У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Остапчука Д. О.,
Ізмайлової Т. Л., Коротуна В.
М.,

провівши попередній розгляд справи за
позовом прокурора Обухівського району
Київської області в інтересах держави
в особі Обухівської районної державної
адміністрації Київської області до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18 про визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки та
договорів купівлі - продажу,
витребування земельної ділянки з
чужого незаконного володіння, за
касаційною скаргою заступника
прокурора Київської області на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 12 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року прокурор Обухівського
району Київської області в інтересах
держави в особі Обухівської районної
державної адміністрації
(далі - РДА) звернувся до суду з указаним
позовом, у якому зазначав, що
розпорядженнями голови Обухівської
РДА № 35 від 16 січня 2009 року затверджено
розроблений ТОВ «Дельта 2003» проект
землеустрою щодо відведення у
власність відповідачам земельних
ділянок для ведення особистого
селянського господарства в
адміністративних межах Української
міської ради Обухівського району
Київської області площею по 2 га кожна,
загальною площею 28 га. На вказані
земельні ділянки відповідачам видано
державні акти, які 09
червня 2009 року пройшли державну
реєстрацію. У подальшому між
відповідачами та ОСОБА_18 були укладені
договори купівлі-продажу, на підставі
яких ОСОБА_18 купив 14 земельних ділянок
загальною площею 28 га, отримав єдиний
державний акт на вказану земельну
ділянку, який пройшов державну
реєстрацію. Вказані земельні ділянки
знаходяться в межах 100-метрової
прибережної водозахисної смуги
Канівського водосховища річки Дніпро,
тому відносяться до земель водного
фонду і згідно з п. «д» ч. 4 ст. 84 3К
України не підлягають передачі у
приватну власність.

Посилаючись на вказаній обставини,
просив суд визнати указані державні
акти на право власності на земельну
ділянку, видані на ім'я відповідачів, та
договори купівлі-продажу спірної
земельної ділянки від 17 червня 2009 року
недійсними і витребувати їх у ОСОБА_18
на користь держави в особі Обухівської
РДА Київської області.

Рішенням Обухівського районного
суду Київської області від
12 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 19 лютого 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі
заступник прокурора Київської області,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалені у справі судові рішення
просить скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу заступника
прокурора Київської області необхідно
відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч.
3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційного суду
без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Київської області відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 12 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 19 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Д. О. Остапчук

Т. Л. Ізмайлова

В. М. Коротун