У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Євтушенко О.І., Ситнік О.М., Карпенко
С.О., Юровської Г.В.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ЕнергоБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про стягнення заборгованості за
кредитним договором; за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства «ЕнергоБанк»
про визнання кредитного договору
недійсним, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 на рішення
Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 30 серпня
2013 року та рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 22 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «ЕнергоБанк» (далі - ПАТ
«ЕнергоБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 08 липня
2008 року між ним та ОСОБА_6 укладено
договір про надання кредиту № 25, згідно
з умовами якого останній отримав
кредит у розмірі 270 тис. доларів США
строком до 05 липня 2013 року для добудови
житлового будинку.

На забезпечення виконання умов
договору 08 липня 2008 року між банком та
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 укладені договори
поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним
договором станом на 10 червня 2013 року
утворилася заборгованість у розмірі 421
576,59 доларів США, що за курсом
Національного Банку України (далі - НБУ)
еквівалентно 3 369 661 грн 68 коп.,
яку позивач просив солідарно стягнути
з відповідачів.

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зустрічним позовом, у якому
просив визнати договір № 25 про надання
кредиту від 08 липня 2008 року недійсним,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він
уклав вказаний договір під впливом
тяжкої обставини (важкої хвороби
колишньої дружини) та на вкрай
невигідних умовах.

Рішенням Миколаївського районного
суду Миколаївської області від 30
серпня 2013 року позов ПАТ «ЕнергоБанк»
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь
ПАТ «ЕнергоБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 421 576,59 доларів США, що
за куртом НБУ еквівалентно 3 369 661 грн
68 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 22 жовтня 2013
року рішення Миколаївського районного
суду Миколаївської області від 30
серпня 2013 року у частині задоволення
позову ПАТ «ЕнергоБанк» змінено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7
на користь ПАТ «ЕнергоБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 08 липня 2008 року № 25, укладеним між
ПАТ «ЕнергоБанк» і ОСОБА_6, у розмірі 421
576,59 доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно 3 369 661 грн 68 коп., яка
складається з: 244 352,28 доларів США -
заборгованість за кредитом
(еквівалентно 1 953 107 грн 77 коп.), 129 285,90
доларів США - заборгованість за
відсотками (еквівалентно 1 033 382 грн 20
коп.), 16 056,25 доларів США -
пеня за прострочення сплати відсотків
(еквівалентно 128 337 грн 61 коп.), 31 882,16
доларів США - пеня за прострочення
погашення кредиту (еквівалентно 254 834
грн 10 коп.).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8
на користь ПАТ «ЕнергоБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 08 липня 2008 року № 25, укладеним між
ПАТ «ЕнергоБанк» і ОСОБА_6, у розмірі 421
576,59 доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно 3 369 661 грн 68 коп.,
яка складається з 244 352,28 доларів США -
заборгованість за кредитом
(еквівалентно 1 953 107 грн 77 коп.), 129 285,90
доларів США - заборгованість за
відсотками (еквівалентно 1 033 382 грн 20
коп.), 16056, 25 доларів США - пеня
за прострочення сплати відсотків
(еквівалентно 128 337 грн 61), 31 882,16 доларів
США - пеня за прострочення погашення
кредиту (еквівалентно 254 834 грн 10 коп.).
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_9, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
банку відмовити, зустрічний позов
задовольнити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути частково
задоволена.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції керувався тим, що
ОСОБА_6 неналежно виконував
зобов'язання за кредитним договором, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість, що має бути стягнута з
відповідачів згідно з вимогами статей
1050, 526, 554 ЦК України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
апеляційний суд керувався тим, що
вказана заборгованість має бути
стягнута у солідарному порядку з
позичальника і кожного з поручителів
окремо.

Із такими висновками погодитися не
можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судом у повному обсязі
не дотримано.

Встановлено, що 08 липня 2008 року між
акціонерним банком «ЕнергоБанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«ЕнергоБанк», та ОСОБА_6
укладено договір про надання кредиту №
25, згідно з умовами якого останній
отримав кредит у розмірі 270 тис. доларів
США зі сплатою 17 % річних строком
до 05 липня 2013 року для добудови
житлового будинку (а.с. 93−?94).

На забезпечення виконання зобов'язань
за договором 08 липня 2008 року між
акціонерним банком «ЕнергоБанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«ЕнергоБанк», та ОСОБА_7 укладений
договір поруки № 25К-2, згідно з яким
ОСОБА_7 поручилась перед банком за
належне виконання ОСОБА_6
своїх зобов'язань за кредитним
договором (а.с. 99−?101).

08 липня 2008 року між акціонерним банком
«ЕнергоБанк», правонаступником якого є
ПАТ «ЕнергоБанк», та ОСОБА_8 укладений
договір поруки № 25К-3, згідно з яким
ОСОБА_8 поручилась перед банком за
належне виконання ОСОБА_6 своїх
зобов'язань за кредитним договором (а.с.
95−?98).

Відповідно до ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до роз'яснень п. 24 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», відповідно до ч. 4 ст. 559
ЦК порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. При вирішенні таких спорів
суд має враховувати, що згідно зі
статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.
Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
строк його дії встановлено до 05 липня
2013 року. За п. 4.2. банк мав право стягнути
достроково з позичальника всю суму
заборгованості, враховуючи відсоток
пені, при невиконанні позичальником
договірних зобов'язань, використання
кредиту не за цільовим призначенням,
надання банку недостовірних даних про
свій фінансовий стан, а також при
погіршення фінансового стану
позичальника (а.с. 93).

За п. 4.2. договорів поруки порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання за
кредитним договором (а.с. 97, 99).

12 січня 2012 року у зв'язку з невиконанням
ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним
договором перед ПАТ «ЕнергоБанк»
банком була направлена письмова вимога
до позичальника про дострокове
повернення кредиту та процентів
протягом місяця від дати отримання
цієї вимоги. Зазначена вимога отримана
ОСОБА_6 18 січня 2012 року. Граничним
строком виконання основного
зобов'язання позичальника перед
кредитором, встановленим банком
відповідно до умов кредитного
договору, був 18 лютого 2012
року. Аналогічні вимоги були
направлені поручителям та отримані
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 14 та 17 січня 2012 року
відповідно.

Після настання нового строку виконання
зобов'язання за договором № 25
про надання кредиту банк вимоги до
поручителів про виконання зобов'язання
не направляв.

Позов до поручителів пред'явлено 30
серпня 2012 року, тобто після спливу
встановленого ч. 4 ст. 554 ЦК України
шестимісячного строку.

Оскільки у договорах поруки не
встановлено строк, після закінчення
якого припиняється порука, а умови цих
договорів про дію поруки до повного
припинення всіх зобов'язань боржника
за основним договором не є
встановленням такого строку, та,
ураховуючи, що кредитор протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання, який
був установлений кредитором
відповідно, не пред'явив вимоги до
поручителів, суд помилково дійшли
висновку про наявність підстав для
стягнення з поручителів
заборгованості за кредитним договором.

Такі висновки узгоджуються з правовими
позиціями Верховного Суду України,
висловленими у постановах від 23 травня
2012 року № 6-33цс12 та від 16 жовтня 2013 року
№6-107цс13.

Апеляційний суд не встановив обставини
справи та не дослідив і не надав оцінки
доказам, що є у матеріалах цивільної
справи, тому колегія суддів вважає, що
рішення апеляційного суду у частині
задоволення позовних вимог ПАТ
«ЕнергоБанк» має бути скасоване, а
справа передана на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Щодо відмови у задоволенні зустрічного
позову, то колегія суддів вважає, що
суди правильно відмовили у задоволенні
зустрічного позову, оскільки договір
кредиту за своєю правовою природою є
договором приєднання. ОСОБА_6 не надано
доказів, що вказаний договір було
укладено на вкрай невигідних умовах та
під впливом тяжких для нього обставин,
оскільки для визнання договору
недійсним відповідно до вимог ст.
233 ЦК України необхідна наявність двох
зазначених умов.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 22 жовтня
2013 року у частині задоволення
позовних вимог ПАТ «ЕнергоБанк»
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.А.
Макарчук Судді: О.І.
Євтушенко С.О. Карпенко О.М. Ситнік Г.В.
Юровська