У Х В А Л А

Іменем України

07 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої :
Готри Т.Ю.,

суддів : Джуги
С.Д., Кеміня М.П.,

при секретарі :
Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_1 на рішення
Хустського районного суду від 15 квітня
2013 року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Закарпатгаз» в особі Хустської філії
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
та штрафних санкцій за спожитий
природний газ,-

в с т а н о в и л а :

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу на рішення Хустського районного
суду від 15 квітня 2013 року, яким з нього
на користь ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Закарпатгаз» в особі
Хустської філії ПАТ по газопостачанню
та газифікації «Закарпатгаз», -
стягнуто 3058,27 гривень основного боргу
за спожитий природний газ, 258,19 гривень
пені, 342,39 гривень інфляційних
нарахувань, 112,11 гривень, що становить 3%
річних за несвоєчасні розрахунки, та
судовий збір в сумі 81 гривні.

У апеляційній скарзі просить скасувати
зазначене рішення, як постановлене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, і ухвалити нове
рішення, яким у позові ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Закарпатгаз» до нього відмовити
повністю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав.

Представник позивача Симулик В.М.
апеляційну скаргу не визнав, просив
таку відхилити, а рішення суду залишити
без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
29 грудня 2006 року між ВАТ «Закарпатгаз»
і ОСОБА_1 було укладено договір на
постачання природного газу до магазину
«Танюшка» (а.с.9-11).

Також судом встановлено, що ВАТ
«Закарпатгаз» надавав відповідачу
ОСОБА_1 послуги з газопостачання і до
дискобару «ІНФОРМАЦІЯ_1», який
розташований у АДРЕСА_1 на підставі
акту на пуск газу 442/4 від 31.01.2002 року,
копії проекту на газифікацію кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1», акту №2425
приймання-передачі природного газу від
28.04.2010 року, акту обстеження
газовикористовуючого обладнання та
приладів обліку
підприємств-споживачів природного
газу від 27.04.2010 року (а.с.34,35,217,218), про
надання яких відповідач не
заперечував, та які ним були оплачені
по березень 2010 року включно (а.с.7).

З розрахунку заборгованості, який
міститься на а.с.7 слідує, що у
відповідача ОСОБА_1 внаслідок
спожитого природного газу у квітні 2010
року в кількості 1268 м.куб, виникла
заборгованість в сумі 3058,27 грн., яка ним
в добровільному порядку не сплачена.

Згідно розрахунку боргу та фінансових
санкцій за природний газ станом на
30.07.2011 року, споживачу ОСОБА_1 дискобар
«ІНФОРМАЦІЯ_1» на суму боргу 3058,27 грн. в
порядку, передбаченому п.20 Правил
надання населенню послуг з
газопостачання, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 09.12.1999 року №2246 (далі Правила),
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», - позивачем нараховано
пеню в розмірі 258,19 грн. за період з
06.05.2010 року по 06.11.2010 року, а також
відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України 3%
річних в сумі 112,11 грн. та інфляційних
нарахувань в сумі 342,39 грн. (а.с.8).

Посилання апелянта ОСОБА_1 на
відсутність укладеного між ним і ВАТ
«Закарпатгаз» договору на постачання
природного газу до дискобару
«ІНФОРМАЦІЯ_1», як на підставу для
відмови позивачу у стягненні з нього
грошових коштів, то такі не
заслуговують на увагу, оскільки
відповідно до п.29 Правил - споживач
зобов'язаний укласти договір в
письмовій формі, а також своєчасно
вносити плату за надані послуги з
газопостачання. Тобто, укладення
договору про надання послуг з
газопостачання п.29 Правил визначено як
обов'язок, а не право споживача газу, а
тому відсутність договірних відносин
між сторонами за умов фактичного
надання послуг з газопостачання і їх
споживання відповідачем, не є
підставою для відмови у стягненні з
відповідача ОСОБА_1 коштів за надані
послуги з газопостачання. Тому, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про стягнення з відповідача
ОСОБА_1 на користь позивача
заборгованості в сумі 3058,27 грн. за
надані послуги з газопостачання до
дискобару «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Щодо покладання на відповідача
відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625
ЦК України та Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» за
відсутності договірних відносин між
сторонами на постачання природного
газу до дискобару «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
АДРЕСА_1, та у разі існування
прострочення виконання грошового
зобов'язання зі сплати послуг з
газопостачання, то така позиція
узгоджується з практикою Верховного
Суду України (постанова ВСУ від 30
жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), а тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача 258,19
грн. пені, 3% річних в сумі 112,11 грн. та
інфляційних нарахувань в сумі 342,39 грн..

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції у
відповідності до ст.308 ЦПК України
підлягає залишенню без зміни, а
апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1
відхиленню, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Хустського районного суду від
15 квітня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча :

Судді :