У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" на заочне рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 14 березня
2014 року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського
міського суду Рівненської області від
14 березня 2014 року в позові ПАТ «Дельта
Банк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки
відмовлено за недоведеністю та
безпідставністю позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну
скаргу, в якій вказує, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, неповно та невірно
встановлені обставини, які мають
значення для справи.

Зазначають, що суд першої інстанції не
взяв до уваги договірні відносини, що
існують між банком та іпотекодавцем та
невірно дійшов висновку, про не
співмірність допущеної позичальником
за кредитним договором заборгованості
із вартості предмета іпотеки, що
суперечить нормам цивільного
законодавства щодо забезпечення
зобов'язання.

Вказують, що підставою для звернення
ПАТ «Дельта Банку» до суду із позовною
заявою про звернення стягнення на
предмет іпотеки була обставина
невиконання зобов'язань позичальником
за кредитним договором щодо погашення
заборгованості.

Внаслідок несвоєчасного внесення
коштів на погашення кредитного боргу
________________________________________________________________________
______________________

Провадження № 22ц-787/916/2014
Головуючий у суді 1
інстанції: Куцоконь Ю.П.

Доповідач : Демянчук С.В.

позичальником, утворилася
заборгованість, яка на час подачі
позовної заяви становила 93 549,08 грн. У
зв'язку із виникненням прострочки,
банком було застосовано штрафні
санкції, передбачені за прострочення
строків повернення
кредитних коштів та сплати процентів,
передбачених розділом 9 кредитного
договору, пунктами 9.1, 9.2. Отже, до складу
заборгованості було включено пеню за
несвоєчасне повернення кредиту, пеню
за несвоєчасне повернення процентів та
штраф згідно п. 9.2 кредитного договору.

Крім того зазначають, що згідно п. 4.1.5
іпотечного договору, іпотекодержатель
має право звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Вважають, що суд першої інстанції
зазначаючи про необхідність
врахування співмірності
заборгованості за кредитним договором
із вартістю переданого в іпотеку майна,
при вирішенні вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки, дійшов
помилкового висновку про те, що спір
виник лише з приводу заборгованості по
відсотках за користування кредитними
коштами, оскільки банком заявлено
вимогу про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
всієї суми заборгованості за кредитним
договором, яка включає також відсотки і
пеню, що, власне, передбачене умовами
самого кредитного договору,
зобов'язання за яким прийняте і
позичальником, і іпотекодавцем.

Просили скасувати оскаржуване
рішення та прийняти нове рішення, яким
позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
задовольнити повністю.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № НКЛ-2007235 від 19
серпня 2011 року, що складає 93 549,08 грн.,
звернути стягнення на предмет іпотеки
належного ОСОБА_1 згідно іпотечного
договору від 19 серпня 2011 року, а саме:
квартиру, що складається з двох
житлових кімнат, загальною площею 72,9
кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
предмета іпотеки на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження.

У судовому засіданні представник ПАТ
«Дельта Банк», підтримавши апеляційну
скаргу повністю, надала пояснення в
межах її доводів.

ОСОБА_1, який є належно повідомлений про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання апеляційного суду не
з'явився.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходячи з
засад законності, добросовісності,
виваженості та справедливості, та
приймаючи до уваги розмір та структуру
заборгованості ОСОБА_3 за кредитним
договором № НКЛ-2007235 від 19 серпня 2011
року, вартість іпотечного майна, а
також ту обставину, що строк дії
вказаного кредитного договору ще не
закінчився, обґрунтовано дійшов
висновку про відсутність підстав для
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Щодо даних висновків, суд першої
інстанції навів відповідні мотиви та
доводи, з якими погоджується і колегія
суддів.

Так, встановлено, що 19 серпня 2011 року
між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 був
укладений договір кредитної лінії №
НКЛ-2007235 (далі - кредитний договір),
відповідно до якого позивач надав
ОСОБА_3 у тимчасове платне користування
на умовах повернення, строковості,
платності, забезпеченості та цільового
характеру використання грошові кошти у
сумі 164 000 грн. з кінцевим терміном
повернення заборгованості до 18 серпня
2014 року та зі сплатою за користування
кредитом процентів у розмірі 25,99%
річних (у разі невиконання будь-якого
із визначених кредитним договором
зобов'язань - 30% річних).

На забезпечення виконання ОСОБА_3
зобов'язань за кредитним договором, 19
серпня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та
ОСОБА_1, як майновим поручителем, був
укладений іпотечний договір,
відповідно до якого ОСОБА_1 передав у
іпотеку позивачу нерухоме майно, а
саме: квартиру № 8, що складається з
двох житлових кімнат, загальною площею
72,9 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., що
розташована за адресою м. Рівне, вул.
Гур'єва,11. За погодженням сторін
іпотечного договору, вартість предмета
іпотеки визначена у сумі 410 000 грн.

Відповідно до п.7.1. іпотечного договору
іпотекодержатель набуває право на
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки у випадку, якщо в
момент настання строку (терміну)
виконання зобов'язань, вони не будуть
виконані (виконані неналежним чином) та
у випадку, якщо інформація або
документи, надані іпотекодавцем при
укладенні цього договору, виявляться
недостовірними та/або недійсними, у
випадку невиконання та/або неналежного
виконання зобов'язань за кредитним
договором та цим договором, а також у
інших випадках, передбачених кредитним
договором, цим договором та чинним
законодавством України.

Разом з тим, як слідує з позовної заяви
та доданих до неї документів,
відповідач ОСОБА_1 кредитний договір з
позивачем не укладав і кредит не
отримував, а виступив лише майновим
поручителем по кредиту, який був
отриманий ОСОБА_3, а тому твердження про
порушення саме відповідачем умов
кредитного договору та наявність у
нього заборгованості за кредитним
договором є безпідставними і не можуть
братися до уваги.

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості за кредитним договором
слідує, що станом на 30 квітня 2013 року
кредит ОСОБА_3 був сплачений повністю, а
заборгованість по процентам становила
лише 2451,64 грн.

При цьому, суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що на час
повернення кредитних коштів у повному
обсязі (30 квітня 2013 року) кінцевий
термін повернення кредиту (18 серпня 2014
року) не настав, як не настав він і на
час звернення позивача до суду з даним
позовом та на час ухвалення рішення по
справі. Відомості про звернення ПАТ
«Дельта Банк» до суду з позовом до
ОСОБА_3, як позичальника, про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
позивачем суду не надані.

Відповідно до умов кредитного договору
та вимог ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України,
у разі порушення позичальником
зобов'язання щодо повернення чергової
частини кредиту позивач, як
позикодавець, має право вимагати
дострокового повернення частини суми
кредиту, що залишилася, а також сплати
належних процентів.

Разом з тим, як встановлено судом, з
вимогами про дострокове повернення
будь-яких заборгованостей за кредитним
договором позивач не звертався.

Згідно ч.5 ст.3 Закону України «Про
іпотеку» іпотека має похідний характер
від основного зобов'язання і є дійсною
до припинення основного зобов'язання
або до закінчення строку дії
іпотечного договору. Частина 6 цієї ж
статті встановлює, що у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або у частині, встановленій
іпотечним договором.

Згідно ст. 11 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки. У разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки майновий поручитель набуває
права кредитора за основним
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п.
41 Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування і подання
доказів процесуальним Законом /ст. 60
ЦПК/ покладено на сторони.

Однак, будь-яких доказів, заслуговуючих
на увагу, які є належними і допустимими,
та спростовують висновки суду, не
надано.

Оскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, та,
враховуючи, що суд першої інстанції,
вирішуючи спір, правильно встановив
дійсні обставини справи, з'ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 14 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич