Справа № 381/745/13-ц Головуючий у І
інстанції Бутенко В.О. Провадження №
22-ц/780/114/14 Доповідач у 2 інстанції
ФінагєєвКатегорія 44
РІШЕННЯ

Іменем України

14 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Савченка С.І., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 18 червня 2013 року у справі за позовом
Релігійної громади (помісної церкви)
Християн Віри Євангельської
«Воскресіння» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом та просив
усунути порушення його права на
постійне користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 знести
самовільно побудовані металічні
гаражі та привести земельну ділянку до
стану, що існував до побудови гаражів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що позивач є користувачем земельної
ділянки, що підтверджується державним
актом на право постійного
користування. При обстеженні земельної
ділянки на ній були виявлені металічні
гаражі відповідачів. В позасудовому
порядку врегулювати спір релігійна
громада, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не можуть.
Діями відповідачів порушуються права
позивача на користування земельною
ділянкою та будівництво на ній
культової споруди.

Рішенням Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 18 червня 2013 року позов задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку по
АДРЕСА_1, яка перебуває у постійному
користуванні Релігійної громади
(помісної церкви) Християн Віри
Євангельської "Воскресіння", поряд з
житловим будинком по АДРЕСА_2, знести
самовільно побудовані металеві гаражі
та привести земельну ділянку до стану
побудови гаражів.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції через порушення
норм процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що судом
безпідставно відхилені клопотання
представника відповідача про
витребування доказів, які
підтверджують порушення прав
релігійної громади на
землекористування. Позов заявлено
особою, яка не надала належних доказів
права на землекористування. Назва
суб'єкта вказана у державному акті не
відповідає назві позивача, позов
заявлено до особи, яка користується
гаражем, а не до самого власника.
Позивачем не надано доказів порушення
права землекористування та порушення
меж, встановлених державним актом.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що у
постійному користуванні Церкви
Християн Віри Євангельської
«Воскресіння» перебуває земельна
ділянка площею 0,0700 га, цільове
призначення - будівництво та
обслуговування будівель громадських
та релігійних організацій, яка
розташована по АДРЕСА_1, про що свідчить
фотокопія державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою № 154520 від 05.03.2012 року (а.с.8).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не надали
правовстановлюючих документів на
металеві гаражі, які знаходяться поряд
з житловим будинком, в якому проживають
відповідачі, а тому останні
безпідставно обмежують право позивача
щодо користування належною йому
земельною ділянкою.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України
власник земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ними
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Заявляючи позовні вимоги про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою шляхом знесення самовільно
побудованих металевих гаражів,
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів того, що
відповідачі є власниками зазначених
гаражів і встановлювали їх, що гаражі
встановлені в межах земельної ділянки,
яка належить релігійній громаді. На
зазначені обставини суд першої
інстанції уваги не звернув на що
обґрунтовано посилається апелянт в
своїй апеляційній скарзі.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, зокрема, про знесення самочинно
побудованих гаражів, суд першої
інстанції не врахував того, що позов з
зазначених підстав заявлено не було,
питання про самочинність будівель не
обговорювалось та не досліджувалось.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про самочинне
будівництво гаражів відповідачами та
про порушення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 права
релігійної громади на користування
земельною ділянкою, оскільки зазначені
висновки не підтверджені наявними у
справі доказами.

Отже рішення суду підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову через
невідповідність висновків суду
обставинам справи та недоведеність
обставин справи, які суд вважав
встановленими.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 18 червня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
Релігійної горомади (помісної церкви)
Християн Віри Євангельської
«Воскресіння» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Савченко С.І.

Яворський М.А.