Номер провадження № 22-ц/785/3227/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Ступакова О.А.,

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні власністю, за
апеляційною скаргою ОСОБА_5,
представника ОСОБА_3, на ухвалу
Приморського районного суду м. Одеси
від 29. 04. 2013 р.,

в с т а н
о в и л а:

16. 11. 2012 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про визнання недійсним
договору оренди, укладеного 13. 03. 2012 р.
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, стосовно
нежитлового приміщення магазину,
розташованого у АДРЕСА_1; усунення
ОСОБА_2 перешкоди у користуванні цим
приміщенням шляхом виселення ОСОБА_4 з
приміщення і зобов'язання ОСОБА_3 не
чинити перешкод позивачу у
користуванні належним йому на праві
спільної сумісної власності
нежитлового приміщення магазину та
передати йому ключі від магазина.

Посилався на те, що титульним власником
магазину за свідоцтвом про право
власності є ОСОБА_3, але цей магазин
було придбано під час шлюбу і питання
поділу майна, набутого колишнім
подружжям у шлюбі, розглядається
Малиновським районним судом м. Одеси з
2009 р. у зв'язку зі складністю визначення
об'єму та складу спільного сумісного
майна. Вказав, що ОСОБА_3 усупереч його
волі розпоряджається вказаним
магазином і передає його у
користування іншим особам, зокрема, за
договором оренди від 13. 03. 2012 р.
приміщення магазину займає ОСОБА_4, а
позивач не має доступу до приміщень
магазина.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 29. 04. 2013 р. заборонено обом
сторонам - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
передавати в оренду або будь-яким іншим
способом передавати право володіння та
користування щодо нежитлового
приміщення магазину, загальною площею
104,4 кв. м., розташованого у АДРЕСА_1.
Накладено арешт на нежитлове
приміщення цього магазину, загальною
площею 104,4 кв. м. Передано тимчасово
нежитлове приміщення на відповідальне
зберігання ОСОБА_2 У задоволенні інших
вимог про забезпечення позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
представника ОСОБА_3, ставиться питання
про скасування ухвали суду як
постановленої з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, вказується, що судом не було
зазначено в ухвалі жодних обставин, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду, і в клопотанні
про забезпечення позову відсутні
обґрунтування, які б свідчили про
необхідність обрання будь-яких заходів
забезпечення позову. Зазначається, що
позов у справі стосується усунення
перешкод у користуванні приміщенням
магазину, власником якого є ОСОБА_3, а
внаслідок забезпечення позову суд по
суті передав право володіння та
користування спірним майном, а також,
що ст. 152 ч. 1 п. 7 ЦПК України передбачено,
що позов може забезпечуватися
передачею речі, яка є предметом спору,
на зберігання іншим особам.

В судовому засіданні ОСОБА_7,
представник ОСОБА_3, підтримав доводи
апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
в судове засідання інших осіб, які
беруть участь у справі, не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується різними видами
забезпечення позову, в тому числі
накладенням арешту на майно; забороною
вчиняти певні дії; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам. У разі необхідності судом
можуть бути застосовані інші види
забезпечення позову. Суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову. Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Судом встановлено, що у справі з боку
позивача надійшла заява про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нежитлове приміщення площею
104,4 кв. м., розташованого у АДРЕСА_1;
заборони ОСОБА_3 та іншим особам
передавати в оренду або будь-яким іншим
способом передавати права володіння та
користування щодо цього нежитлового
приміщення будь-яким особам; заборони
будь-яким особам здійснювати дії щодо
відключення цього приміщення від мереж
водо-, тепло- та електропостачання;
передання нежитлового приміщення до
вирішення спору на відповідальне
зберігання ОСОБА_2 з тих підстав, що не
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду за вказаним позовом, а
користування з боку третьої особи
спільним майном може спричинити шкоду
цьому майну.

Проаналізувавши матеріали справи, в
тому числі доводи апеляційної скарги,
та зміст постановленої на підставі ст.
ст. 151, 152 ЦПК України ухвали суду від 29.
04. 2013 р. щодо вжиття заходів
забезпечення позову, апеляційний суд
вважає, що у справі не спростовано, що
ця ухвала постановлена судом першої
інстанції з урахуванням вимог
законодавства і в межах повноважень
суду за винятком питання щодо передачі
майна на відповідальне зберігання
позивачу.

Що стосується передачі нежитлового
приміщення на тимчасове відповідальне
зберігання ОСОБА_2, то в цій частині
апеляційний суд вважає
необґрунтованою ухвалу суду тому, що за
свідоцтвом про право власності на
нежитлові приміщення магазину від 25. 04.
2008 р., виданого виконкомом Одеської
міської ради, об'єкт, площею 104,4 кв. м., по
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
власності ОСОБА_3, що 12. 05. 2008 р.
зареєстровано в комунальному
підприємстві «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості», і суд
першої інстанції нічим не аргументував
необхідність тимчасової передачі
майна на відповідальне зберігання саме
позивачу, окрім загальних суджень про
те, що сторони є співвласниками майна і
цей захід забезпечення не є вирішенням
питання про право власності або
користування.

За таких обставин, апеляційний суд
відповідно до ст. 307 ч. 2 п. 3, ст. 312 ч. 1 п. 2
ЦПК України вважає, що апеляційна
скарга у справі підлягає частковому
задоволенню, а ухвала суду про
забезпечення позову зміні шляхом
скасування в частині задоволення заяви
ОСОБА_2 щодо передачі йому на тимчасове
відповідальне зберігання спірного
нежитлового приміщення і відмови у
задоволенні його клопотання про
передачу йому на тимчасове
відповідальне зберігання цього
приміщення, а в іншій частині ухвалу
суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. 307, ст. 312 ч. 1 п. 2 , ст. ст.
313-315, 317-319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 29. 04. 2013 р. змінити.

Скасувати ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 29. 04. 2013 р. в
частині задоволення заяви ОСОБА_2 щодо
тимчасової передачі нежитлового
приміщення на відповідальне
зберігання ОСОБА_2.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2
(ІН НОМЕР_1), який проживає в АДРЕСА_2, про
передачу йому на тимчасове
відповідальне зберігання нежитлового
приміщення, розташованого в АДРЕСА_1,
площею 104,4 кв. м.

В іншій частині ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 29. 04. 2013 р.
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

О. Д. Варикаша

О. А. Ступаков