Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Максюта І.О.
Справа № 426/2256/13-ц
Провадження № 22ц/782/959/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Максюти І.О.

суддів Авалян Н.М., Малієнко Н.В.,

при секретарі Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Сватівського районного суду
Луганської від 19 лютого 2014 року з
цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа -

Сватівська міська рада Луганської
області, про зобов"язання вчинити певні
дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
зобов'язання перенести вигрібні ями,
розташовані за адресою: АДРЕСА_2 від
будинку АДРЕСА_1 на відстань, визначену
ДБН 360-92, та просив стягнути з
відповідача на його користь сплачені
судові витрати у вигляді судового
збору. У підтвердження позовних вимог
ОСОБА_3 суду пояснив, що відповідач
ОСОБА_2 на належному йому подвір'ї
збудував дві вигрібні ями на відстані
близько 1 м. від огорожі та менше 3-х
метрів від стіни житлового будинку
позивача в порушення вимог ДБН 360-92, що
потягло за собою тріщину у житловому
будинку.

Рішенням Сватівського районного суду
Луганської області від 19 лютого 2014
року позовні вимоги задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_2 перенести вигрібні
ями, розташовані за адресою: АДРЕСА_2
від будинку АДРЕСА_1 на відстань,
визначену Державними будівельними
нормами "Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень"
360-92, затверджених наказом Державного
комітету України у справах
містобудування і архітектури від 17
квітня 1992 року № 44. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 сплачений судовий
збір у розмірі 229,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою? в якій просив скасувати
рішення і ухвалити нове, яким відмовити
в задоволенні позову, посилаючись на
однобокість та упередженість суду при
розгляді справи, прийняття до уваги
доказів, наданих позивачем та
відхилення доказів, наданих
відповідачем.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення відповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла такого висновку.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено,
що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Згідно ст. 10 ЦПК
України обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. При дослідженні і
оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд
незалежний від висновків органів
влади, експертиз або окремих осіб.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на основу своїх вимог або
заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до
наданої сторонами технічної
документації (а.с. № 6, 11-16, 26 -27), ОСОБА_3 є
власником садиби, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 - власниками
садиби, розташованої за адресою:
АДРЕСА_2. Садиби є сусідніми.

Відповідно до акту житлової - побутової
комісії виконавчого комітету
Сватівської міської ради від 23 грудня
2013 року, на території належної ОСОБА_2
садиби за адресою: АДРЕСА_2, наявна
вигрібна яма та вбиральня. Вигрібна яма
з'єднана з літньою кухнею
каналізаційною трубою довжиною 5.5 м.
Вигрібна яма розташована на відстані
7.1м. від джерела водопостачання
(свердловини), належної ОСОБА_2 та на
відстані 10.7м. від джерела
водопостачання (свердловини),
належного ОСОБА_3 Вигрібна яма
розташована на відстані 0.5 м. від межі
між садибами та на відстані 2.8 м. від
житлового будинку, належного ОСОБА_3
Вигрібна яма не вказана в технічному
паспорті будинку АДРЕСА_2. Вбиральня,
належна ОСОБА_2, побудована на відстані
4,3 м. від межі між садибами та на
відстані 15,5 м. від джерела
водопостачання ОСОБА_2 і вказана у
технічному паспорті. Комісія прийшла
до висновку, що належні ОСОБА_2 вигрібна
яма та вбиральня побудовані з
порушенням вимог ДБН - 360-92( а.с. 62).

Задовольняючи позов, суд виходив з
положень ч.1 ст. 103 ЗК України, ч.1 ст. 13, 319
ЦК України.

Ухвалюючи рішення, суд посилався також
на п 3.25а Державних будівельних норм
"Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень" 360-92,
затверджених наказом Державного
комітету України у справах
містобудування і архітектури від 17
квітня 1992 року № 44, відповідно до якого
відстань між житловими будинками та
господарськими будівлями і спорудами
слід приймати відповідно до санітарних
норм за таблицею 3.2а, але не менше
протипожежних норм згідно з таблицею 1
додатка 3.1. Державними санітарними
нормами та правилами утримання
територій населених місць,
затвердженими Наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 17 березня
2011 року № 45, визначено, що вигрібна яма
(вигріб) - це інженерна споруда у
вигляді поглиблення в землі, виконана з
водотривкого матеріалу, призначена для
збирання та зберігання рідких
відходів, наземна частина якої
обладнана щільно прилягаючою кришкою
та решіткою для відокремлення твердих
відходів. Відповідно до п. 2.22. вказаних
Державних санітарних норм вигреби
повинні бути віддалені від меж
земельних ділянок навчальних та
лікувально-профілактичних закладів,
стін житлових та громадських будівель
і споруд, майданчиків для ігор дітей та
відпочинку населення на відстань не
менше 20 м. В умовах нецентралізованого
водопостачання вигреби на території
присадибної ділянки повинні бути
віддалені від індивідуальних
колодязів і каптажів джерел на
відстань не менше 20 м, при цьому
відстань від вигребів до громадських
колодязів і каптажів джерел повинна
бути не менше 50 м. При цьому слід
враховувати напрямок схилу ділянки.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що відповідач ОСОБА_2 не дотримався
вимог ч.1 ст. 103 Земельного кодексу
України, не обравши такого способу
використання земельної ділянки, при
якому позивачу ОСОБА_3 було б завдано
найменше незручностей, а саме такі
незручності були створені через
недотримання норм щодо відстані
розташування вигрібної ями.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд, неправильно застосував норми
підзаконного номативного акту у часі,
який діє з 1992р., та не прийняв до уваги,
що вигрібна яма була збудована у 1975р.
не відповідачем, а його спадкодавцем, а
він отримав садибу у спадщину та має
право власності на неї лише з 05.11.2011р. на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом (а.с.86), не
заслуговують на увагу, оскільки
технічна документація на садибу
взагалі не містить відомостей про
наявність вигрібної ями, а
відповідачем не надано жодних доказів
щодо часу її облаштування (побудови). У
акті, складеному житлово-побутовою
комісією від 23.12.2013р., відсутні висновки
щодо часу будівництва вигрібної ями,
тому посилання апелянта на те, що
комісією встановлено, що яма
побудована 1975 році, протирічать
відомостям, наявним у акті.

Апелянт зазначає, що суд проігнорував
відсутність у позивача висновку
експертизи. Однак, і цей довід
апеляційної скарги не приймається
судом, так як з огляду на положення ч. 2
ст. 10 та ч. 1 ст. 31 ЦПК України, сторони
мають рівні процесуальні права і
обов»язки, у тому числі і щодо надання
доказів. Позивач обгрунтував свою
позицію та надав докази, які свідчать
про порушення державних будівельних
норм відповідачем. Відповідач, не
скористався своїм правом та не
спростував позицію позивача іншими
доказами, у тому числі, не заявляв
клопотань про признчення експертиз.

Посилання апелянта на близький рівень
грунтових вод, у зв»язку з чим його
вина у порушенні прав позивача
відсутня, також не заслуговують на
увагу, оскільки знову ж таки відповідач
не надав жодних доказів на
підствердження цього факту.

Твердження відповідача про те, що суд
не взяв до уваги акт розмежування
земельних ділянок від 11 листопада 1997р.,
згідно якого позивач не мав жодних
претензій до меж і власника садиби
АДРЕСА_2 та до системи водовідведення
не має значення для вирішення спору.

Апелянт також посилається на те, що суд
не звернув уваги, що позивач порушує
права відповідача, побудувавши
вбиральню з порушенням ДБН-360-92, що
підтверджується актом від 23.12.2013р. Але
ж, оскільки відповідач не скористався
своїм правом на подання зустрічного
позову, а в силу ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, у межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть учасать у справі, то у
суду були відсутні підстави для
захисту прав відповідача.

Однак, при вирішенні спору суд
перешої інстанції допустився помилки,
задовольнивши позов у повному обсязі
та зобов»язавши позивача перенести
вигрібні ями, оскільки із наявних у
матеріалах справи доказів вбачається,
що на території садиби, належної
відповідачу, облаштована одна вигрібна
яма, яка розташована на відстані 7,1м.
від джерела водопостачання
(свердловини), належного ОСОБА_2 та на
відстані 10,7 м. від джерела
водопостачання (свердловини),
належного ОСОБА_3, на відстані 0,5 м. від
межі між садибами та на відстані 2,8м.
від житлового будинку, належного
ОСОБА_3

Будь-які докази про наявність
декількох вигрібних ям у матеріалах
справи відсутні, а позовна заява не
містить вимог щодо інших об»єктів,
розміщених на території садиби
відповідача, зокрема вбиральні, тому
суд неправильно вирішив спір по суті,
зобов»язавши відповідача усунути
порушення шляхом перенесення
вигрібних ям, не конкретизувавши їх
кількість та місце розташування.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід задовольнити частково, рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 307, 309, 313-315, 317 ЦПК
України, судова колегія

В И
Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Сватівського районного
суду Луганської від 19 лютого 2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов"язати ОСОБА_2 перенести на
відстань, визначену Державними
будівельними нормами
„Містобудування.Планування і забудова
міських і сільських поселень" 360-92,
затверджених Наказом Державного
комітету України у справах
містобудування і архітектури від 17
квітня 1992 року № 44, від будинку АДРЕСА_1
вигрібну яму, розташовану на території
домоволодіння по АДРЕСА_2 на відстані
7,1м. від джерела водопостачання
(свердловини), належного ОСОБА_2 та на
відстані 10,7 м. від джерела
водопостачання (свердловини),
належного ОСОБА_3, на відстані 0,5 м. від
межі між садибами та на відстані 2,8м.
від житлового будинку, належного
ОСОБА_3

У задоволенні іншої частини
позову відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили негайно після
його проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: