Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/191/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Шевченко І.М.
Доповідач Карпенко О. Л.
РІШЕННЯ

іменем України

04.03.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Кривохижі В.І., Фомічова С.Є.,

за
участю секретаря - Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції про
визнання права власності на майно та
зняття арешту з майна за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 21
листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

30 серпня 2013 року ОСОБА_2 пред'явила
позов до ОСОБА_5, ОСОБА_4, Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції про визнання за нею права
власності на автомобіль марки RENAULT
модель MEGAN ЗНГ, 2006 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
та зобов'язання Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції зняти арешт з цього автомобіля
, який накладено постановою державного
виконавця від 27 травня 2013 року. Позовні
вимоги обґрунтовано тим, що цей
автомобіль вона придбала у ОСОБА_5 за
нотаріально посвідченим договором
дарування від 29 жовтня 2011 року. Після
укладення договору автомобіль не був
перереєстрований в органах МРЕВ ДАІ
через відсутність у неї коштів.
Накладення 27 травня 2013 року арешту на
цей автомобіль в забезпечення
виконання рішення суду про стягнення з
ОСОБА_5 коштів на користь ОСОБА_4
порушує її права, як власника.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 21 листопада 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подала апеляційну скаргу в
якій просить скасувати це рішення і
ухвалити нове рішення, яким
зобов'язання Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції зняти арешт з автомобіля марки
RENAULT модель MEGAN ЗНГ, 2006 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
який накладений постановою державного
виконавця від 27 травня 2013 року.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що
висновки суду взаємовиключні так, як
суд з одного боку визнав, що договір
дарування є укладеним і автомобіль
належить позивачу, а з іншого - визнав,
що власником автомобіля являється
ОСОБА_5 і накладення державним
виконавцем арешту на цей автомобіль є
правомірним. Право власності на майно у
обдарованого виникає з моменту
прийняття дарунку. Стягнення може бути
звернено лише на майно, яке належить
боржнику. Так, як спірний автомобіль
належить їй, а не боржнику ОСОБА_5, на
нього не може бути накладено стягнення.

Заяв від осіб, які беруть участь у
справі про приєднання до апеляційної
скарги або письмових заперечень на неї
до суду не надходило.

У судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції представник
позивача, ОСОБА_6, підтримав апеляційну
скаргу і на питання суду пояснив, що на
підтвердження факту передачі
автомобіля позивачу він не може надати
ні сам автомобіль, ні свідоцтво про
його реєстрацію чи ключі від нього.
Крім того він пояснив, що за зверненням
ОСОБА_5 від 4 листопада 2011 року до
відповідних органів ДАІ про зняття
автомобіля з реєстраційного обліку для
його продажу в комісійному магазині,
автомобіль не був знятий з обліку.

Інші особи, які беруть участь у
справі, повідомлені належним чином про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися, а від ОСОБА_5
надійшло письмове клопотання про
розгляд справи без його присутності що,
відповідно до ст. 305 ЦПК України, не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах встановлених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області вважає, що
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Проте оскаржуване рішення не
відповідає цим вимогам закону.

Суд першої інстанції встановив і
матеріалами справи підтверджується, що
29 жовтня 2011 року приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_7
посвідчено підписаний ОСОБА_5, як
дарувальником, і ОСОБА_2, як
обдарованим, договір дарування
автомобіля марки RENAULT, модель MEGAN ЗНГ, 2006
року випуску, шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 7 листопада 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 4 липня 2012 року, в
забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про відшкодування завданої шкоди
накладено арешт на належний ОСОБА_5
автомобіль марки RENAULT, модель MEGAN ЗНГ,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 31, 32, 35).

Рішенням Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 15 листопада 2012
року, залишеним без зміну хвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 13 лютого 2013 року, суд
вирішив стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 176 257 грн. 75 коп. на відшкодування
завданої майнової шкоди та 2645 грн. 30
коп. судових витрат (а.с. 33, 34).

Постановою державного виконавця
Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ
ОСОБА_8 від 4 квітня 2013 року відкрито
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа № 2-2732/11, виданого
Ленінським районним судом м.
Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 коштів у розмірі 179 257
грн. 75 коп. і 2 645 грн. 30 коп. судових
витрат.

27 травня 2013 року державним виконавцем
накладено арешт на все майно, яке
належить боржнику ОСОБА_5, в тому числі
і на спірний автомобіль, та заборонено
його відчуження (а.с. 8) про що 4 червня 2006
року внесено відомості до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 7).

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
на підставі укладеного між ОСОБА_5 і
ОСОБА_2 договору дарування автомобіля
остання набула право власності на цей
майно, а тому відсутні передбачені ст.
392 ЦК України підстави для визнання за
нею такого права в судовому порядку.

Водночас суд вважав, що постанова
державного виконавця про накладення
арешту на майно ОСОБА_5 є законною так,
як автомобіль й досі зареєстрований на
його ім'я.

Погодитися з такими висновками суду
неможна так, як суд дійшов їх з
порушенням норм матеріального права і
вони не відповідають обставинам
справи.

Суд не визначився належним чином з
характером спірних правовідносин і не
врахував, що позов пред'явлено ОСОБА_2 у
зв'язку з накладенням арешту на майно,
яке вона вважає належить їй.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

При розгляді таких справ підлягає
доказуванню підстави набуття
позивачем права власності на спірне
майно та його належність позивачу на
час накладення арешту.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК
України).

За договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність
(ч. 1 ст. 717 ЦК України).

За своєю природою договір
дарування є одностороннім, реальним
договором.

Відповідно до змісту ст. 722 ЦК
України право власності обдарованого
на дарунок виникає з моменту його
отримання.

Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії.

До актів цивільного законодавства
відносяться, зокрема, постанови
Кабінету Міністрів України (ч. 4 ст. 4 ЦК
України).

Пунктом 8 Порядку державної
реєстрації (переєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 року № 1388, встановлено,
що перед відчуженням, зазначені
транспортні засоби повинні бути
зняті з обліку в підрозділах
Державтоінспекції.

Це положення поширюється на
транспортні засоби, які раніше
перебували в експлуатації та
знаходяться реєстраційному обліку.

Таким чином для укладення договору
дарування бувшого в експлуатації
транспортного засобу він повинен бути
знятий з реєстраційного обліку, про що
робиться відповідна відмітка в
реєстраційних документах та переданий
обдарованому.

Крім того, відповідно до абзацу 2 п. 138
Інструкції про Порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 3 березня 2004 року №
20/5, яка діяла на час оформлення
договору дарування автомобіля від 29
жовтня 2011 року, при посвідченні
договорів відчуження транспортних
засобів, що перебували в експлуатації і
зареєстровані в установленому чинним
законодавством порядку (підрозділах
ДАІ, органами Держтехнагляду тощо)
нотаріус перевіряє наявність у
свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу (технічному
паспорті) відмітки про зняття його з
обліку.

При посвідченні договору дарування
автомобіля від 29 жовтня 2011 року
нотаріус не перевірив наявність
відмітки про зняття з обліку спірного
автомобіля.

Оскільки відчужуваний транспортний
засіб, автомобіль марки RENAULT, модель MEGAN
ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1, який
зареєстрований за ОСОБА_3, не був знятий
з обліку і залишається зареєстрований
за ним, відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК
України, колегія суддів вважає, що
договір дарування від 29 жовтня 2011 року
не є укладеним.

Зазначений у п. 5 цього договору
факт передачі обдарованому технічного
паспорту автомобіля, який не містив
відповідної відмітки про зняття
транспортного засобу з реєстраційного
обліку, не свідчить про укладення
договору та набуття обдарованим права
власності на нього (ст. 722 ЦК України).

Отже позивач не довів факт
належності йому спірного автомобіля, а
тому його позовні вимоги є
безпідставними.

Під час вирішення спору, суд першої
інстанції не врахував вищевказані
норми матеріального права, належної
оцінки договору дарування автомобіля
від 29 жовтня 2011 року та дійшов
безпідставного висновку про
належність спірного автомобіля
позивачу.

У зв'язку з невідповідністю
висновків суду обставинам справи, їх
суперечливістю та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, відповідно до ст. 309 ЦПК України,
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову
повністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Скасувати рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 21
листопада 2013 року і ухвалити нове
рішення.

Відмовити повністю у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції про
визнання права власності на майно та
зняття арешту з майна.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: