Єдиний унікальний номер 725/7703/13-ц
Номер провадження 2/725/1643/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2014 року.Першотравневий
районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської - Тонієвич
О.В.

при секретарі Бакун Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Чернівці
цивільну справу за позовом Виконавчого
комітету Чернівецької міської ради, як
орган опіки та піклування, в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1, до ОСОБА_2, третя
особа на стороні позивача: ОСОБА_3 про
стягнення аліментів та позбавлення
батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради, як орган
опіки та піклування в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1 звернувся до
Першотравневого районного суду
м.Чернівці з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів та позбавлення
батьківських прав.

Посилався на те, що батьками
неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які в 2002 році
розірвали шлюб.

Постановою голови адміністрації
м.Братьска Іркутської області
Російської Федерації, як органом опіки
та піклування від 09.03.2005 року за №327
ОСОБА_3 призначено опікуном над
неповнолітньою ОСОБА_1, оскільки її
мати являлась інвалідом першої групи, а
батько перебував у розшуку, як такий, що
втратив зв'язок з родиною.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла та після її
смерті неповнолітня ОСОБА_1 проживає
разом з піклувальником ОСОБА_3 в
АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні.

Зазначає, що ОСОБА_3 належним чином
доглядає за неповнолітньою ОСОБА_1 та
виховує її. Дівчинка навчається в
Чернівецькій загальноосвітній школі
І-ІІІ ступенів №3 та має все необхідне
для нормального фізичного та духовного
розвитку.

З 2008 року ОСОБА_2 вихованням доньки не
займається, не піклується про її
фізичний та духовний розвиток, не
спілкується з дитиною в обсязі
необхідному для її нормального
самоусвідомлення, добровільно
матеріально не допомагає, не вітає з
Днем народження та святами, фактично
без поважних причин, самоусунувся від
виконання своїх батьківських
обов'язків по відношенню до доньки.

Відповідача неодноразово було
запрошено на профілактичну бесіду та
на засідання комісії з питань захисту
прав дитини, однак незважаючи на це, він
жодного разу не з'явилася та про
причини неявки не повідомив.

Внаслідок чого 01.11.2012 року Виконавчим
комітетом Чернівецької міської ради
було надано висновок органу опіки та
піклування про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
по відношенню до його неповнолітньої
доньки ОСОБА_1

Просила, стягнути з ОСОБА_2 на користь
піклувальника ОСОБА_3 на утримання
підопічної - неповнолітньої ОСОБА_1
аліменти у розмірі ? частини всіх видів
його заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно та
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по
відношенню до його неповнолітньої
доньки ОСОБА_1

Представник позивача - Спенул О.М. в
судове засідання не з'явилась,
незважаючи на те, що повідомлялася
судом про місце та час слухання справи.
надала заяву, де позов підтримала, а
справу просила розглядати у її
відсутність.

Відповідно до ст.165 СК України орган
опіки та піклування має право на
звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав.

Прокурор під час розгляду справи, з
метою захисту прав та інтересів дитини
ОСОБА_1 просив суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Третя особа на стороні позивача -
ОСОБА_3 в судовому засіданні
підтвердила обставини, викладені в
позові. Додатково пояснила, що
обов'язки щодо утримання та виховання
ОСОБА_1 вона перейняла на себе, оскільки
її мати померла коли дівчина була ще
маленькою, а батько про неї не
піклується та жодного разу з 2008 року її
не провідав, не цікавився її життям,
здоров'ям. Вказала, що періодично
відповідач надає матеріальну допомогу
дитині, але, на її думку це
найважливіше. Звернення до суду з
вказаним позовом вона ініціювали після
того, як порадилась з дівчинкою. Дитина
не сприймає ОСОБА_2 як батька, не бажає з
ним спілкуватись і бачитись.

В судовому засіданні неповнолітня
ОСОБА_2 пояснила, що батько свою
обіцянку щодо піклування про неї не
виконав та з 2008 року її вихованням не
займається, не піклується про її
фізичний та духовний розвиток, не
спілкується з нею, не вітає з Днем
народження та святами, фактично без
поважних причин самоусунувся від
виконання своїх батьківських
обов'язків. Вона не вважає його своїм
батьком і просила суд позбавити його
батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, хоча належним чином
повідомлявся судом про місце та час
розгляду справи. Від нього надійшла
заява про розгляд справи у його
відсутність.

У своїй заяві відповідач посилався на
те, що він добровільно надає кошти на
утримання доньки. Також батьки
пропонували дочці приїхати на літні
канікули, однак вона відмовилась.
Востаннє донька була у нього в гостях у
2007 році. Вважає, що негативне ставлення
дівчинки до нього пов'язано із тим, що
її опікун ОСОБА_3 постійно настроює
дитину проти нього. Зазначає, що він
дуже любить дочку та бажає
спілкуватись з нею, допомагати та
приймати участь у її вихованні, однак у
зв'язку із проживанням та роботою в
іншому місті не має можливості часто
провідувати дитину. Просив у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні учасників процесу,
дослідивши письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
позивача та вважає, що його позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав:

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_1, батьками якої записані ОСОБА_2
та ОСОБА_4 (а.с.12).

10.12.1999 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4
зареєстрували шлюб, після чого
останній було присвоєно прізвище
ОСОБА_4 (а.с.15).

Разом з тим, 15.02.2002 року шлюб між
відповідачем та ОСОБА_4 було розірвано
(а.с.14).

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_3 призначено опікуном над
неповнолітньою ОСОБА_1, оскільки її
мати ОСОБА_4 була інвалідом першої
групи, а батько ОСОБА_2 перебував у
розшуку, як такий, що втратив зв'язок з
родиною (а.с.9-10, 22).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла (а.с.13).

Таким чином, з 2005 року неповнолітня
ОСОБА_1 проживає разом із
піклувальником ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1, яка її доглядає, матеріально
утримує та виховує. (а.с.20-21).

ОСОБА_1 навчається у 8-Б класі
Чернівецької загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів №3 з травня 2005 року та
відповідно до інформації про стан
утримання, навчання і виховання від
18.07.2012 року, вихованням та всебічним
розвитком дитини займається опікун
ОСОБА_3 (а.с.16-17).

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов, неповнолітня
ОСОБА_1 має все необхідне для фізичного
для духовного розвитку (а.с.18).

Крім того, відповідно до довідки КМУ
«Міська дитяча поліклініка» від 20.08.2012
року ОСОБА_1 знаходиться на «Д»-обліку в
ортопеда з діагнозом правобічний
грудний сколіоз І ст. та її здоров'ям
піклується тільки ОСОБА_3 (а.с.19).

30 серпня 2012 року ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1 звернулась до
Служби у справах дітей Чернівецької
міської ради із заявою про надання
висновку щодо позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав по відношенню до
його неповнолітньої доньки ОСОБА_1
(а.с.7-8).

Крім того, неповнолітня ОСОБА_1 надала
заяву про позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно неї та
зазначила, що з батьком вона бачилась
востаннє в 2008 році, коли він приїжджав
на суд (а.с.11).

Відповідача ОСОБА_2 неодноразово
викликали до Служби у справах дітей
Чернівецької міської ради для
проведення профілактичної бесіди на
засідання комісії з питань захисту
прав дитини, однак він жодного разу
туди не з'явився (а.с.35-38).

Рішенням Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради від 23.10.2012
року №685/21 вирішено надати суду
висновки щодо доцільності позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 відносно його
неповнолітньої дочки ОСОБА_1 у зв'язку з
тим, що він ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини
(а.с.6).

На підставі цього рішення, Виконавчим
комітетом Чернівецької міської ради
01.11.2012 року було надано Висновок органу
опіки та піклування про доцільність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
(а.с.5).

Так, згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він:
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у своїй
постанові від 30 липня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
роз'яснив, що під ухиленням слід
розуміти усунення батьків від
виконання своїх обов'язків, зокрема,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Пункт 15 постанови Пленуму Верховного
суду України від 30 липня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно її
утримують, та ін.), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Судом повно та всебічно було
досліджено всі обставини справи та
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не
піклується про свою доньку належним
чином: не спілкується з нею, не
цікавиться її життям, здоров'ям,
навчанням, її інтересами. При цьому,
після винесення судом заочного
рішення, а в подальшому після його
скасування, відповідач жодного разу не
зателефонував до доньки, не
поцікавився з чим пов'язане її бажання
позбавити його батьківських прав та не
спробував налагодити стосунки з
дитиною.

Як визначає закон, позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом.
Суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити у задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків (пункт 18
постанови).

Як було встановлено судом, рішенням
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 17 жовтня 2007 року було
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав. При цьому своє рішення суд
мотивував тим, що ОСОБА_2 має намір
піклуватися про свою доньку ОСОБА_1
(а.с.32-34).

Таким чином, вказаним рішенням суд
фактично попередив відповідача про
необхідність змінити своє ставлення до
виховання дитини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 СК України
дитина має право на те, щоб бути
вислуханою батьками, іншими членами
сім'ї, посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї.

З цього приводу Верховний суд України у
своєму узагальненні від 11 грудня 2008
року з питань розгляду судами справ,
пов'язаних із позбавленням
батьківських прав, поновленням
батьківських прав, усиновленням,
установленням опіки та піклування над
дітьми роз'яснив, що думка дитини має
бути з'ясована і врахована судом при
розгляді категорії справ про
позбавлення батьківських прав.

Так, в судовому засіданні неповнолітня
ОСОБА_1 підтвердила суду, що батько не
змінився. Він продовжує жити своїм
життям. Дівчинка не бажає називати
відповідача своїм батьком та просила
суд позбавити його батьківських прав.

Таким чином, на думку суду, посилання
відповідача на те, що він як може, так і
піклується про дитину, бажає
спілкуватися з нею, однак через
проживання у різних містах не має
можливості цього робити, не знайшло
свого підтвердження в судовому
засіданні.

При цьому, суд вважає, що періодичне
надання матеріальної допомоги дитині
не може вважатися належним вихованням
дитини та турботою про неї, адже як було
встановлено судом, ОСОБА_2 не
спілкується зі своєю донькою, не
цікавиться її життям, навчанням, її
захопленнями та інтересами, не вітає її
зі святами та Днем народження, у зв'язку
з чим суд приходить до переконливого
висновку про те, що його слід позбавити
батьківських прав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.166 СК України
особа, позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Так, судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа
- підприємець та отримує доходи (а.с.84-87).

Як вбачається із досліджених у
судовому засіданні письмових доказів,
зокрема, квитанцій про переказ коштів,
відповідач періодично надавав
піклувальнику ОСОБА_3 кошти на
утримання доньки (а.с.93-118).

Враховуючи зазначені вище вимоги
закону та наведені вище обставини,
підтверджені дослідженими судом
доказами, а також з урахуванням стану
здоров'я та матеріального становища
сторін, суд вважає, що з відповідача
необхідно стягувати на користь
піклувальника ОСОБА_3 на утримання
підопічної - неповнолітньої ОСОБА_1
аліменти у розмірі ? частини всіх видів
його заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно і до
повноліття дитини. Саме такий розмір
аліментів, на погляд суду, буде
достатнім та справедливим.

При цьому, суд виходить з розумності та
достатності вказаного розміру
стягуваних аліментів, необхідних для
задоволення потреб піклувальника на
утримання підопічної, реальної
можливості відповідача вказаний
розмір аліментів сплачувати щомісячно,
не порушуючи прав останнього.

Крім того, суд вважає, що відповідно до
вимог ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача
на користь держави підлягають
стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.150, 164, 165, 166, 180, 181 ч.3, 182-184,
191, 192 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 61, 64, 79,
88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканця АДРЕСА_2 на користь
піклувальника ОСОБА_3 на утримання
підопічної - неповнолітньої ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі ?
частини всіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 20 листопада 2012
року і до повноліття дитини.

Кошти на утримання дитини ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачувати на рахунок
НОМЕР_2 у базовому відділення
Чернівецької обласної дирекції АТ
«Райффайзен банк Аваль»,
ідентифікаційний код отримувача
НОМЕР_3, МФО банку отримувача 380805.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
батьківських прав по відношенню до
його неповнолітньої доньки ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий в розмірі 107 грн. 30 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернівецької області через
Першотравневий районний суд м.Чернівці
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. В.
Вольська-Тонієвич