Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Олійник А.С.,
Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банкірів від 27 вересня
2010 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 22 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 травня
2013 року, -

встановила:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із заявою про скасування рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банкірів від 27
вересня 2010 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»)
до нього про стягнення заборгованості.
Заяву обґрунтовано тим, що вказаним
рішенням з нього стягнуто на користь
ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за
договором про надання відновлювальної
кредитної лінії № 2007/13-2.06/731 від
30 листопада 2007 року у розмірі 1 555 654,
84 грн та витрати, пов'язані із
вирішенням спору третейським судом у
розмірі 15 956,55 грн. Проте судом було
порушено Регламент Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків, зокрема, не
повідомлено його про розгляд справи, що
позбавило можливості подати докази та
повідомити суд про розгляд Приморським
районним судом м. Одеси справи за його
позовом до ПАТ
«Укрсоцбанк», ОСОБА_5 про визнання
недійсними договорів, у тому числі й
договору про надання відновлювальної
кредитної лінії № 2007/13-2.06/731 від 30
листопада 2007 року, що є підставою для
зупинення провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 22 березня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
29 травня 2013 року, у задоволенні заяви
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалу суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
постановити нову про задоволення
заяви, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
дослідивши докази у справі, дав їм
належну оцінку і з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано виходив із того, що
рішення Постійно діючого третейського
суду при Асоціації українських
банкірів від 27 вересня 2010 року ухвалено
із дотриманням Регламенту Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 22 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 травня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Т.П. Дербенцева

А.С. Олійник

І.К. Парінова