Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/5741/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Коваленко Валентина Петрівна
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Якухно О.М.

суддів
Коломієць О.С., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання
Єгорової В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 25 лютого 2014 року, -

встановила:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулося з вказаним
позовом, в якому просило стягнути з
ОСОБА_3 заборгованість за кредитним
договором від 19.04.2007 року в сумі 33229,00
грн.. Зазначало, що 19 квітня 2007 року між
ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір та відповідач отримала кошти в
сумі 250,00 грн.. Позичальник умови
кредитного договору тривалий час не
виконувала і станом на 03.03.2013 року
виникла заборгованість в сумі 33229,00
грн..

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 25 лютого 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» 33229 гривень
заборгованості за кредитним договором
та судовий збір в сумі 332,29 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове - про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Зазначає, що
судом не було взято до уваги пропуск
строку позовної давності.

Представник апелянта підтримав вимоги
апеляційної скарги з підстав пропуску
строку позовної давності.

Представник позивача заперечив у
задоволенні скарги і вважає, що строк
позовної давності слід обчислювати з
березня 2011 року, тобто через рік після
закінчення строку дії картки, оскільки
договір продовжив свою дію. Нова картка
відповідачу не видавалася.

Розглянувши справу в межах визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 2007 року
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір, за яким
відповідач отримала кошти в сумі 250,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків у розмірі 36,00%
річних на суму залишку заборгованості.

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання
банківських послуг (а.с.10) визначено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично продовжується на такий же
строк.

Умови кредитного договору ОСОБА_3 не
виконувала і станом на 03.03.2013 року
утворилася заборгованість в сумі 33229,00
грн., з яких : 9771,77 грн. заборгованість за
кредитом, 16343,20 грн. заборгованість по
процентам за користування кредитом,
5055,51 грн. заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. штраф
(фіксована частина), 1558,52 грн. штраф
(процентна складова) (а.с.4).

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що між сторонами існують
договірні відносини, які не
виконуються відповідачем, а тому
заборгованість підлягає стягненню.
Строк позовної давності не пропущено.

Колегія суддів частково погоджується з
таким висновком суду, виходячи з
наступного.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом вірно визначено правовідносини,
що виникли між сторонами і
відповідачем рішення суду в цій
частині не оскаржується.

Однак, висновок суду про дотримання
строків позовної давності не
відповідає обставинам справи.

Так, відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України).

За змістом ч.3 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленої до
винесення ним рішення.

Відповідач у запереченнях посилалася
на пропуск строку позовної давності
(а.с.35-36).

Згідно заяви ОСОБА_3 (а.с.7) остання
погодилася, що ця Заява разом із
Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами
надання банківських послуг (далі -
Умови), а також Тарифами складає між нею
та банком договір про надання
банківських послуг. Ознайомлення з
вказаними документами ОСОБА_3
засвідчила своїм підписом.

У вказаній заяві визначено розмір
кредитного ліміту в сумі 250 грн., базову
відсоткову ставку за кредитним лімітом
3% на місяць із розрахунку 360 днів у році
та визначено термін дії картки -
березень 2010 року.

Порядок нарахування процентів та
наслідки невиконання умов договору
визначено у п.8.6 розділу І та п.5.5
розділу ІІ Умов.

Термін дії кредитного ліміту пов'язано
із терміном дії платіжної картки (а.с.7,
зворотна сторона).

Крім того, пунктом 5.4 Умов встановлено,
що погашення по Кредиту процентів
відбувається щомісячно за попередній
місяць, а тіла кредиту - в повному
об'ємі, не пізніше останнього дня
місяця, вказаного на платіжній картці.

Тобто, термін виконання зобов'язання по
сплаті тіла кредиту визначено останнім
днем місяця терміну дії платіжної
картки - 31 березня 2010 року, а по сплаті
процентів - наступним місяцем, тобто 30
квітня 2010 року.

Доказів про видачу іншої платіжної
картки із зазначенням другого терміну
її дії, позивачем не надано.

Згідно із ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання, а тому з 01 квітня 2010 року
розпочався строк позовної давності до
вимоги про стягнення тіла кредиту і з 01
травня 2010 року - по стягненню процентів.

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку (ч.1 ст.264 ЦК
України).

Останні платіж проведений
відповідачем у березні 2010 року в межах
строку дії платіжної картки, а тому
висновок суду про визнання нею боргу в
межах строку позовної давності є
хибним.

Позов подано до суду 20 серпня 2013 року
(згідно поштового штампу).

Доказів про вчинення боржником в межах
позовної давності будь-яких дій, що
свідчать про визнання нею свого боргу
(сплата будь-якого платежу, надання
банку письмової заяви про визнання
боргу тощо), як і доказів на
підтвердження поважності пропущення
строку позовної давності, позивачем не
надано, а тому відсутні підстави для
переривання перебігу позовної
давності та визнання поважними причин
її пропущення відповідно до ст.ст.264, 267
ЦК України.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п.31 постанови «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зазначив, що оскільки зі спливом
строків позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» та вимоги ЦК щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

На час звернення до суду строк позовної
давності сплив, що не було враховано
судом, а тому рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
- про відмову у задоволенні позову у
зв'язку із спливом строку позовної
давності..

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 25 лютого 2014 року скасувати,
з ухваленням нового - про відмову у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за спливом строку позовної
давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий Судді