АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2446/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Горбенко Н. В. Доповідач - Варенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Григорченка Е.І., Городничої
В.С.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Орджонікідзевського
міського суду Дніпропетровської
області від 14 січня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що в провадженні Нікопольського
міськрайонного суду знаходилася
кримінальна справа за обвинуваченням
ОСОБА_3 у скоєнні злочину,
передбаченого ст.128 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінальної
справи ОСОБА_3 05.09.2009р. під час полювання
у районі Чкаловської збагачувальної
фабрики ВАТ "Орджонікідзевський ГЗК",
розташованого у Нікопольському районі
Дніпропетровської області, виявив
злочинну недбалість з використання
мисливської зброї, зробив постріли з
мисливської рушниці, через що заподіяв
йому тілесні ушкодження у вигляді
сліпих проникаючих штротових
вогнепальних поранень обличчя, голови,
з ушкодженням лівого ока з наступною
евісцераціею ока,
внутрішньошлуночковим, внутрішньо
мозковим крововиливом, забою головного
мозку 3 ступеню, сліпих штротових
вогнепальних поранень шиї, лівого
плеча, грудної клітини. Завдані
ушкодження відповідно до висновків
експерта відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень за ознакою
небезпеки для життя. Через заподіяння
тілесних ушкоджень він поніс значні
матеріальні витрати на лікування, а
саме: купівлю ліків, знаходження у
реанімації у лікарнях м.Орджонікідзе,
м.Дніпропетровська, м.Харкова тривалий
час, двічі протезування ока, обстеження
та консультування спеціалістів у
різних містах України, проживання у
готелях, транспортні витрати для
поїздки у м.Дніпропетровськ та
м.Харків. В цілому через скоєний злочин
йому було завдано матеріальну шкоду у
розмірі 20083,12 грн., яку просив стягнути з
відповідача на його користь. Крім
цього, через завдані тілесні
ушкодження він зазнав значних
моральних страждань, які
супроводжувалися сильним фізичним
болем через пошкодження ока та мозку,
через що він дуже страждає, адже
повноцінного життя він вже не має та не
може працювати за спеціальністю, на
якій працював більше тридцяти років та
займатися улюбленими побутовими
справами. Внаслідок пошкодження
частини головного мозку, що відповідає
за пам'ять людини, він не пам'ятає
багатьох речей зі свого життя та життя
своєї родини. Подальша трудова
діяльність також залишається під
великим сумнівом у зв'язку із
пошкодженням головного мозку. Вважає,
що йому було завдано сильного
психологічного страждання, яке він
відчуває кожний день. Для компенсації
моральних страждань, які він
переносить, відновлення емоційного
стану і подальшого життєвого існування
йому та родині просить відшкодувати
заподіяну моральну шкоду в розмірі 80000
грн. Також просить у зв'язку з втратою
працездатності зобов'язати кожного
місяця доплачувати до суми середнього
заробітку по останньому місцю роботи.

Рішенням Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від 14
січня 2014 року позов задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 3000 грн., в
іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить змінити рішення суду першої
інстанції та стягнути на його користь з
відповідача матеріальну шкоду у
розмірі 8746,60 грн. та на відшкодування
моральної шкоди 80000 грн., зобов'язати
відповідача доплачувати до його пенсії
у зв'язку з втратою працездатності,
кожен місяць грошову суму, яка б
дорівнювала середньому заробітку за
останнім місцем роботи.

Вислухавши учасників процесу,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
Нікопольського міськрайсуду
Дніпропетровської області від 03.04.2013р.
звільнено від кримінальної
відповідальності ОСОБА_3 за ст.128 КК
України відповідно до ст.ст.6, 1 п. «в»
Закону України «Про амністію 2011 року».
Кримінальну справу закрито. Цивільний
позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Постанова суду не оскаржувалася і
набрала чинності.

Відповідно до матеріалів кримінальної
справи, ОСОБА_3 05.09.2009р. під час
полювання у районі Чкаловської
збагачувальної фабрики ВАТ
"Орджонікідзевський ГЗК",
розташованого у Нікопольському районі
Дніпропетровської області, виявив
злочинну недбалість з використання
мисливської зброї, зробив постріли з
мисливської рушниці, через що заподіяв
ОСОБА_2 ушкодження у вигляді сліпих
проникаючих штротових вогнепальних
поранень обличчя, голови, з ушкодженням
лівого ока з наступною евісцераціею
ока, внутрішньошлуночковим, внутрішньо
мозковим крововиливом, забою головного
мозку 3 ступеню, сліпих штротових
вогнепальних поранень шиї, лівого
плеча, грудної клітини. Завдані
ушкодження відповідно до висновків
експерта відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень за ознакою
небезпеки для життя. Через заподіяння
тілесних ушкоджень ОСОБА_2 поніс значні
матеріальні витрати на лікування, а
саме: купівлю ліків, знаходження у
реанімації у лікарнях м.Орджонікідзе,
м.Дніпропетровську, м.Харкова тривалий
час, двічі протезування ока, обстеження
та консультування спеціалістів у
різних містах України, транспортні
витрати для поїздки у
м.Дніпропетровськ та м.Харків у розмірі
10317,98 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення матеріальної шкоди
та частково задовольняючи позовні
вимоги щодо стягнення моральної шкоди,
суд першої інстанції посилався на те,
що в діях ОСОБА_2 є порушення Правил
полювання, яке виразилося в проведенні
полювання в забороненій зоні без
проведення додаткового інструктажу,
яке призвело до тяжких наслідків і
знаходиться в причинному зв'язку з
наслідками, що настали та має місце
змішана вина як позивача, так і
відповідача.

В матеріалах справи (а.с.143 т.1) є
розписки про те, що від ОСОБА_4 в вересні
та жовтні 2009р через ОСОБА_5 та лікаря
ОСОБА_6 ОСОБА_7 отримувала кошти на
лікування ОСОБА_2 Цього не заперечувала
представник позивача ОСОБА_7 Окрім цих
коштів, як пояснили свідки ОСОБА_8 та
ОСОБА_4, силами працівників
залізничного цеху ОГЗКА були зібрані
іще кошти на лікування ОСОБА_2 та
передавались його дружині ОСОБА_7,
однак точну суму грошей ніхто не
пам'ятає. ОСОБА_7 цього факту також не
заперечувала, однак пояснила що цих
коштів при визначенні суми
відшкодування матеріальної шкоди на
лікування не врахувала. Тому суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
матеріальну шкоду позивачу було
відшкодовано і в задоволенні позову в
цій частині відмовив.

Завдана позивачу моральна шкода
спричинена внаслідок необережних дій
відповідача та грубої необережності
самого потерпілого.

Окрім того, зазначаючи в позові про
необхідність відшкодування моральної
шкоди в сумі 80 тис.грн позивачу та його
родині, останній не врахував, що
відшкодування моральної шкоди іншим
особам родини позивача не передбачено
законом.

З огляду на зазначене та враховуючи
також матеріальний стан відповідача,
як інваліда 3 групи, який має на
утриманні двох неповнолітніх дітей,
сплачуючи аліменти, та є
піклувальником своєї матері, яка
потребує постійного стороннього
догляду на підставі рішення виконкому
Орджонікідзевської міськради №402 від
30.09.2005 р. (а.с.61), а також ту обставину, що
завдану шкоду було спричинено не
навмисно, а з необережності, суд першої
інстанції вважав необхідним зменшити
обсяг відшкодування моральної шкоди на
користь позивача і стягнути із
відповідача на користь ОСОБА_2 моральну
шкоду в сумі 3 тис. грн.

Проте, з даними висновками суду першої
інстанції в цих частинах погодитись
неможливо з огляду на зазначене.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Посилання суду першої інстанції в
обґрунтування відмови в задоволенні
позовних вимог про відшкодування
матеріальної шкоди на те, що в діях
ОСОБА_2 є порушення Правил полювання,
яке виразилося в проведенні полювання
в забороненій зоні без проведення
додаткового інструктажу, яке призвело
до тяжких наслідків і знаходиться в
причинному зв'язку з наслідками, що
настали і має місце змішана вина як
позивача, так і відповідача, та на те, що
ОСОБА_4 і співробітниками позивача
завдана йому матеріальна шкода була
відшкодована в повному обсязі, колегія
суддів вважає помилковими, оскільки
шкода повинна бути відшкодована
особою, яка її завдала. Постановою
Нікопольського міськрайсуду
Дніпропетровської області від 03.04.2013р.
звільнено від кримінальної
відповідальності ОСОБА_3 за ст.128 КК
України відповідно до ст.ст.6, 1 п. «в»
Закону України «Про амністію 2011 року».
Кримінальну справу закрито. Цивільний
позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Постанова суду не оскаржувалася і
набрала чинності. Цією постановою
фактично визнано вину ОСОБА_3 у скоєнні
злочину з необережності, передбаченого
ст. 128 КК України, внаслідок чого
відповідач повинен нести
відповідальність за завдану
постраждалому матеріальну та моральну
шкоду.

Крім того, в матеріалах кримінальної
та цивільної справ відсутні розписки
як позивача, так і його представника в
отриманні будь-яких коштів.

Судом встановлено, що позивачу
злочинними діями відповідача
заподіяно матеріальну шкоду у розмірі
10317,98 грн., що підтверджується
матеріалами справи (а.с.40-59) та
матеріалами кримінальної справи №
1/0182/48/2013, наданої Нікопольським
міськрайсудом Дніпропетровської
області (а.с.33-41 т.1). Оскільки в
апеляційній скарзі позивач наполягає
на відшкодуванні матеріальної шкоди
лише в розмірі 8746,60 грн., посилаючись на
часткове погашення відповідачем
матеріальної шкоди в розмірі 1700 грн.
(даний факт в суді апеляційної
інстанції підтвердила представник
позивача), колегія суддів вважає за
можливе рішення суду першої інстанції
в цій частині скасувати та частково
задовольнити позовні вимоги, стягнути
з відповідача на користь позивача
матеріальну шкоду в розмірі 8617,98 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги
про стягнення моральної шкоди в
розмірі 3000 грн., суд першої інстанції не
врахував вимоги ч.4 ст.1193 ЦК України,
відповідно до якої суд може зменшити
розмір відшкодування шкоди, завданої
фізичною особою, залежно від її
матеріального становища, крім
випадків, коли шкоди завдано вчиненням
злочину, та не в повній мірі врахував
ступень моральних страждань позивача
через завдані йому тяжкі тілесні
ушкодження, які супроводжувалися
сильним фізичним болем через втрату
ока та пошкодження частини головного
мозку, що відповідає за пам'ять людини,
в зв'язку з чим він не пам'ятає багатьох
речей зі свого життя та життя своєї
родини, порушені його звичайні життєві
зв'язки, отримав інвалідність. Колегія
суддів, враховуючи значні тяжкі зміни у
стані здоров'я позивача, порушення його
звичайних життєвих зв'язків, ступінь
втрати ним професійної працездатності,
глибину фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого та позбавлення його
можливості їх реалізації, інші
обставини справи, з урахуванням вимог
розумності і справедливості вважає
можливим рішення суду першої інстанції
в цій частині скасувати та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з
відповідача на користь позивача в
рахунок відшкодування моральної шкоди
суму 20000 (двадцять тисяч) грн.

В частині відмови ОСОБА_2 в
задоволенні його позовних вимог про
зобов'язання кожного місяця
доплачувати до суми середнього
заробітку по останньому місцю роботи
рішення суду підлягає залишенню без
змін. При ухваленні рішення в цій
частині, суд першої інстанції
обґрунтовано посилався на те, що
позивач не надав суду доказів щодо
цього позову, не мотивував, в якій сумі
слід проводити доплату до середнього
заробітку.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст.11
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_3
в дохід держави підлягають стягненню
судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від 14
січня 2014 року - скасувати в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про відшкодування матеріальної шкоди
та часткового задоволення позовних
вимог про стягнення моральної шкоди та
ухвалити в цих частинах нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди - 8617 грн. 98 коп., в рахунок
відшкодування моральної шкоди - 20000 грн.
00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог в
цих частинах відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.

В решті рішення
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 14 січня
2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді