АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/905/14
Справа № 629/449/13-ц
Головуючий І-ої інстанції:
Категорія: витребування майна
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

4 березня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Ізмайлової Г.Н.,
Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 19 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору - публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ОТП Банк», ОСОБА_5, про
витребування майна із чужого
незаконного володіння,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування позову
посилалась на те, що їй і її чоловіку -
ОСОБА_5 на праві спільної сумісної
власності подружжя належить
автомобіль TOYOTA RAV-4, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
набутий ними за рахунок коштів,
отриманих від публічного акціонерного
товариства (далі ПАТ) «ОТП Банк» у
кредит і який знаходиться у заставі
банку.

Від ОСОБА_5 їй стало відомо, що у
червні 2009 року між ним і ОСОБА_3 була
досягнута домовленість щодо надання
ОСОБА_3 вказаного автомобіля у
безоплатне користування.

На забезпечення цієї
домовленості ОСОБА_3 передав ОСОБА_5 у
заставу 8000 доларів США.

Вона, як дружина ОСОБА_5, не давала
йому згоди на передачу автомобіля у
безоплатне користування ОСОБА_3

Не давав такої згоди і
заставодержатель - ПАТ «ОТП Банк».

За таких обставин вчинений ОСОБА_5
і ОСОБА_3 провочин фактично не відбувся.

Незважаючи на незаконність утримання
автомобіля, ОСОБА_3 автомобіль не
повернув.

ОСОБА_3 направив письмову вимогу,
у якій він стверджує, що передав ОСОБА_5
8000 доларів США, так як мав намір купити
автомобіль, у зв'язку з чим
відремонтував його, на що витратив 12000
доларів США. Вимагає повернути йому 20000
доларів США.

Ні вона, ні ОСОБА_5 не погоджували
з ОСОБА_3 проведення ремонту автомобіля
і придбання для цього запасних частин.

Посилаючись на вказані обставини
та ст.386, ч.1 ст.387, ч.1 ст.400 ЦК України,
просила: витребувати із незаконного
володіння ОСОБА_3 належний їй і ОСОБА_5
автомобіль TOYOTA RAV-4, чорного кольору, 2008
року випуску, номер кузова НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути
з нього судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову
заперечував. Пояснив, що у червні 2009
року ОСОБА_5, з відома ОСОБА_4,
запропонував йому купити пошкоджений
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль TOYOTA RAV-4, 2008 року
випуску за 10500 доларів США. 10 липня 2009
року в рахунок майбутнього договору
купівлі-продажу він передав ОСОБА_5 8000
доларів США. 2500 доларів США він повинен
був передати ОСОБА_5 після зняття
останнім автомобіля з реєстраційного
обліку і укладення нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу.
ОСОБА_5, з відома ОСОБА_4, запропонував
йому почати ремонт автомобіля. ОСОБА_5
порушив досягнуті домовленості: не
зняв з реєстраційного обліку
автомобіль; не передав йому документи
на автомобіль; не уклав нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
автомобіля. В той час, як він
відремонтував автомобіль, на що
витратив 12000 доларів США. При цьому
ОСОБА_5 відмовляється повернути йому
гроші - 8000 доларів США, які він передав
йому в рахунок майбутнього договору
купівлі-продажу автомобіля, і 12000
доларів США, які він витратив на ремонт
автомобіля.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
ПАТ КБ "ОТП Банк" свого представника до
суду не направило.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
ОСОБА_5 просив розглянути справу за
його відсутності, позовні вимоги
ОСОБА_4 визнав.

Рішенням Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 19 грудня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено. Постановлено
витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_3 належний ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на
праві спільної сумісної власності
автомобіль марки TOYOTA RAV-4, реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, номер
кузова НОМЕР_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_4
у позові відмовити. При цьому
посилається на: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у
справі, рішення суду не оскаржили.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню з підстав,
передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про відмову ОСОБА_4 у позові.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5
перебували у зареєстрованому шлюбі з 12
квітня 2002 року.

Заочним рішенням Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 15 жовтня 2013 року шлюб між
ними розірвано (а.с.251 т.1).

Судом встановлено і визнається
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, що під час перебування
у шлюбі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 придбано
автомобіль TOYOTA RAV-4, чорного кольору, 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу право власності
на автомобіль зареєстровано за ОСОБА_5
(а.с. 20 т.1).

Згідно витягу реєстрації
обтяжень нерухомого майна вказаний
автомобіль знаходиться у заставі ПАТ
"ОТП Банк" (а.с.245 т.1).

Встановлено також, що у червні 2009
року ОСОБА_5 передав вказаний
автомобіль ОСОБА_3

10 липня 2009 року ОСОБА_5 видав
ОСОБА_3 розписку, в якій підтвердив, що
сума 8000 доларів США, еквівалент 62240 грн.,
є заставою за переданий ОСОБА_3
автомобіль TOYOTA RAV-4, номер НОМЕР_1,
власником якого є він, ОСОБА_5 2500
доларів США буде виплачено ОСОБА_3
після зняття зазначеного автомобіля з
державного обліку (а.с.255 т.1).

3 лютого 2010 року ОСОБА_5 видав
розписку такого ж змісту, тільки
зазначив, що сума 8000 доларів США є
завдатком та визначив дату зняття
автомобіля з державного обліку в
органах МРЕО до 30 червня 2010 року (а.с. 254
т.1).

На час передачі ОСОБА_5 спірного
автомобіля, останній внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди отримав
механічні ушкодження.

Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз імені
засл. проф. М.С.Бокаріуса від 23 вересня
2009 року, проведеного на підставі заяви
ОСОБА_5 від 29 липня 2009 року, сума
майнової шкоди, спричиненої власнику
автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер
НОМЕР_1, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, складає
241512,48 грн. (а.с. 184-195 т.1).

Із постанови Лозівської
міжрайонної прокуратури Харківської
області від 28 квітня 2011 року
вбачається, що до гаражно-будівельного
кооперативу №2, на території якого
розташований гараж ОСОБА_3, ОСОБА_5 10
липня 2009 року привіз автомобіль TOYOTA RAV-4
на евакуаторі (а.с.36-37 т.2).

Із видаткової накладної № ИВ-0003474
від 10 грудня 2009 року вбачається, що
ОСОБА_3 придбав запасні частини для
ремонту автомобіля на суму 63998,99 грн.
(а.с.34-35 т.2).

З огляду на наведене, заперечення
ОСОБА_3 проти позову та його посилання
на те, що між ним і ОСОБА_5 була
домовленість укласти договір
купівлі-продажу спірного автомобіля,
заслуговують на увагу.

Відмовляючи ОСОБА_3 у прийнятті
зустрічного позову про зобов'язання
ОСОБА_5 вчинити відповідні дії, суд
першої інстанції вказані заперечення
ОСОБА_3 не перевірив і оцінки їм не дав.

Відповідно до ст.387, 400 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним. Недобросовісний
володілець зобов'язаний негайно
повернути майно особі, яка має на
нього право власності або інше право
відповідно до договору або закону,
або яка є добросовісним володільцем
цього майна. У разі невиконання
недобросовісним володільцем цього
обов'язку заінтересована особа має
право пред'явити позов про
витребування цього майна.

Ухвалюючи рішення про витребування
автомобіля TOYOTA RAV-4, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, суд першої
інстанції вважав доведеним, що
автомобіль, який є спільною сумісною
власність подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_4, був
переданий ОСОБА_5 у користування
ОСОБА_3, без згоди ОСОБА_4, знаходиться у
ОСОБА_3 незаконно.

Погодитися з таким висновком не можна,
оскільки він не відповідає обставинам
справи і вимогам закону.

За змістом ст.387 ЦК України для
пред'явлення власником позову про
витребування майна із чужого
незаконного володіння необхідно, щоб
майно, якого позбавився власник,
зберіглося у натурі і знаходилося у
фактичному володінні іншої особи.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п.19 постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»,
застосовуючи положення статті 387 ЦК
України, суди повинні виходити із того,
що власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним, і в якої майно фактично
знаходилося та є індивідуально
визначеним. Позов про витребування
майна, пред'явлений до особи, у
незаконному володінні якої це майно
знаходилось, але на момент розгляду
справи у неї відсутнє, не може бути
задоволений.

На момент розгляду справи судом першої
інстанції спірний автомобіль у ОСОБА_3
був відсутнім.

Зазначене підтверджується
постановою відділу державної
виконавчої служби Лозівського
міського управління юстиції
Харківської області від 4 березня 2013
року, згідно якої автомобіль TOYOTA RAV-4,
реєстраційний номер НОМЕР_1, у ОСОБА_3 не
виявлено і автомобіль оголошено у
розшук (а.с.248 т.1).

За таких обставин, підстав для
витребування автомобіля на підставі
ст.ст. 387, 400 ЦК України суд першої
інстанції не мав.

До того ж, матеріально-правова
вимога позивача у віндикаційному
позові повинна мати відповідні правові
підстави.

Заявляючи позов, ОСОБА_4 не
зазначила, на користь кого необхідно
витребувати автомобіль.

Не зазначено це і у резолютивній
частині рішення.

Судом першої інстанції
встановлено, що спірний автомобіль є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Право власності на автомобіль
зареєстровано за ОСОБА_5

На час ухвалення судом першої
інстанції рішення ОСОБА_5 і ОСОБА_4
розірвали шлюб.

Зазначене підтверджується
заочним рішенням Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 15 жовтня 2013 року.

При цьому у рішенні зазначено, що
спору щодо розподілу сумісно нажитого
майна подружжя не має (а.с.251 т.1).

Власник ОСОБА_5 позову про
витребування автомобіля від ОСОБА_3 не
заявив.

ОСОБА_4 свою частку у спільному
автомобілі не визначила і відповідного
позову не заявила.

За таких обставин відповідна
правова підстава у ОСОБА_4 для
пред'явлення віндикаційного позову на
час ухвалення судом першої інстанції
рішення була відсутня.

ПАТ КБ "ОТП Банк" самостійних
вимог щодо заставного автомобіля не
заявив.

З огляду на це, судова колегія
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати і ОСОБА_4 у
позові відмовити.

Керуючись ст.303, ст.304, п.2 ч.1 ст.307,
п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316,
317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 19 грудня
2013 року скасувати.

ОСОБА_4 у позові відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: