко Т.М.,
адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Городище
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про захист честі, гідності,
ділової репутації, та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о
в и в :

позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовною вимогою до ОСОБА_4, просить
зобов'язати відповідача припинити
неправомірні дії щодо приниження її
честі, гідності, ділової репутації;
зобов'язати відповідача вибачитися
перед нею в присутності жителів
будинку АДРЕСА_1; стягнути з
відповідача в рахунок відшкодування
моральної шкоди кошти, а також стягнути
судові витрати, та враховуючи
положення ст. ст. 23, 1167 ЦК України,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», «Про застосування
судами законодавства, що регулює
захист честі, гідності і ділової
репутації громадян та організацій»,
оцінює завдану шкоду та вважає, що з
відповідачки необхідно стягнути
моральну шкоду в сумі 2000,00грн..

В обґрунтування заявленого, позивач
посилається на те, що вона проживає в
багатоквартирному будинку АДРЕСА_1, по
сусідству проживає відповідач з якою
на протязі тривалого часу перебуває в
неприязних стосунках. 24 жовтня 2013р. в
денний час, біля 14год., коли збиралася
на присадибну ділянку, розташовану
біля будинку, ОСОБА_4 перебуваючи в
під'їзді будинку стала сваритися,
висловлюючись нецензурною лайкою та
обзиваючи непристойними словами за те,
що нібито собака злякала її дитину,
хоча собаки на той час в під'їзді не
було. При цьому ОСОБА_4 з такою силою
зачинила двері квартири, що з лутки
посипалася штукатурка. Це все чули
сусіди по будинку ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7. Через деякий час знову вийшовши
із своєї квартири зустріла
відповідачку, яка знову стала
обзиватися нецензурними,
непристойними словами, погрожувати
фізичним насильством, при цьому
нанесла декілька ударів по голові,
спричинивши незначну фізичну біль, а
потім облила водою. Це все відбулося в
присутності вищеназваних сусідів, які
чули та бачили, що витворяла
відповідач. Неправомірними діями
відповідача принижена честь та
гідність, ділова репутація, ще працює
лікарем, а також заподіяно моральну
шкоду, яка виразилася в моральних
стражданнях та переживаннях, оскільки
відповідачка принизила її перед іншими
людьми. Переживає, хвилюється,
погіршився стан здоров'я і у зв'язку з
чим неодноразово зверталася за
медичною допомогою. Всі ці приниження
честі, гідності та ділової репутації з
боку відповідачки ОСОБА_4 тривають на
протязі значного часу, біля двох років.
Неправомірними діями відповідачки
ОСОБА_4 завдано моральну шкоду, яка
виразилася в моральних стражданнях та
переживаннях, порушенні душевної
рівноваги, погіршення стану здоров'я, в
зв'язку з тим, що була ображена та
принижена в присутності сусідів.

Позивач, у судовому засіданні, заявлені
вимоги щодо зобов'язання відповідача
припинити неправомірні дії щодо
приниження її честі, гідності, ділової
репутації; зобов'язання відповідача
вибачитися перед нею в присутності
жителів будинку АДРЕСА_1, не підтримує,
вважає, що в рахунок відшкодування
моральної шкоди з відповідача буде
достатньо стягнути 2000,00грн., та судові
витрати в розмірі 2000,00грн. за надання
правової допомоги. Та зазначає, що сім'я
ОСОБА_4, в тому числі й відповідач,
постійно себе веде по відношенню до
жителів будинку за АДРЕСА_1, в т.ч. і до
неї, грубо, виражається нецензурною
лайкою, постійно конфліктують. Після
події, яка сталася 24.10.2013р., а саме,
відповідач виражалася нецензурною
лайкою, погрожувала фізичною
розправою, ображала, наносила удари по
голові, поливала водою та викидала
сміття, стала сильно переживати,
хвилюватися, погіршився стан здоров'я,
зверталася, неодноразово, за медичною
допомогою. ОСОБА_4 своїми
неправомірними діями завдала
моральної шкоди, яка виразилася в
моральних стражданнях та переживаннях,
порушені душевної рівноваги,
погіршення стану здоров'я, в зв'язку з
тим, що була ображена та принижена в
присутності свідків. З приводу цих та
інших подій зверталася до
правоохоронних органів, які перевіряли
поведінку відповідача, але остання
ніяких результатів не дала. Отримавши
висновок по перевірці та
проконсультувавшись з адвокатом,
вирішила не оскаржуючи прийняте
рішення, а звертатися до суду за
захистом честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди. Представник позивача, заявлені
вимоги підтримав у повному обсязі,
вказавши, що 24.10.2013р. між позивачем та
відповідачем відбулася сварка, яку
чули жителі будинку, сусіди позивача,
відповідач ображала, била по голові та
обливала водою позивача, і це
підтвердили в суді свідки ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, які зазначили, що
відповідач неодноразово у їх
присутності обзивала, всіляко
принижувала позивача, вони між собою
постійно конфліктують, а свідок ОСОБА_9
засвідчила, що того дня коли відбувся
конфлікт між позивачем та відповідачем
через собаку позивача та сина
відповідача, собаки у під'їзді не
побачила. Працівники міліції, яким було
доручено провести перевірку за заявою
позивача неправомірних дій
відповідача, що мали місце 24.10.2013р., не
опитали всіх жителів під'їзду, які
могли чути сварку, тобто належним чином
не виконали свою роботу, що і було
підставою для постановлення висновку
перевірки а не порушення кримінального
провадження та притягнення до
відповідальності відповідача, і саме
це слугувало зверненню до суду, з
вимогою на відшкодування завданої
моральної шкоди, яка виразилася у
принижені честі, гідності та ділової
репутації позивача.

Відповідач, представник відповідача -
адвокат, у судовому засіданні позовні
вимоги не визнали, заперечили,
пославшись на те, що позивач,
представник позивача не довели їх,
допитані свідки плуталися у своїх
показаннях, позивач отримавши висновок
перевірки, яка проводилася
Городищенським РВУМВС України в
Черкаській області по факту, що мало
місце 24.10.2013р., не оскаржила його,
фактично погодившись з тим, що свідків
події не встановлено. При цьому,
відповідач зазначила, що вона не
вважає, що якимось чином посягла на
честь, гідність, ділову репутацію
позивача, завдавши їй моральної шкоди,
вона, як мати захищала свою дитину від
собаки позивача, яка гуляє без
намордника та без господаря по під'їзду
будинку та прилеглій території, і
24.10.2013р. коли неповнолітня дитина
поверталася зі школи, біля другої
години дня, перелякана зайшла, та
сказала, що собака позивача гавкала на
нього, і він боявся заходити до
під'їзду, вийшла і зробила зауваження
позивачу щодо належного утримання
собаки, виникла сварка, відбулась
словесна перепалка, нецензурною лайкою
не ображала позивача, не била, не
погрожувала та не обливала водою
позивача. Зі сторони останньої чула в
свою адресу погрози та різні образливі
слова, нецензурну лайку. Позивач сама
майже всім жителям під'їзду будинку
АДРЕСА_1, розповіла та розповсюдила
інформацію, неправдиву, що сталося між
ними, свідків, крім неповнолітньої
дитини, яка знаходилася у квартирі, не
було, подія відбулася у під'їзді
будинку. Про даний конфлікт нікому із
сторонніх не розповідала.

Суд, розглянувши позов з врахуванням
того, що позивач не підтримує заявлені
вимоги в частині захисту честі,
гідності, ділової репутації,
заслухавши пояснення сторін, свідчення
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
оглянувши матеріали перевірок
Городищенського РВ УМВС України в
Черкаській області по заявах ОСОБА_3
зареєстрованих в ЖЄО РВ УМВС за №2203 від
24.10.2013р., за №2379 від 18.11.2013р., та вивчивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, та враховуючи положення
цивільно-процесуального законодавства
позивач повинен довести підставу
позову, тобто обставини, з якими він, як
з юридичними фактами, пов'язує свою
матеріально-правову вимогу, а суд
повинен з'ясувати обставини, які
пов'язані саме з предметом спору,
встановити характер правовідносин,
зумовлених фактами, що мають місце, та
правові норми, якими врегульовані ці
правовідносини - ст. 214 ЦПК України.

Отже, позивач (представник позивача)
повинен зазначити і довести підставу
позову, тобто обставини, з якими він, як
з юридичними фактами, пов'язує свою
матеріально-правову вимогу.

Предметом вимоги позивача ОСОБА_3 є
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок подій, що мали місце
24.10.2013р. між позивачем та відповідачем
ОСОБА_4, та яка виразилася у принижені
честь, гідності і ділової репутації, в
моральних стражданнях та переживаннях,
порушенні душевної рівноваги,
погіршення стану здоров'я, адже було
порушено її особисті немайнові права
(ображена та принижена в присутності
сусідів).

Статтею 34 Конституції України, кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
переконань і поглядів. Разом з тим,
кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції та законів
України, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей - ст. 68
Конституції України. Праву на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань відповідає
обов'язок не поширювати про особу
недостовірну інформацію та таку, що
ганьбить її гідність, честь чи ділову
репутацію. У зв'язку з цим ст. 32
Конституції України, передбачено
судових захист права спростовувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути -
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди - ст. 16 ЦК України.

Законодавство України, також
передбачає, що кожен має право на
повагу до його гідності та честі, які є
недоторканими, і в разі його порушення
фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі. Суть вказаної норми,
закріплена і в міжнародних
законодавчих актах, так у ст. 13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950р., яка
ратифікована Україною, зазначено, що
кожен, чиї права та свободи, визнані в
цій Конвенції (ст.ст. 10, 11 - для охорони
моралі, для захисту репутації, для
захисту прав і свобод) було порушено,
має право на ефективний засіб
юридичного захисту в національному
органі, навіть якщо таке порушення було
вчинене особами, які здійснювали свої
офіційні повноваження.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої порушенням її прав. Моральна
шкода полягає: у приниженні честі,
гідності, а також ділової репутації
фізичної особи.

Позови про захист гідності, честі чи
ділової репутації, відповідно до п.6
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» від
27.02.2009р. №1, вправі пред'явити фізична
особа у разі поширення про неї
недостовірної інформації, яка порушує
її особисті немайнові права, а також
інші заінтересовані особи (зокрема,
члени її сім'ї, родичі), якщо така
інформація прямо чи опосередковано
порушує їхні особисті немайнові права.

Вбачається та підтверджено
матеріалами справи, що між позивачем та
відповідачем існують неприязні
стосунки, 24.10.2013р. близько 14год. 00хв. між
ОСОБА_3, позивачем у справі, та ОСОБА_4,
відповідачем, виникла конфліктна
ситуація, остання зробила зауваження
щодо належного утримання собаки, так як
її син повертаючись до дому зі школи у
під'їзді будинку АДРЕСА_1 злякався
собаки позивача.

Згідно п.15 вищенаведеної постанови,
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, при розгляді
справ про захист честі та гідності,
ділової репутації фізичної особи, є
сукупність таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної особи,
тобто позивача; в) поширення
недостовірної інформації, тобто такої,
яка не відповідає дійсності; г)
поширення інформації, що порушує
особисті немайнові права, тобто або
завдає шкоди відповідним особистим
немайновим благам, або перешкоджає
особі повно і своєчасно здійснювати
своє особисте немайнове право. Згідно
з частиною третьою статті 277 ЦК
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності). Негативною слід
вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів
моралі, загальновизнаних правил
співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.

Способами захисту гідності, честі чи
ділової репутації від поширення
недостовірної інформації, згідно п.27
постанови Пленуму Верховного Суду
України за №1 від 27.02.2009р., можуть бути,
крім права на відповідь та
спростування недостовірної
інформації, також і вимоги про
відшкодування збитків та моральної
шкоди, заподіяної такими порушеннями
як фізичній, так і юридичній особі.
Зазначені вимоги розглядаються у
відповідності до загальних підстав
щодо відповідальності за заподіяння
шкоди.

Згідно ст. ст. 1166, 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 пояснила, що приблизно о 08год.
10хв. 24.10.2013р. особисто чула крики ОСОБА_4,
гуркіт дверима, а про конфлікт між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який відбувся з ранку
24.10.2013р. їй стало відомо від позивача,
розповіла, що сталося та показала
мокрий одяг, бачила велику калюжу води
у під'їзді як прийшла з роботи, зі слів
ОСОБА_3, ОСОБА_4 полила її водою під час
сварки та декілька раз вдарила по
голові, ображала. Свідок ОСОБА_14
зазначила, що ОСОБА_4 постійно ображає
ОСОБА_3, називає її різними
нецензурними словами та постійно
вчиняє сварки із жителями під'їзду
будинку АДРЕСА_1, як розповіла ОСОБА_3
24.10.2013р. сварка із ОСОБА_4 виникла через
собаку позивача, яка нібито накинулася
на сина відповідача коли він
повертався зі школи, особисто не чула,
зі слів ОСОБА_3 знає, що ОСОБА_4 била її
кулаками по голові, облила водою, цього
ж дня після 13год. 00хв. у під'їзді чула
різний шум, стукіт дверей, вийшовши із
квартири, побачила ОСОБА_3, яка стояла
мокра з голови до ніг, шапка та окуляри
були на сторону, допомогла зібрати
сміття, що було розсипане, що сталося
позивач не могла розповісти, що
відбувалося далі не знає, пішла на 15год.
00хв. на роботу. Свідок ОСОБА_7
повідомила, що ОСОБА_4 веде себе
зневажливо по відношенню до жителів
будинку АДРЕСА_1, постійно ображає їх,
порушує порядок у будинку, на
зауваження погрожує, та зазначила, що
сварка між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була зранку
24.10.2013р., приблизно півгодини,
перебуваючи у своїй квартирі чула як
голосно кричала ОСОБА_4, ображала,
обзивала нецензурними словами ОСОБА_3,
потім полилася вода, як закінчилася
сварка вийшла із своєї квартири та
побачила велику калюжу води на східцях,
на другий день коли була на подвірї
біля будинку зустріла ОСОБА_3, яка
розповіла, що ОСОБА_4 під час
вчорашньої сварки вдарила її по голові,
облила водою.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що позивач із
сусідками по будинку постійно
ображають його та його дружину - ОСОБА_4,
вигукують в спину образливі слова,
плюються в їх сторону, їм не
подобається все, що пов'язано з нашою
сімєю, 24.01.2013р. приблизно біля 14год. 00хв.
коли був у дома на обіді, почув як у
під'їзді гавкає собака ОСОБА_3 та
побачив як жителька будинку ОСОБА_9
провела сина у будинок, він тоді
повертався зі школи, був зляканий,
плакав, дружина вискочила із квартири і
забрала сина, після чого поїхав на
роботу, а коли повернувся у вечері до
дому, то дружина плакала та пила
заспокійливе, та розповіла, що ОСОБА_3
хотіла облити її водою, але вийшло так,
що облила сама себе та під наші вхідні
двері висипала сміття, дружина ніколи
не ображає ОСОБА_3, не принижує її, що
неможна сказати про позивача. Свідок
ОСОБА_11 пояснила, що знає як ОСОБА_3 при
онукові постійно ображає невістку -
ОСОБА_4, виражається нецензурними
словами, в її адресу показує дулі,
плюється, 24.10.2013р. подзвонив онук та
розповів, що сталося близько другої
години дня коли він повертався до дому
зі школи, казав, що мама - ОСОБА_4
сварилася з ОСОБА_3 через собаку, яка
нападала, гавкала на нього та дуже
налякала, після цієї події дитина
боїться сам повертатися зі школи.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні
засвідчила той факт, що гуляючи із
своєю онукою біля під'їзду будинку
АДРЕСА_1, 24.10.2013р. бачила як син ОСОБА_4
повертаючись із школи, скільки це було
годин не знає, зайшовши до пі їзду,
вискочив переляканий та сказав що
злякався собаки, коли зайшли до
під'їзду ніякої собаки не було, у
під'їзді вхідних дверей не має, собака
ОСОБА_3 середнього зросту, може вільно
заходити і виходити, постійно сама
гуляє на вулиці, гавкає, але без діла ні
на кого не нападає, не агресивна.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 пояснили, що
працюючи у районному відділі міліції
перевіряли письмові заяви ОСОБА_3 щодо
конфліктних ситуацій, які виникають
між нею та ОСОБА_4, а саме, 24.10.2013р. та
18.11.2013р., були допитані свідки, зроблені
висновки із встановленого, при цьому,
ОСОБА_6 пояснила, що 24.10.2013р. ніякої
сварки, конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
не чула і не бачила, інших можливих
свідків подій встановити не
представилося можливими, по проведених
перевірках 28.10.2013р. та 23.11.2013р. зроблено
висновок, роз'яснено ОСОБА_3 право
звернення в приватному порядку до суду.

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного
Суду України за №4 від 31.03.1995р. «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової
шкоди)» вказує, що під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб, та яка
полягає у душевних стражданнях, у
порушенні нормальних життєвих
зв'язків, у порушенні стосунків з
оточуючими, у принижені честі,
гідності, у приниженні ділової
репутації фізичної або юридичної
особи, це втрати немайнового характеру
внаслідок страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі, незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб і особа
має право на відшкодування завданої,
внаслідок порушення її права,
моральної шкоди.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору -
п.5 вищенаведеної постанови.

Згідно п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України за №4 від
31.03.1995р., розмір відшкодування
моральної шкоди залежить від характеру
та обсягу страждань (душевних,
психічних), яких зазнав позивач,
зокрема, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану та
інше, виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Аналізуючи вищенаведені норми діючого
законодавства, суд приходить до
висновку, що позивач повинна довести
факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено її особисті
немайнові права - п. 18 постанови
Пленуму Верхового Суду України за №1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» від
27.02.2009р..

Відповідно до п.19 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27.02.2009р. №1, якщо
суб'єктивну думку висловлено в
брутальній, принизливій чи
непристойній формі, що принижує
гідність, честь чи ділову репутацію, на
відповідача може бути покладено
обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Суд, критично ставиться до пояснень
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_7, які
перебувають у неприязних стосунках з
ОСОБА_4, відповідачем у справі, і які, як
з'ясовано у судовому засіданні, не були
присутні під час конфлікту між
сторонами у справі 24.10.2013р., і котрі не
називають висловлювань відповідача, що
були адресовані позивачу, так як не
могли чути цього, та які путаються у
своїх свідченнях щодо часу його
виникнення, та бере до уваги матеріали
перевірок по заяві ОСОБА_3 з висновками
яких остання погодилася.

Отже, судом не встановлено, що вислови
відповідача, які мали місце 24.10.2013р. під
час конфлікту з ОСОБА_3, мали на меті
принизити честь та гідність чи ділову
репутаціюостанньої, і оскільки права
позивача цим не порушені, не можуть
бути задоволені і вимоги про
відшкодування моральної шкоди.

Суд звертає увагу позивача, що
"нанесення ударів по голові, обливання
водою, викидання сміття, хлопання
дверими", як вказує остання, і мали
місце зі сторони відповідача у під'їзді
будинку, є грубе порушення
громадського порядку, за що
передбачена або адміністративна або
кримінальна відповідальність, і лише
при доведені цього, що здійснюється
іншим видом судочинства, можливе
відшкодування моральної шкоди.

У зв'язку з цим, суд, вважає, що
позивач, представник позивача не
довели свого позову, що є їх обов'язком
відповідно до засад змагальності
процесу за ст. 10 ЦПК України, з
врахуванням того, що судом було
створено всі умови для змагального
процесу та роз'яснено позивачу,
представнику позивача їх права,
обов'язки, які передбачені
цивільно-процесуальним законодавством
держави, і відповідно не підлягають до
задоволення, заявлені позовні вимоги
щодо відшкодування моральної шкоди.

Що стосується позовних вимог про
захист честі, гідності, ділової
репутації, а саме, зобов'язати
відповідача припинити неправомірні
дії щодо приниження її честі, гідності,
ділової репутації; зобов'язати
відповідача вибачитися перед нею в
присутності жителів будинку АДРЕСА_1,
то у задоволенні останніх слід
відмовити унаслідок не підтримання їх
позивачем.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.89
ЦПК України, у разі відмови позивача
від позову, витрати відповідача за його
заявою стягуються з позивача.

Отже, суд, стягує з ОСОБА_3, позивача у
справі, судові витрати в розмірі
1400,00грн. на користь відповідача по
справі, що узгоджується з вимогами
діючого законодавства, так як вважає їх
підтвердженими належним чином.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 10, 11, 13 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод від
04.11.1950р., ст. ст. 32, 34, 68 Конституції
України, ст. ст. 15, 16, 23, 277, 1166, 1167
Цивільного Кодексу України, п.6, п.16, п.18,
п.19, п.27 Постанови Пленуму Верховного
Суду України за №1 «Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
від 27.02.2009 року, п.3, п.5, п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» №4 від 31.03.1995 року, ст. ст. 3, 5, 10,
30, 60, 61, 88, 89, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш
и в :

у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про захист честі, гідності,
ділової репутації, відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_2 судові
витрати в розмірі 1400 (однієї тисячі
чотириста) грн. 00коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через
Городищенський районний суд
Черкаської області шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя Л. П. Синиця