Справа № 191/3525/13-ц
Провадження № 2/191/82/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:
Головуючого судді - Кухаря Д.О.,

при секретарі - Яніній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Синельникове
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів станом
на 01 травня 2013 року та зустрічною
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя
особа відділ державної виконавчої
служби Синельниківського
міськрайонного управління юстиції про
скасування суми заборгованості по
аліментам за період з грудня 2002 року по
травень 2012 року, здійснення
перерахунку заборгованості з червня 2010
року по теперішній час, стягнення
аліментів з червня 2010 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
аліментами та неустойки ( пені ) за
прострочення сплати аліментів станом
на 01 травня 2013 року у сумі 98159 грн. 45 коп.,
мотивуючи свої вимоги тим, що з 25
березня 2000 року по 06 жовтня 2010 року
позивач знаходилась у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем ОСОБА_2.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 07.02.2002 року по справі № 2-557 з
відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти
на користь позивача на утримання
малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
у розмірі ? з усіх видів заробітку до
досягнення донькою повноліття.

Згідно довідки, виданої відділом
державної виконавчої служби
Синельниківського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області внаслідок невиконання
боржником ОСОБА_2 вищезазначеного
рішення суду про стягнення аліментів
на утримання дитини у розмірі ? частини
з усіх видів його заробітку, утворилась
заборгованість станом на 01 травня 2013
року у сумі 26893 грн. 34 коп.

Відповідач є працездатним, має
постійне місце роботи у
Синельниківському РЕМ, що свідчить про
його можливість належним чином
виконувати свій обов'язок по сплаті
аліментів. Інших стягнень за
виконавчими листами з ОСОБА_2 не
проводиться, інших осіб, які б
знаходились на його утриманні він не
має.

Таким чином, розрахунок неустойки (
пені ) за прострочення сплати ОСОБА_2
аліментів на утримання дитини є
наступними:

- 26893 грн. 34 коп. ( сума заборгованості ) :
100% = 268 грн. 93 коп. ( сума пені за один день
прострочення);

- 268 грн. 93 коп. ( сума пені за один день
прострочення ) х 365 днів ( кількість днів
прострочення - з 01 травня 2012 року по 01
травня 2013 року включно ) = 98159 грн. 45 коп. (
сума пені ).

Відповідач подав зустрічну позовну
заяву відповідно до якої 25 березня 2000
року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_1. Від
шлюбу вони мають неповнолітню дитину -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У вересні - жовтні 2002 року у ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 був складний період у житті,
вони деякий час не проживали разом,
тому ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом щодо стягнення з ОСОБА_2
аліментів.

31 жовтня 2002 року Синельниківським
міськрайонним судом було прийняте
рішення про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у
розмірі ? частини від всіх видів
заробітку до повноліття доньки,
починаючи з 17.09.2002 року.

Але, у кінці листопада 2002 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 поновили шлюбні відносини,
проживали однією сім'єю до червня 2010
року.

В травні 2010 року сторони посварились і
з червня місяця 2010 року стали проживати
окремо. У зв'язку з тим, що їхні сімейні
відносини не склались, ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу.

06 жовтня 2010 року заочним рішенням
Синельниківського міськрайонного суду
шлюб між сторонами був розірваний.

У квітні 2013 року ОСОБА_2 на мобільний
телефон поступив дзвінок від
державного виконавця
Синельниківського відділу ДВС з
погрозами щодо притягнення його до
кримінальної відповідальності за
несплату аліментів. На його питання
щодо суми заборгованості державний
виконавець повідомила суму понад 25000
грн.

ОСОБА_2 зазначив, що з грудня 2002 року по
травень 2010 року донька та дружина були
на повному його утриманні, виключенням
є період проходження військової служби
з 13 листопада 2003 року по 14 квітня 2005
року, але за цей період заборгованість
виникла також з поважної, не залежної
від нього причини.

Крім цього ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1
добровільно у кінці листопада 2002 року
зупинила виконавче провадження, а
після розлучення поновила, але не
зазначила обставини, що протягом 2002 - 2010
року вони проживали однією сім'єю, вели
спільне господарство та що весь свій
заробіток ОСОБА_2 віддавав їй.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_2
просить скасувати заборгованість по
аліментам за період з грудня 2002 року по
травень 2012 року у сумі 26931 грн. 17 коп. та
зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Синельниківського
міськрайонного управління юстиції
зробити розрахунок по аліментам за
період з червня 2010 року по теперішній
час з врахуванням проведених виплат. А
також стягнути з нього аліменти за
період з червня 2010 року по теперішній
час на утримання доньки ОСОБА_4 у
розмірі ? частини від всіх видів
заробітку до її повноліття.

Позивач ОСОБА_1 подала заперечення на
зустрічний позов ОСОБА_2 згідно в якому
вона зазначила, що відповідач зазначає,
що з листопада 2002 року по червень 2010
року вони з ОСОБА_1 проживали однією
сім'єю, проте замовчує той факт, що з 2002
року по 2008 рік вони проживали за
адресою: АДРЕСА_1, у квартирі матері
позивачки ОСОБА_5, яка допомагала сім'ї
матеріально.

Також відповідач зазначає, що з грудня
2002 року по травень 2010 року донька та
дружина були на повному його
матеріальному утриманні, але ніяких
доказів на підтвердження цього не
наводить тому, що це не відповідає
дійсності. Як вже зазначатися вище, з 2002
року по 2008 рік сторони проживати у
квартирі матері позивача, яка
допомагала сім'ї матеріально. Окрім
того, з 2004 року по 2007 рік ОСОБА_1 була
офіційно працевлаштована і отримувала
заробітну плату, яка витрачалась на
нужди дитини. Весь інший період
спільного проживання сторін позивач
працювала також, але без офіційного
оформлення трудових відносин. У 2010
році, вже під час окремого проживання
відповідачем був проданий автомобіль
ВАЗ, який був спільним майном подружжя.
Ніяких коштів з продажу цього
автомобіля позивачу сплачено не було.

Відповідач стверджує, що в той час, як
вони поновили шлюбні відносини, тобто у
листопаді 2002 року ОСОБА_1 повідомила
йому про те, що відкликала виконавчий
лист, у зв'язку з чим аліменти не будуть
стягуватись і з 2002 року до лютого 2011
року його нібито не викликали до
відділу ДВС. Але це не відповідає
дійсності, оскільки окрім того, що
ОСОБА_1 нічого подібного відповідачу не
повідомляла, існує законодавчо
врегульована процедура повернення
виконавчого документа стягувану і
можливе незнання цієї процедури
відповідачем не може бути підставою
для пом'якшення, або взагалі звільнення
його від відповідальності
передбаченої статтею 196 Сімейного
кодексу України.

Стосовно вимог відповідача скасувати
заборгованість по аліментам за період
з грудня 2002 року по травень 2012 року у
сумі 26391 гривня 17 копійок та стягнути з
нього аліменти за період з червня 2010
року по теперішній час на утримання
доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від
всіх видів заробітку до досягнення
дитиною повноліття.

В обґрунтування даних вимог відповідач
посилається на те, що з грудня 2002 року
по травень 2010 року донька та дружина
перебували на повному його
матеріальному утриманні, що вже
спростовано вищезазначеними доказами.

Крім того відповідач посилається на
проходження ним військової служби у
період з 13 листопада 2003 року по 14 квітня
2005 року, у зв'язку з чим за цей період
виникла заборгованість.

Відповідно до ч.2 статті 197 Сімейного
кодексу України за позовом платника
аліментів суд може повністю або
частково звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами, якщо
вона виникла у зв'язку з його тяжкою
хворобою або іншою обставиною, що має
істотне значення.

Разом з тим, приписами пункту 2 частини 1
ст. 38 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено можливість
зупинення виконавчого провадження у
разі прохання боржника, який проходить
строкову військову службу у складі
Збройних Сил України чи інших
передбачених Законом військової
формувань, якщо рішення неможливо
виконати без його участі.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України та ст.
614 Цивільного кодексу України обов'язок
доказування того, що несплата
аліментів була наслідком наявності
поважних причин, покладено на платника
аліментів, а суд повинен виходити із
презумпції вини особи, яка прострочила
виконання зобов'язання.

В зв'язку з цим, виходячи із зазначених
вимог закону, відповідач зобов'язаний
довести проходження ним в період
нарахування заборгованості по
аліментних платежах строкової
військової служби у складі Збройних
Сил України, належне повідомлення про
це державного виконавця та
неможливість виконання рішення суду
про стягнення аліментів у його
відсутність.

Як вбачається з матеріалів справи
будь-яких повідомлень від боржника про
зупинення виконавчого провадження у
зв'язку з призовом для проходження
строкової військової служби до ВДВС не
надходило.

Крім цього, п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження» не містись
обов'язку боржника особисто з'явитись
до державного виконавця і подати
прохання про зупинення виконавчого
провадження. А відтак відповідач,
знаючи про необхідність виконання
рішення суду про сплату аліментів
своїй доньці, мав реальну можливість
подати державному виконавцю прохання
про зупинення виконавчого провадження
шляхом направлення, зокрема, поштовими
засобами зв'язку відповідного
повідомлення. Однак, такого свого
обов'язку безпідставно не виконав,
доказів про сплату аліментів суду не
надав.

Виходячи з наведеного є підстави
вважати, що саме з вини відповідача,
який ухиляється від виконання
батьківського обов'язку по утриманню
своєї дитини до її повноліття, виникла
заборгованість по аліментам, а
відповідно, він повинен відповідати за
прострочення сплати аліментів перед
позивачем і сплатити їй пеню.

Розглянувши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, суд вирішив
позовні вимоги задовольнити частково,
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України
заборгованість за аліментами
стягується незалежно від досягнення
дитиною повноліття, а у випадку,
передбаченому статтею 199 цього Кодексу,
- до досягнення нею двадцяти трьох
років.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Свідки допитані у судовому засіданні
не повідомили достовірних обставин по
сплаті або невиплаті аліментів
відповідачем.

Відповідно до довідки № 2144 від 08.05.2013
року ОСОБА_2 працює в ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» на посаді слюсар з
ремонту автомобілів 4 розряду.

Згідно копії постанови про відкриття
виконавчого провадження від 05.12.2002 року
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 2-572
виданого 07.11.2002 року Синельниківським
міськсудом про стягнення аліментів з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі ?
частини всіх видів заробітку.

Пеня нараховується 1% за кожен день
просрочки, тобто береться сума
несплачених аліментів за місяць і
визначається 1% за кожен день просрочки,
відповідно за формулою P=s*p*Q. Загальна
сума пені за прострочення сплати
аліментів з січня 2004 року по квітень 2013
року складає 11091 грн. 93 коп..

Таким чином, установивши дійсні
обставини справи, суд приходить до
обґрунтованого висновку що позовні
вимоги позивачем доведені,
обґрунтовані, а тому є всі підстави для
їх часткового задоволення .

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів станом
на 01 травня 2013 року у сумі 11091
(одинадцять тисяч дев'яносто одна)
гривня 93 (дев'яносто три) копійки.

В іншій частині позовних вимог та
в задоволення зустрічних позовних
вимог відмовити.

На рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
може бути подана апеляційна скарга.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: Д. О. Кухар