Провадження № 2/750/408/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Карапута

при секретарі Будаш М.В.,

за участю позивача, представника ПАТ
«Страхова компанія «Еталон», ОСОБА_1 та
його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія «Еталон»,
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

18.12.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Позивач в судовому засіданні
просив позов задовольнити.

Представник ПАТ «Страхова компанія
«Еталон» просив відмовити в
задоволенні позову.

Співвідповідач ОСОБА_1 та його
представник не визнали позов та
просили відмовити в його задоволенні,
оскільки вина ОСОБА_1 в
дорожньо-транспортній пригоді
відсутня.

Заслухавши пояснення та дослідивши
матеріали справи, матеріали
адміністративної справи, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 січня 2013 року о
13 год. 55 хв. на перехресті проспекту
Миру вул. Червоногвардійська в м.
Чернігові сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля ВАЗ 21013, державний номерний
знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля Mercedes Vito, державний номерний
знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1.

Відносно ОСОБА_3 було складено протокол
про адміністративне правопорушення, в
якому зазначено, що 10.01.2013 року о 13 год. 55
хв. ОСОБА_3 на перехресті проспекту
Миру вулиці Червоногвардійська в м.
Чернігові, керував автомобілем ВАЗ 21013,
державний номерний знак НОМЕР_3, не
вибрав безпечної швидкості руху, не
дотримався безпечної дистанції, в
результаті чого здійснив зіткнення з
попереду рухавшимся автомобілем Mercedes
Vito, державний номерний знак НОМЕР_2. В
наслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобілі отримали механічні
пошкодження, потерпілих не має. Своїми
діями ОСОБА_3 порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил
дорожнього руху України.

Постановою Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 28 січня 2013 року у
справі № 751/473/13-ц, провадження по справі
про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КупАП закрито в зв»язку з
відсутністю в його діях складу даного
правопорушення.

Згідно з полісом серії АВ № 9054312, між
ОСОБА_1 та ПАТ Страхова компанія
«Еталон» було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Умовами договору, страховим випадком
визначено подію, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року №4, шкода, завдана
кількома особами, відшкодовується
кожною з них у частці, завданій нею (у
порядку часткової відповідальності).

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто
завдали неподільної шкоди
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому
самому порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки, коли
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки шкоди завдано
самим володільцям цих джерел, від
випадків, коли шкоди завдано іншим
особам (наприклад, пасажирам,
пішоходам). У цьому випадку особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини
(частина друга статті 1188 ЦК). При цьому
солідарний боржник, який відшкодував
спільно завдану шкоду, має право
вимагати з кожного з інших завдавачів
шкоди частку виплаченого потерпілому
відшкодування. Оскільки боржник, який
виконав солідарне зобов'язання, має
право зворотної вимоги, тобто стає
кредитором за регресним зобов'язанням
до інших боржників, розподіл
відповідальності солідарних боржників
один перед одним (визначення часток) за
регресним зобов'язанням здійснюється
на загальних підставах за правилами
статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що
відповідає ступеню вини кожного з
боржників.

В судовому засіданні позивач
відмовився від проведення судової авто
технічної експертизи та встановленню
вини ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній
пригоді, що сталася за участю двох
автомобілів позивача та відповідача 10
січня 2013 року.

Відповідно до правил ст. 1192 ЦК
України розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню, визначається згідно з
реальною вартістю втраченого майна на
момент розгляду справи або на момент
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку № 92 від 07.03.2013
року експертного автотоварознавчого
дослідження колісного транспортного
засобу, відповідно до якого вартість
матеріального збитку, завданого
власнику легкового автомобіля
«ВАЗ-21013», державний реєстраційний №
НОМЕР_3, внаслідок його пошкодження у
ДТП 10.01.2013 року, у тому числі з
урахуванням розміру втрати товарної
вартості у сумі 0,0 грн., станом на час
проведення дослідження - 07.03.2013 року,
складає 6517,11 грн.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки, на час розгляду справи
пошкоджений автомобіль позивача марки
ВАЗ-21013, державний реєстраційний №
НОМЕР_3 вже був відремонтований, та
позивач відмовився від проведення по
справі судової автотоварознавчої
експертизи і авансування її вартості і
таким чином не надав суду належних
доказів заподіяної матеріальної шкоди
та вартості відновлювального ремонту,
в зв»язку з чим в задоволенні позовних
вимог про стягнення матеріальної шкоди
з відповідача Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія «Еталон»
слід відмовити.

Відповідно до ст. 66 ЦПК України,
висновок експерта - докладний опис
проведених експертом досліджень,
зроблені у результаті них висновки та
обґрунтовані відповіді на питання,
задані судом.

Тому суд не приймає до уваги як
належний доказ висновок спеціаліста
щодо встановлення розміру майнової
шкоди.

За таких обставин, оскільки
висновок спеціаліста не є належним
доказом по справі, а інших доказів
позивач не надав, що свідчить про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог щодо стягнення майнової
шкоди в розмірі 6517 грн. 11 коп. та
вартості автотоварознавчого
дослідження в сумі 370 грн. 00 коп., що не
відноситься до судових витрат.

Разом з тим, позивачем не надано
суду доказів про причини
дорожньо-транспортної пригоди та
розмір заподіяних збитків в результаті
дорожньо-транспортної пригоди. З
врахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку про не
обґрунтованість позовних вимог
позивача щодо стягнення на його
користь моральної шкоди, що заподіяна
ОСОБА_1 в розмірі 2000 грн. 00 коп..

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у
разі відмови у позові судові витрати
позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Чернігівської
області. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів з дня
проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК
України.

Суддя
Л.В. Карапута