САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/1849/14-ц
Провадження № 2/206/622/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"07" травня 2014 р.

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мірошниченко Н.В.,

при секретарі Ременяк М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,-

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_2 (позивач) звернулася до суду (з
урахуванням уточнень позовної заяви
а.с. 12) з позовом до ОСОБА_3
(відповідач) про розірвання шлюбу. У
своїй позовній заяві та у судовому
засіданні позивач посилається на те, що
шлюб з відповідачем було зареєстровано
12 квітня 1997 року Відділом реєстрації
актів громадянського стану виконкому
Індустріальної районної Ради народних
депутатів м.
Дніпропетровська, актовий запис № 230;
від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Сімейне життя з відповідачем не
склалось, між подружжям відсутні
взаєморозуміння, повністю втрачено
почуття кохання. Позивач вважає, що
родина розпалася остаточно і не може
бути відновлена, просила шлюб
розірвати (а.с.2,12).

В судовому засіданні позивач
наполягала на розірванні шлюбу,
оскільки вважає збереження сім'ї
неможливим та таким, що суперечить її
інтересам.

Відповідач в судові засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином (а.с. 11).

Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224
Цивільного процесуального кодексу
України за згодою позивача, провести
заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
знаходяться у шлюбі 12 квітня 1997 року,
який був зареєстровано Відділом
реєстрації актів громадянського стану
виконкому Індустріальної районної
Ради народних депутатів м.
Дніпропетровська, актовий запис № 230
(а.с. 3). Від шлюбу мають двох дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4) та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Сторони сумісне господарство не
ведуть, не підтримують шлюбні
відносини. Їх сім'я розпалася з причини
різних поглядів на життя та
відсутності взаєморозуміння, які
виникали між подружжям, що в результаті
послужило підставою до того, що між
сторонами були втрачені почуття любові
та поваги та призвело у підсумку до
остаточного розпаду сім'ї. Спір про
розподіл майна між сторонами
відсутній.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями позивача у судовому
засіданні (а.с.15) та у позовній заяві.

Статтями 21, 24 Сімейного кодексу України
встановлено, що шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
органі державної реєстрації актів
цивільного стану. Шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушувати жінку та чоловіка до шлюбу
не допускається.

Відповідно ст. 110 Сімейного Кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним з
подружжя.

Дотримуючись ст. 112 Сімейного Кодексу
України, при розгляді справи про
розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини й
інших обставин життя чоловіка і жінки.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

При постановлені рішення, суд враховує
те, що між сторонами втрачене
взаєморозуміння та почуття любові,
примирення та збереження
шлюбно-сімейних стосунків між
сторонами не можливе і суперечить
інтересам подружжя, враховуючи, що
сторони наполягали на розірванні
шлюбу, суд дійшов висновку про те, що
сім'я сторін розпалася остаточно,
примирення бути не може і шлюб підлягає
розірванню.

Норма ст.113 Сімейного Кодексу України
передбачає, що особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із положеннями ст.235 ч.8 ЦПК
України, які на підставі ст.8 ч.8 ЦПК
України застосовуються і до позовного
цивільного судочинства, у рішенні суду
про розірвання шлюбу зазначається про
вибір прізвища тим з подружжя, який
змінив прізвище під час державної
реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що
позивачем не заявлено суду про намір
зміни свого прізвище на попереднє, яке
вона змінила під час укладення та
реєстрації шлюбу з відповідачем, суд
приходить до висновку про необхідність
залишення прізвища позивача без змін -
«ОСОБА_2».

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 8,10, 11, 31, 57, 60, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,

В
И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 12 квітня 1997 року
Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Індустріальної районної Ради народних
депутатів м. Дніпропетровська, актовий
запис № 230, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, від
шлюбу є діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
ОСОБА_2, яке було обрано нею у зв'язку із
реєстрацією шлюбу з ОСОБА_3, залишити
без змін - «ОСОБА_2»

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя:
Н.В.Мірошниченко