Справа № 127/3666/14-ц
Провадження № 2/127/2268/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18.04.2014 року Вінницький
міський суд Вінницької області

в
складі: головуючого - судді Сичука М.М.,

при
секретарі Ліщишині О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Вінницької міської ради про
визнання права користування житловим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
Виконавчого комітету Вінницької
міської ради про визнання права
користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
будинок АДРЕСА_1 перебуває у
комунальній власності територіальної
громади міста Вінниці. Обслуговування
даного будинку здійснюється міським
комунальним підприємством «ЖЕК-7».
Квартира в 1984 році була розподілена
ОСОБА_2

ОСОБА_2, який був наймачем квартири
АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1. При житті
померлий не скористався своїм правом
щодо приватизації займаної квартири, а
тому на даний час вказана квартира
належить до державного житлового
фонду.

ОСОБА_2 дуже хворів, він ледве ходив та
позивач допомагала йому підійматись до
квартири, оскільки він проживав на
п'ятому поверсі. ОСОБА_1 проживала по
сусідству з ОСОБА_2 у квартирі по
договору оренди, а тому часто до нього
заходила, допомагала йому, купувала
продукти, ходила до аптеки по ліки,
готувала.

З березня 2013 року ОСОБА_1 переїхала
проживати до ОСОБА_2 у вказану квартиру,
всі клопоти по домашньому господарству
та утриманню житла позивачка взяла на
себе, крім того, за власні кошти зробила
ремонт даного приміщення та оплатила
комунальні платежі.

Тому позивач змушена звернутись до
суду з даним позовом.

В судовому засідання позивач та її
представник підтримали позов в повному
обсязі, просили суд постановити
рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право
користування жилим приміщенням, а саме:
квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати
виконавчий комітет Вінницької міської
ради укласти з нею договір найму даного
житлового приміщення.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позову.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що позивач
раніше винаймала квартиру в її матері.
У спірній квартирі ОСОБА_1 проживала
безкоштовно. Відомо, що у вказану
квартиру їй запропонував переїхати
покійний ОСОБА_2 Позивач купувала йому
продукти, заносила речі. В квартирі
перебували речі позивача:
мікрохвильова піч, гладильна доска та
інше.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що робив у
спірній квартирі ремонт, підбивав
гіпсокартон та прошпакльовував стики.
Домовлялась за ремонт і
розраховувалась із ним ОСОБА_1

Вислухавши сторони та пояснення
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступне.

Будинок АДРЕСА_1 перебуває у
комунальній власності територіальної
громади міста Вінниці. Обслуговування
даного будинку здійснюється міським
комунальним підприємством «ЖЕК-7».

Квартира АДРЕСА_1 в даному будинку була
в 1984 році розподілена ОСОБА_2

ОСОБА_2, який був наймачем квартири
АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий
запис про смерть №3323 від 17.12.13 р.)
При житті померлий не скористався
своїм правом щодо приватизації
займаної квартири, а тому на даний час
вказана квартира належить до
державного житлового фонду.

Особовий рахунок НОМЕР_1 на вказану
квартиру відкритий на ОСОБА_2 з 1984 року.

ОСОБА_1 в березні 2013 року переїхала
проживати до ОСОБА_2 в квартиру.

Так, позивачка готувала йому,
прала, купувала ліки, ходила за
продуктами до магазину, супроводжувала
його до лікарів, оскільки йому було
важко самому ходити.

З попередньої квартири ОСОБА_1
перевезла до померлого в квартиру
холодильник, пізніше придбала за
власні кошти пральну машину, зараз в
квартирі знаходяться її особисті речі.

Квартира померлого потребувала
ремонту, а тому влітку позивач за
власні кошти зробила в ній ремонт, про
що свідчать квитанції про сплату за
матеріали.

Відповідно до ч. 1 статті 50 ЖК України
жиле приміщення має бути
благоустроєним та відповідати
санітарним і технічним вимогам.

Після смерті ОСОБА_2 позивачка
залишилась проживати в його квартирі,
однак розуміючи, що не має ніякого
документального підтвердження про
своє право користування даною
квартирою, змушена звернутись до суду,
оскільки вважає, що після проведення
нею всіх вказаних вище робіт в
квартирі, та за час проживання в
квартирі (майже рік) набула право на
користування житлом та має законне
право на проживання в даній квартирі,
однак позбавлена права на укладення
договору найму на дану квартиру у
відповідності зі статтею 61 Житлового
Кодексу України.

Крім того, вважає, що нічиї права своїм
вселенням в квартиру не порушила,
оскільки квартиронаймач спірного
житла сам вселив її в дану квартиру,
тобто вона фактично була членом його
сім'ї.

ОСОБА_1 зареєстрована у селі
Вінницького району, однак там не
проживає. Віповно до акту МКП "ЖЕК № 7"
від 16 серпня 2013 року в квартирі АДРЕСА_1,
з березня 2013 року проживає ОСОБА_1, в
даний час в квартирі проводяться
ремонтні роботи (поклейка шпалер).
Згідно акту МКП "ЖЕК № 7" від 16 січня 2014
року за вказаною адресою без
реєстрації проживає ОСОБА_1

Разом з тим, реєстрація місця
проживання не вказує на обов'язкове
проживання особи за місцем реєстрації,
оскільки як роз'яснено в Пленумі
Верховного суду України, а саме в п. 15
постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», при розгляді
спорів про право користування жилим
приміщенням необхідно брати до уваги,
що ст. 33 Конституції гарантує кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, свободу пересування
та вільний вибір місця проживання. Це
означає, що наявність чи відсутність
прописки самі по собі не можуть бути
підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача (власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Статтею 48 Конституції України
передбачено, що кожен має право на
житло. Згідно зі статтею 61 Житлового
Кодексу УРСР користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення укладається в
письмовій формі між наймодавцем та
громадянином.

У відповідності до статті 63 Житлового
Кодексу Української PCP предметом
договору найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду є окрема квартира або
інше ізольоване жиле приміщення, що
складається з однієї чи кількох кімнат,
а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до статті 68 ЖК України
наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Користуючись спірним житлом, ОСОБА_1
оплачує квартирну плату та комунальні
платежі у відповідні строки, утримує
квартиру в належному стані,
дотримується правил добросусідства,
тобто фактично виконує умови договору
найму житла.

Суд вважає, що позовні вимоги являються
законними та обґрунтованими, а тому суд
вважає за можливе задовольнити позов.

Судовий збір суд вважає за моживе
залишити за позивачем в звязку з тим, що
позивач не наполягає на його стягненні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 48 Конституції України, ст. ст. 61, 63, 68
ЖК України, п.15 постанови Пленуму ВС
України № 9 від 01.11.96 року, ст.ст. ст.ст. 6,
8, 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування
жилим приміщенням, а саме: квартирою
АДРЕСА_1.

Зобов'язати виконавчий комітет
Вінницької міської ради укласти з
ОСОБА_1 договір найму житлового
приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1 в
будинку АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: