Справа № 266/1943/13-ц
Провадженя№ 2/266/43/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.01.2014
м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області в складі:

головуючої судді - Курбанової Н.М.,

при секретарі - Жирковой М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2013 року ПАТ "Ідея Банк"
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості. В обґрунтування
заявлених вимог позивач посилається на
те, що 15 жовтня 2008 року між Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Фінансова компанія «Гарант Плюс» та
ОСОБА_1, був укладений кредитний
договір №0302/БП6/95/0058141 на поточні
потреби. На підставі Генерального
договору про відступлення прав за
кредитними договорами ТОВ «ФК «Гарант
Плюс» від 06.10.2008 року та ст. 516 ЦК
України, ВАТ «Плюс Банк», який
перейменовано у ПАТ «Плюс Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Ідея
Банк» придбав у ТОВ «ФК «Гарант Плюс»
права кредитодавця за кредитними
договорами ТОВ «ФК «Гарант Плюс», в
тому числі за вищевказаним кредитним
договором по відношенню до боржника.
ТОВ «ФК «Гарант Плюс» передала
банку-заявнику як новому кредитору
кредитний договір, який разом з
вищевказаною відомістю підтверджує
набуття заявником прав кредитодавця за
кредитним договором та є підставою для
пред'явлення заявником до боржника
вимоги та вчинення інших дій
(включаючи, але не обмежуючись,
звернення до суду з позовними заявами
тощо), які випливають з кредитного
договору та/або входять до прав
кредитодавця. Згідно кредитного
договору відповідач отримав кредит в
розмірі 9996,10 грн., та інше, зі сплатою 0,125
%, з погашенням кредиту та процентів у
терміни, передбачені встановленим
кредитним договором графіком
щомісячних платежів. Протягом строку
дії кредитного договору боржник
систематично порушував терміни сплати
кредиту і процентів за користування
кредитом, у зв'язку з чим йому було
надіслано листи - повідомлення з
вимогою повернення боргу, які боржник
залишив без відповіді і задоволення,
заперечень на вимоги заявника не надав.
Останній платіж боржником здійснено
02.03.2009 року. Таким чином, станом на 21.03.2013
року борг відповідача перед ПАТ «Ідея
Банк» за Кредитним договором №
0302/БП6/95/0058141 від 15.10.2008 року становить:
34259,96 грн., з яких: прострочений борг
8329,93грн., прострочені проценти 10087,63
грн., основний борг 0,00 грн., строкові
проценти 55,68 грн., нарахована плата за
кредитне обслуговування 376,33 грн., разом
по кредиту 18849,57 грн. Пеня за
несвоєчасне виконання умов кредитного
договору за період з 21.03.2012 року по
21.03.2013 року становить: пеня за
несвоєчасне погашення платежів 15410,39
грн., віндикаційні витрати 0,00 грн.
Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1
заборгованість у розмірі 34259,96 грн. за
кредитним договором №0302/БП6/95/0058141 від
15.10.2008 року та судові витрати у розмірі
342,59 грн.

Представник позивача Семенюк С.Я., що
діє на підставі довіреності, не
з'явилася до судового засідання, але
надала суду заяву, згідно якої просить
позовні вимоги задовольнити,
розглянути справу у її відсутності та
винести по справі заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги ПАТ "Ідея Банк" не
визнала та пояснила, що у позові
позивач вказує, що останній платіж нею
здійснено 02.03.2009 року. Даний факт не
відповідає дійсності, тому що згодом
нею з 09.10.2009 року по 08.07.2011 року були
здійснені платежі на суму 7550 грн. У
зв'язку з тим, що хворіла в 2009 році, вона
змушена була звернутися до банку із
заявою про перегляд умов договору та
наданні можливості не вносити 4 місяці
платежі. Незважаючи на те, що
Національний банк України в своєму
листі від 18.11.2009 року їй роз'яснив, що
Правлінням Національного банку
України було прийнято постанову від
03.06.2009 року № 328 «Про заходи щодо
забезпечення погашення кредиту» їй
було відмовлено в реструктуризації. У
зв'язку, з чим нею були відновлені
платежі і кредит в розмір 10000 грн. був
погашений в повному обсязі. Тому
позивач у своєму позові при
нарахуванні прострочених боргу і
відсотків, термінових відсотків, пені
не враховував вищевказані платежі за
кредитним договором. Так само ні чим не
передбачено з неї стягнення плати за
кредитне обслуговування в розмірі 376,33
грн. Просить відмовити банку в
задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє
на підставі договору, у судовому
засіданні надала пояснення аналогічні
поясненням відповідача. Просила у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі за недоказаністю та
необґрунтованістю позову.

Суд, вислухавши відповідача та його
представника, дослідивши письмові
матеріали справи, вважає, що дана
позовна заява не підлягає задоволенню
за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини:

Матеріалами справи встановлено, що 15
жовтня 2008 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Гарант Плюс» та ОСОБА_1, був
укладений кредитний договір
№0302/БП6/95/0058141 на поточні потреби. На
підставі Генерального договору про
відступлення прав за кредитними
договорами ТОВ «ФК «Гарант Плюс» від
06.10.2008 року та ст. 516 ЦК України, ВАТ
«Плюс Банк», який перейменовано у ПАТ
«Плюс Банк», правонаступником якого є
ПАТ «Ідея Банк» придбав у ТОВ «ФК
«Гарант Плюс» права кредитодавця за
кредитними договорами ТОВ «ФК «Гарант
Плюс», в тому числі за вищевказаним
кредитним договором по відношенню до
боржника.

Згідно кредитного договору відповідач
отримав кредит в розмірі 9996,10 грн., та
інше, зі сплатою 0,125 %, з погашенням
кредиту та процентів у терміни,
передбачені встановленим кредитним
договором графіком щомісячних
платежів.

В позовній заяві позивачем зазначено,
що протягом строку дії кредитного
договору боржник систематично
порушував терміни сплати кредиту і
процентів за користування кредитом, у
зв'язку з чим йому було надіслано листи
- повідомлення з вимогою повернення
боргу, які боржник залишив без
відповіді і задоволення, заперечень на
вимоги заявника не надав. Останній
платіж боржником здійснено 02.03.2009 року.
Таким чином, станом на 21.03.2013 року борг
відповідача перед ПАТ «Ідея Банк» за
Кредитним договором № 0302/БП6/95/0058141 від
15.10.2008 року становить: 34259,96 грн., з яких:
прострочений борг 8329,93грн., прострочені
проценти 10087,63 грн., основний борг 0,00
грн., строкові проценти 55,68 грн.,
нарахована плата за кредитне
обслуговування 376,33 грн., разом по
кредиту 18849,57 грн. Пеня за несвоєчасне
виконання умов кредитного договору за
період з 21.03.2012 року по 21.03.2013 року
становить: пеня за несвоєчасне
погашення платежів 15410,39 грн.,
віндикаційні витрати 0,00 грн. Але
наведений позивачем на аркуші справи 2,
3, 6, 7 розрахунок заборгованості,
фактично як такого розрахунку не
містить, а містить лише розшифровку
сум заборгованості по кредиту,
відсоткам, пені.

Таким чином, позивачем не надано суду
належного розрахунку заборгованості
ОСОБА_1, не зазначено базу нарахування,
не вказано з якого часу було порушено
умови та строки погашення кредиту.

У той же час, діюче законодавство
України не звільняє фінансові установи
від обов'язку доказування як наявності
боргу, так і його розміру. Проте
позивачем не надано суду жодного
належного та допустимого доказу як
наявності простроченої
заборгованості, так і розміру такої
заборгованості.

При цьому, відповідно до ст. 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В предмет доказування по даній справі
входить не лише розмір заборгованості,
а й правильність обчислення суми
заборгованості та її складових
(основної суми, відсотків за
користування кредитом, штрафних
санкцій та інше) у відповідності до
умов кредитного договору, що підлягає
дослідженню у судовому засіданні.
Такий розрахунок повинен бути наданий
з розбивкою зазначених сум сплати та
заборгованості за кожний місяць
окремою строчкою у відповідності до
графіку погашення кредиту на протязі
усього періоду, за який нараховувалась
заборгованість.

У зв'язку з цим судом приймалися заходи
щодо всебічного та повного з'ясування
обставин справи.

З метою повного, об'єктивного та
всебічного розгляду справи суд листами
від 07.11.2013 року та від 26.11.2013 року визнав
явку представника позивача
обов'язковою та зобов'язав його
провести звірку розрахунків за
кредитним договором, надати суду
розгорнуту довідку щодо сум платежів
та строків погашення ОСОБА_1
заборгованості за даним кредитним
договором, а також, у зв'язку з
оспорюванням відповідачем розрахунку
та суми заборгованості, зобов'язав
направити до суду спеціаліста,
компетентного надати пояснення щодо
механізму розрахунку та визначення
суми заборгованості у даній справі.
Зазначений лист було отримано
позивачем, що підтверджується
повідомленнями про вручення
рекомендованих поштових відправлень
(а.с. 73, 75).

Однак на протязі всього періоду
розгляду справи у суді першої
інстанції, позивач не надав суду
належних доказів в обґрунтування своїх
позовних вимог щодо наявності у
відповідача заборгованості, періоду, з
якого виникла заборгованість, суми
розрахунку цієї заборгованості, а
також не виконав вимог суду, зазначених
у вищевказаному листі.

З огляду на викладене та враховуючи
строки розгляду даної справи, заходи,
які приймалися судом для встановлення
наявності та розміру заборгованості, а
також відсутність належних та
допустимих доказів на підтвердження
доводів позивача, невизначеність
представника позивача з остаточною
сумою боргу, суд дійшов висновку про те,
що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором №0302/БП6/95/0058141 від
15.10.2008 року не обґрунтовані, в ході
розгляду справи не доведені, а тому
задоволенню не підлягають.

На підставі ст.88 ЦПК України у зв'язку
з відмовою у задоволенні позовних
вимог про стягнення заборгованості, не
підлягають задоволенню й позовні
вимоги про стягнення з відповідачів на
користь позивача судових витрат.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
57-60, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі до Приморського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Курбанова Н. М.