Коростишівський районний суд
Житомирської області
Справа № 280/1718/13-ц
Провадження № 2/280/16/14
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2014 року
м.Коростишів

Коростишівський районний суд
Житомирської області

в складі: головуючої - судді Рибнікової
М.М.

при секретарі - Бондаренко Н.С.,

з участю представника позивача
Соколової Н.А.

відповідача ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3

третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Коростишеві
цивільну справу за позовом ДП
«Коростишівське лісове господарство»
до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб
такими, що втратили право користування,
забов'язання звільнити приміщення,
повернення з незаконного володіння, -

в с т а
н о в и в :

30.08.2013 року була подана вказана
позовна заява. Свої вимоги позивач
аргументує наступними доводами та
фактами.

Так позивач зазначає, що у 1993 році
сім'ї ОСОБА_2 Коростишівським
держлісгоспом була надана для
проживання квартира за адресою:
АДРЕСА_1, а в подальшому у 1998 році для
поліпшення житлових умов останньому та
його сім'ї було розподілено
трикімнатну квартиру, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_9, за тієї умови що
однокімнатну квартиру, надану раніше,
відповідач звільнить для надання іншим
працівникам підприємства, які також
потребують житла. Інші працівники
підприємства, для отримання нових
ордерів на житлові приміщення в
будинку АДРЕСА_9, за домовленістю з
адміністрацією і профспілковим
комітетом підприємства були
зобов'язані і здали своє тимчасове
житло підприємству для надання іншим
працівникам лісгоспу, які цього
потребували, а ОСОБА_2, порушивши свій
обов'язок здати квартиру, навпаки
приватизував її у 2004 році. Також ОСОБА_2
здійснював реконструкцію квартири в
будинку АДРЕСА_1 не лише за свої кошти, а
й з використанням матеріалів наданих
підприємством на реконструкцію
вказаної квартири. Зважаючи на
викладене, позивач просить забов'язати
ОСОБА_2 звільнити житлове приміщення
квартири АДРЕСА_9.

30.09.2013 року позивачем подано до
суду заяву про уточнення позовних
вимог позовної заяви
ДП«Коростишівське лісове
господарство». У даній заяві зазначено,
що ОСОБА_2 порушено положення рішення
виконавчого комітету Коростишівської
міської ради №204 від 21.04.1999 року про
затвердження протоколу спільного
засідання адміністрації і
профспілкового комітету
Коростишівського держлісгоспу та
Житомирського держліспрому,
відповідно до п.2 якого: адміністрації і
профкомітету Коростишівського
держлісгоспу та Житомирського
держліспрому з працівниками, яким
виділено квартири, укласти договір -
зобов'язання про перелік робіт та їх
обсяг, забезпечення матеріалами та
автотранспортом, також оформити
забов'язання квартиронаймачів та всіх
повнолітніх членів сім'ї про повне
звільнення жилої площі, на якій
проживає сім'я, у зв'язку з отриманням
ордера на нову жилу площу, просить
зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 звільнити житлове
приміщення квартири АДРЕСА_9 та
повернути його з незаконного володіння
ДП «Коростишівське лісове
господарство», а також визнати осіб
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням квартири АДРЕСА_9
внаслідок відсутності понад
встановлені строки.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги,
просила їх задовільнити.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3
проти задоволення позову
заперечували, посилаючись на їх
безпідставність.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
з»явились в судове засідання, позовні
вимоги не визнали.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання
не з»явилась, направила на адресу суду
заяву про розгляд справи в її
відсутність.

Суд заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

05.01.1993 року на засіданні профкома та
адміністрації Коростишівського
держлісгоспу, відповідно до протоколу
№ 60, було вирішено питання про
виділення квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, з жилою площею 17,8
м.кв., а в подальшому рішенням виконкому
Коростишівської міської ради народних
депутатів Коростишівського району
Житомирської області №3 від 27.01.1993 року
був затверджений вищезазначений
протокол №60, ОСОБА_2 та його сім'ї
виданий ордер на заселення до наданої
держлісгоспом квартири.

Відповідно до Технічного
паспорту №5256, виданого 19 січня 2004 року
та свідоцтва на право власності на
житло №3029 від 20 липня 2004 року, виданого
Коростишівською міською радою, а також
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 03.08.2004 року,
підтверджується належність на праві
спільної сумісної власності членам сім
ОСОБА_2 житлової квартири що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Довідкою №1957 від 13.07.2013 року, виданою КП
«Коростишівська комунальна служба»
підтверджено, що станом на 13 липня 2013
року в квартирі АДРЕСА_1 дійсно
зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішенням Коростишівської міської
ради від 21.04.1999 року №204 було
затверджено протокол спільного
засідання адміністрації і
профкомітету Коростишівського
держлісгоспу від 07.09.1998 року та
Житомирського держліспрому від 28.08.1998
року про попередній розподіл квартир у
12-ти квартирному будинку АДРЕСА_9, що
будується господарським способом для
залучення до виконання будівельних та
опоряджувальних робіт працівниками
підприємства Держлісгосп. ОСОБА_2
виділено трикімнатну квартиру № 2.
Згідно вказаного рішення зобов»язано
адміністрацію підприємства укласти
договори з працівниками, яким виділено
квартири, про перелік робіт та їх обсяг,
забезпечити матеріалами та
автотранспортом, також оформити
зобов»язання квартиронаймачів та всіх
повнолітніх членів сім»ї про повне
звільнення жилої площі, на якій
проживає сім»я, у зв»язку з отриманням
ордера на нову жилу площу.

Як вбачається з довідки ДП
«Коростишівське лісове господарство»
№ 1200 від 17.09.2013 року станом на 18.09.2013
року квартира АДРЕСА_9 обліковується на
балансі підприємства підприємства як
житлове приміщення відомчого
житлового фонду лісгоспу з моменту
здачі 12 -ти квартирного будинок в
експлуатацію з 19.07.2004 року.

Відповідно до укладених договорів з
організації надання комунальних
послуг, наданих довідок, копій
квитанцій , судом встановлено що ОСОБА_2
проживає в АДРЕСА_9, користується
послугами відповідних установ.

Актом депутата №529 від 31 липня 2013 року
підтверджується факт проживання сім'ї
ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_9.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що відповідач ОСОБА_2 зі своєю
сім'єю почали проживати у спірній
квартирі АДРЕСА_9, лише з серпня 2013 року,
а з моменту отримання у вказаній
квартирі ніхто не проживав.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили
відсутність умов для проживання в
будинку АДРЕСА_9 на час видачи квартир
підприємством , а також, що сім»я ОСОБА_2
проживає по АДРЕСА_1 .

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 суду пояснили,
що держлісгосп забезпечував
відповідача матеріалами для
проведення ремонту квартири. Сім'я
ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_1 з 1995 року по
даний час, та утримують підсобне
господарство, іноді ночують в квартирі
по вул.АДРЕСА_9.

Свідок ОСОБА_13, показав, що в 1998 році
сім'я ОСОБА_2 отримала квартиру АДРЕСА_9
і до нього звертався ОСОБА_2 з приводу
виготовлення столярних виробів в
квартирі, які ним були виготовлені , а в
подальшому встановлені .

Свідок ОСОБА_14, показав, що у 1998 році
він також отримав у вказаному будинку
квартиру, всі мешканці будинку
займалися його добудовою та
облаштуванням. З 2002 року ОСОБА_2
постійно вже почали проживати у
будинку.

Свідок ОСОБА_15, показала, що в квартирі
АДРЕСА_9 постійно проживає ОСОБА_5 із
малолітнім ОСОБА_8. А ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають АДРЕСА_9
близько десяти років.

Свідок ОСОБА_16, показала, що в
квартирі АДРЕСА_9, сім»я ОСОБА_2
постійно проживала з 2003 року.

Суд критично відноситься до показань
свідків зі сторони позивача, оскільки
всі вони працювали або працюють у ДП
«Коростишівське лісове господарство»
та безпосередньо підпорядковані
керівництву підприємства.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року №2 «Про застосування норм
цивільно-процесуального законодавства
при розгляді справ у суді першої
інстанції» під час судового розгляду
предметом доказування є факти, якими
обґрунтовуються заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше юридичне
значення для вирішення справи і
підлягають встановленню при ухваленні
рішення.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ним зберігається житлове
приміщення протягом шести місяців.

Статею 72 ЖК України передбачено,
визнання особи такою , що втратила
право на користування житловим
приміщенням внаслідок відсутності
такої особи понад встановлені строки
проводиться в судовому порядку.

ДП «Коростишівське лісове
господарство» не було надано жодного
доказу незаконності володіння ОСОБА_2
квартирою АДРЕСА_9, а також доказів на
підтвердження відсутності в житловому
приміщенні понад встановлені строки.
Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на
підтвердження доводів щодо не
проживання ОСОБА_2 та його сім'ї у
АДРЕСА_9, без поважних причин понад
встановлені строки позивачем не
надано.

Відтак позовні вимоги стосовно
визнання сім'ї ОСОБА_2 такими що
втратили право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності в
приміщенні понад встановлені строки є
безпідставними і необґрунтованими.

Таким чином, вбачається, що підстав,
визначених положеннями Житлового
кодексу України для визнання ОСОБА_2 як
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням не має.

За таких обставин, оцінюючи усі докази,
які були досліджені судом під час
розгляду справи в їх сукупності та
розглядаючи позов в межах заявлених
позовних вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, як того вимагає ч. 1
ст. 11 ЦПК України, можливо прийти до
висновку про відмову в задоволенні
позову у заявлений позивачем спосіб.

Захист прав особи, яка вважає себе
власником майна, можливий шляхом
задоволення віндикаційного позову,
якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК
України, які дають право витребувати
майно у добросовісного набувача.

Майно може бути повернуте за позовом
власника про витребування майна на
підстав ст. ст. 387, 388 ЦК України, якщо
позивач надасть докази, що
підтверджують наявність обставин,
зазначених цими статтями, тому що вони
встановлюють спеціальні правила для
захисту такого права.

Статтею 387 Цивільного кодексу України
передбачено, що власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним. Витребування
власником свого майна із чужого
незаконного володіння здійснюється
шляхом подання до суду віндикаційного
позову. Предметом віндикаційного
позову є вимога позивача до
відповідача про витребування майна із
чужого незаконного володіння, яка
повинна мати відповідні підстави, що
тягнуть за собою визначені законом
правові наслідки. Таким чином, вказані
позивачем у позовній заяві підстави
повинні підтверджувати його право
власності або інше суб'єктивне право
титульного володільця на витребуване
майно, факт вибуття майна з його
володіння, наявність майна у
незаконному володінні відповідача,
відсутність у відповідача правових
підстав для володіння майном.

Тобто, на підтвердження наявності у
позивача суб'єктивного права на
витребування майна з чужого
незаконного володіння він повинен
надати суду відповідні докази, що
підтверджують наявність майна у
незаконному володінні відповідача та
відсутність у останнього правових
підстав для володіння майном.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. 386, ст. 391
ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування
своїм майном.

Підставою для задоволення позову
власника є встановлення факту
порушення прав власника і об'єктивно
існуючих перешкод у здійсненні ним цих
прав.

У даному випадку суд не може вважати що
відповідач заволодів спірною
квартирою без відповідної правової
підстави, тобто незаконно.

Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 386,
391 ЦК України, саме власник вправі
звернутись до суду з вимогою про захист
порушеного права, який ураховує
характер порушення та дає можливість
захистити порушене право.

На заявлені вимоги та на
правовідносини сторін
розповсюджується як норми ЦК України,
так і норми ЖК України.

Відповідно до норм ЖК України
позбавити особу права на житло у
будинку державного або громадського
житлового фонду можливо лише з підстав
передбачених ст.ст. 71, 98, 99, 107 ЖК України.

Суд дослідивши докази та показання
свідків прийшов до висновку, що у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити, оскільки ОСОБА_2 на законних
підставах користувався спірною
квартирою, а доказів про відсутність
його у ній понад встановлені строки
суду не надано.

Керуючись ст.ст. 58, 59, 212-215 ЦПК
України ст. ст. 387, 388 ЦК України, ст. 71, 72
ЖК України, -

в и р і ш
и в:

В задоволенні позовних вимог ДП
«Коростишівське лісове господарство»
до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб
такими, що втратили право користування,
забов'язання звільнити приміщення,
повернення з незаконного володіння -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Житомирської
області через Коростишівський
районний суд.

Суддя
Рибнікова М.М.