Справа №589/6593/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Євдокімова О. П.Номер
провадження 22-ц/788/575/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 53
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М., Семеній Л. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Переробка
технічних відходів»

на заочне рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 23 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Переробка технічних
відходів» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 23 грудня 2013 року стягнуто з ТОВ
«Переробка технічних відходів» на
користь ОСОБА_3 середній заробіток за
час затримки розрахунку в період з 31
травня по 5 вересня 2013 року в розмірі
6232,34 грн. та судовий збір в сумі 229,40 грн.
в дохід держави.

24 січня 2014 року ТОВ «Переробка
технічних відходів» звернулося до
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області з заявою про перегляд
заочного рішення.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 06 лютого 2014
року заяву ТОВ «Переробка технічних
відходів» про перегляд заочного
рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 23 грудня 2013
року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Переробка технічних відходів»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить зазначене заочне рішення
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову позивачу у задоволенні позову.

При цьому зазначає, що відсутня
вина відповідача в затримці здійснення
остаточного розрахунку з позивачем,
оскільки стягненням цієї суми в цей час
займалась виконавча служба і саме від
цього органу залежало, коли кошти з
арештованого рахунку будуть
перераховані позивачу.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача
ОСОБА_3, який заперечував проти доводів
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
з 30 квітня 2004 року по 31 січня 2013 року
ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах
з ТОВ «Переробка технічних відходів»
(а.с. 2). На день звільнення
заборгованість по заробітній платі
позивача склала 7441 грн. 60 коп., яка була
стягнута на його користь рішенням
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 30 травня 2013 року
(а.с. 3-4).

На підставі цього рішення суду 21 червня
2013 року ВДВС Шосткінського МРУЮ було
накладено арешт на кошти, що містяться
на банківському рахунку відповідача
(а.с. 6).

05 вересня 2013 року було перераховано
заборгованість по заробітній платі на
розрахунковий рахунок позивача (а.с. 7).

Середньоденний заробіток ОСОБА_3
складає 93,02 грн. (а.с. 22), а період
затримки остаточного розрахунку
становить 67 робочих днів, за період з 31
травня по 5 вересня 2013 року (по день
стягнення заборгованості).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_3, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
таке право виникло у позивача
внаслідок того, що в день звільнення
відповідач в порушення вимог ст. ст. 116,
117 КЗпП України не провів повного й
остаточного розрахунку.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно з'ясував
спірні правовідносини, всебічно
встановив обставини, що мають значення
для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212
ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст. 116
КЗпП України.

За правилами ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено,
що в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про
те, що всі суми (заробітна плата,
вихідна допомога, компенсація за
невикористану відпустку, оплата за час
тимчасової непрацездатності тощо),
належні до сплати працівникові, мають
бути виплачені у день звільнення цього
працівника. Закон прямо покладає на
підприємство, установу, організацію
обов'язок провести зі звільненим
працівником повний розрахунок,
виплатити всі суми, що йому належать;
при невиконанні такого обов'язку з вини
власника або уповноваженого ним органу
наступає передбачена ст. 117 КЗпП
України відповідальність.

Відповідно до роз'яснення п. 20
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день ухвалення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Доводи апеляційної скарги, щодо
відсутності вини відповідача у
затримці проведення з позивачем
повного розрахунку у зв'язку з арештом
розрахункового рахунку товариства,
накладеним ВДВС Шосткинського
міськрайонного управління юстиції, є
безпідставними, оскільки законом не
допускається накладення арешту на
рахунки підприємства з виплати
заробітної плати.

Відсутність фінансово-господарської
діяльності або коштів у роботодавця не
виключає його вини в невиплаті
належних звільненому працівникові
коштів та не звільняє роботодавця від
відповідальності, передбаченої ст. 117
КЗпП України. Така позиція
узгоджується з правовою позицією ВСУ,
висловленою у справі № 6-15цс13 від 27
березня 2013 р., яка є обов'язковою для
всіх судів України відповідно до ст. 360-7
ЦПК України.

Крім цього, як вбачається з довідки ТОВ
«Переробка технічних відходів» № 93 від
19 грудня 2013 року, виплати заробітної
плати ОСОБА_3 проводились відповідачем
в серпні та жовтні 2013 року, тобто вже
після відкриття виконавчого
провадження та накладення арешту на
рахунки ТОВ «Переробка технічних
відходів», що свідчить про існування у
відповідача можливості виконання
рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 30 травня 2013
року та проведення з ОСОБА_3 повного
розрахунку (а.с. 21).

За таких обставин, оскаржуване
заочне рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Переробка
технічних відходів» відхилити.

Заочне рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 23 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -