Головуючий в 1 інстанції Потапенко А.В.
Справа № 374/4/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014
м. Ржищів

Ржищівський міський суд
Київської області в складі:

головуючого судді -
Потапенка А.В.,

за участі:

секретаря - Проценко
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ржищівського
міського суду Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ржищівської міської ради Київської
області, треті особи: реєстраційна
служби Ржищівського міського
управління юстиції Київської області,
Ржищівська міська державна
нотаріальна контора, про скасування
заборони на відчуження житлового
будинку, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року до Ржищівського
міського суду Київської області
надійшла вказана вище позовна заява
ОСОБА_1, в якій позивач просить зняти
заборону на відчуження житлового
будинку по АДРЕСА_1, накладену
Ржищівською міською державною
нотаріальною конторою на підставі
рішення Ржищівського міського суду
Київської області від 21 грудня 2006 року.

Обгрунтовуючи свої позовні
вимоги позивач вказала, що вона є
спадкоємцем першої черги на
спадкування за заповітом після смерті
матері, але не може оформити спадщину
оскільки згідно рішення Ржищівського
міського суду Київської області від
21 грудня 2006 року по справі № 2-145/06
було накладено заборону на відчуження
спадкового будинку у зв'язку з
позбавленням дочки позивача - ОСОБА_2
батьківських прав щодо неповнолітньої
ОСОБА_3 рішенням виконавчого комітету
Ржищівської міської ради від 26 червня
2001 року № 141 позивача було призначено
опікуном над її онукою - ОСОБА_3
Заборона на відчуження вказаного
житлового будинку внесено до реєстру
заборон під № 4462674 Ржищівською міською
державною нотаріальною конторою, у
зв'язку з цим нотаріус відмовила
позивачу у оформленні спадщини.

Позивач вказує, що з досягненням
повноліття її онукою - ОСОБА_3 відпала
необхідність в забороні на відчуження
житла, оскільки згідно ст. 17 Закону
України "Про охорону дитинства"
накладення такої заборони стосується
лише майна дітей.

Обгрунтовуючи вимоги позову,
позивач посилається на вимоги ст. 250 СК
України, ст. ст. 76, 77 ЦК України, п.п. 5.5
Правил опіки та піклування,
затверджених наказом Державного
комітету України у справах сім'ї та
молоді, Міністерства освіти України,
Міністерства охорони здоров'я України,
Міністерства праці та соціальної
політики України від 26 травня 1999 року №
34/166/131/88.

У зв'язку з вищезазначеним,
необхідність в забороні відчуження
житла, в якому проживає неповнолітня
ОСОБА_3, відпала. Однак, оскільки, дана
заборона була накладена рішенням суду,
то і скасована вона може бути лише в
судовому порядку.

У судове засіданні позивач не
з'явилась, подавши заяву про розгляд
справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, подавши заяву
про розгляд справи за її відсутності,
проти позовних вимог не заперечували.

Представники третіх осіб у судове
засідання не з'явились, представник
Ржищівської міської державної
нотаріальної контори подала заяву про
розгляд справи за її відсутності, проти
позовних вимог не заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
такого.

Судом встановлено, що згідно
свідоцтва про право особистої
власності на жилий будинок № 1110 від 30
червня 1971 року встановлено, що жилий
будинок по АДРЕСА_1
належить ОСОБА_4 (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про смерть,
серії НОМЕР_1 від 18 березня 2008 року,
власник зазначеного будинку - ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

Рішенням Ржищівського міського
суду Київської області від 21 грудня 2006
року позовні вимоги Ржищівської
міської ради Київської області в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав задоволено в повному обсязі,
ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав
стосовно неповнолітньої ОСОБА_3,
вирішено питання про стягнення
аліментів, а також накладено заборону
відчуження житла неповнолітньої
ОСОБА_3, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 14-17).

Згідно листа Ржищівської міської
державної нотаріальної контори № 459/01-16
від 18 грудня 2013 року, ОСОБА_1
повідомлено, що відповідно до рішення
Ржищівського міського суду Київської
області від 21 грудня 2006 року по справі
№ 2-145/06 зареєстрована заборона
відчуження на житловий будинок по
АДРЕСА_1. Оскільки підстави для
існування обтяження відпали, тому
орган, який прийняв рішення щодо
накладення обтяження, повинен винести
рішення про його припинення.

Згідно копії паспорта, серії
НОМЕР_2 ОСОБА_3, 12 грудня 1995 року має
паспорт громадянина України, виданий
Ржищівським МВМ ГУ МВС України в
Київській області 9 лютого 2012 року.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до довідки №4-52-2074 від
18 грудня 2013 року, виданої виконавчим
комітетом Ржищівської міської ради
Київської області позивач ОСОБА_1
проживає в АДРЕСА_1 разом із онукою
ОСОБА_3

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦК України
опіка припиняється у разі досягнення
підопічним чотирнадцяти років. У цьому
разі особа, яка здійснювала обов'язки
опікуна, стає піклувальником без
спеціального рішення щодо цього.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 77 ЦК
України піклування припиняється у
разі досягнення фізичною особою
повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону
України "Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування" за дітьми-сиротами та
дітьми, позбавленими батьківського
піклування, а також особами з
їх числа зберігається право на житло,
в якому вони проживали з батьками,
рідними до встановлення опіки,
піклування, влаштування в прийомні
сім'ї, дитячі будинки сімейного типу,
заклади для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського
піклування, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 4 ст. 17 Закону
України "Про охорону дитинства" суд у
разі позбавлення батьків
батьківських прав або відібрання
дитини без позбавлення батьківських
прав одночасно накладає заборону на
відчуження майна та житла дітей, про
що повідомляє нотаріуса за місцем
знаходження майна та житла.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону
України "Про охорону дитинства" у разі
передачі дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування,
під опіку чи піклування, влаштування в
будинки дитини, дитячі будинки,
школи-інтернати, дитячі будинки
сімейного типу та прийомні сім'ї жиле
приміщення, в якому вони проживали,
зберігається за дітьми протягом усього
часу перебування їх в цих закладах, у
опікунів чи піклувальників, дитячому
будинку сімейного типу, прийомній
сім'ї незалежно від того, чи проживають
у жилому приміщенні, з якого вибули
діти, інші члени сім'ї. Жиле приміщення,
яке зберігається за дітьми, може
бути передано в оренду іншим
громадянам на строк до повернення
дітей із зазначених закладів, від
опікунів чи піклувальників, з
прийомної сім'ї чи дитячого будинку
сімейного типу. Порядок збереження і
передачі в оренду жилого приміщення
та іншого майна дитини затверджується
Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. п. 5.1 п. 5
глави 15 "Накладання та зняття заборони
щодо відчуження нерухомого майна
(майнових прав на нерухоме майно) і
транспортних засобів, що підлягають
державній реєстрації" Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 22 лютого 2012 року
№ 296/5, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 лютого 2012 року за
№ 282/20595нотаріус, який накладав
заборону, знімає заборону відчуження
майна при одержанні повідомлення:
кредитора про погашення позики; про
припинення (розірвання, визнання
недійсним) договору застави (іпотеки);
про припинення договору іпотеки у
зв'язку з набуттям іпотекодержателем
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання, після припинення
договору іпотеки у зв'язку з
відчуженням іпотекодержателем
предмета іпотеки; про припинення,
розірвання, визнання недійсним
договору ренти, довічного утримання
(догляду), спадкового договору; органів
опіки та піклування про усунення
обставин, що обумовили накладення
заборони відчуження майна дитини; про
скасування рішення суду про оголошення
фізичної особи померлою або закінчення
п'ятирічного строку з часу видачі
свідоцтва про право на спадщину на
майно особи, оголошеної померлою; про
смерть другого з подружжя, що склали
спільний заповіт; про скасування
рішення суду про позбавлення батьків
дитини батьківських прав або
відібрання дитини без позбавлення
батьківських прав; про смерть
відчужувача за спадковим договором або
про смерть другого з подружжя, що
уклали спадковий договір; про
відчуження майна, переданого під
виплату ренти; за рішенням суду; в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси юридичних
осіб, державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК
України передбачає право кожної особи
на захист свого цивільного права у
разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа також має
право на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає
об'єктом захисту порушене, невизнане
або оспорене право чи цивільний
інтерес. Порушення права пов'язано з
позбавленням його володільця
можливості здійснити (реалізувати)
своє право повністю або частково. При
оспоренні або невизнанні права виникає
невизначеність у праві, викликане
поведінкою іншої особи. Таким чином,
порушення, невизнання або оспорення
суб'єктивного права є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту.

Отже, враховуючи викладене, а
також те, що ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_3 є
повнолітньою, відпала необхідність в
забороні відчуження житла, а саме:
жилого будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, тому цю заборону
необхідно скасувати.

Керуючись ст.ст. 17, 25 Закону
України " Про охорону дитинства" від 26
квітня 2001 року № 2402-ІІІ, ст. 32 Закону
України "Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування" від 13 січня 2005 року № 2342-ІV,
ст. ст. 3, 4, 15, 76, 77 ЦК України, ст. ст. 10-11,
57-60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Ржищівської міської ради Київської
області, треті особи: реєстраційна
служби Ржищівського міського
управління юстиції Київської області,
Ржищівська міська державна
нотаріальна контора, про скасування
заборони на відчуження житлового
будинку, - задовольнити в повному
обсязі.

Скасувати заборону на відчуження
житлового будинку по АДРЕСА_1,
накладену Ржищівською міською
державною нотаріальною конторою на
підставі рішення Ржищівського
міського суду Київської області від
21 грудня 2006 року.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: