Справа №619/4463/13-ц
провадження №2/619/199/14
РІШЕННЯ

іменем України

17 січня 2014 року
м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської областіу
складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.за
участюсекретаря судового
засіданняМолотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа
Пересічанська селищна рада
Дергачівського району Харківської
області, про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу та визнання права
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, в якому
просила встановити факт проживання
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з 2002 року однією сім'єю
та визнати за нею право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1, в обґрунтування позову ОСОБА_3
зазначила, що вона з вересня 2002 року
перебувала з ОСОБА_6 у фактичних
шлюбних відносинах, тобто проживала із
ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу
у квартирі АДРЕСА_1 до смерті ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлення
факту сумісного проживання з ОСОБА_6
однією сім'єю без шлюбу необхідно
ОСОБА_3 для визнання її права
користування житловим приміщенням,
оскільки йти їй нікуди. Наскільки стало
відомо, одразу ж після поховання,
відповідачка прописала до квартири
своїх неповнолітніх дітей, які
проживають із нею за кордоном. Вказана
квартира складається із двох суміжних
житлових кімнат. Фактично у квартирі
проживала позивачка з чоловіком.
Відповідачка проживає за кордоном у
свого чоловіка, однак зареєстрована і
зберігає права на житло у вказаному
помешканні. ОСОБА_3 з часу свого
вселення постійно проживала і
користувалася, як член сім'ї, житловим
приміщенням, брала участь у витратах,
пов'язаних з оплатою комунальних
послуг за користування ним та
виконувала інші зобов'язання, що
випливають із договору найму житлового
приміщення. Її покійний чоловік ОСОБА_6,
звертався із заявою зареєструвати її у
спірному житловому приміщенні, проте
заява не була задоволена, бо не
вистачало документів. Всупереч бажанню
чоловіка його донька, ОСОБА_1, заперечує
проти реєстрації та визнання за ОСОБА_3
права користування приміщенням.

У судовому засіданні представники
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9
позов не визнали, просили відмовити у
його задоволенні за безпідставністю.

У судове засідання представник
Пересічанської селищної ради
Дергачівського району Харківської
області не з'явився, до суду надійшла
заява заступника селищного голови, в
якій він просив справу розглядти у
відсутність представника селищної
ради.

Судом встановлені обставини і
визначені відповідно до них
правовідносини.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_1, шлюб між чоловіком
ОСОБА_10 та дружиною ОСОБА_3 розірвано,
про що в Книзі реєстрації розірвань
шлюбів зроблено відповідний актовий
запис за №128 від 11 червня 2002 року.

Згідно листа начальника КП «БТІ
Дергачівської районної ради» №195 від
14.06.2013 року на квартиру, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, право власності не
зареєстровано.

Відповідно до листа в.о. селищного
голови №02-21/439 від 12.06.2013 року, у
квартирі, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилалися сторони, як на підставу
своїх вимог та заперечень, оцінивши ці
докази в сукупності, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову з наступних мотивів.

Щодо встановлення факту проживання
однією сім'єю.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Позивачем не доведено та не надано суду
доказів, що стосунки ОСОБА_3 та ОСОБА_6
були пов'язані з веденням спільного
господарства, спільним побутом,
взаємними правами та обов'язками,
притаманними сім'ї.

Згідно ч.2 ст.3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Як на підставу своїх позовних вимог
позивач посилалась на те, що факт
перебування у шлюбних стосунках та
ведення спільного господарства
підтверджується показами свідків.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, окрім
того, що бачили разом ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
не навели жодних доказів проживання їх
однією сім'єю і ведення спільного
господарства.

Тобто, показання свідків ґрунтуються
лише на розповідях позивача, а тому суд
не приймає їх до уваги.

Згідно ч.2 ст.21 СК України проживання
однією сім'єю жінки і чоловіка без
шлюбу не є підставою для виникнення у
них прав та обов'язків подружжя.

Таким чином, позивачем не надано
суду жодного доказу на підтвердження
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, а тому підстави для
встановлення такого факту відсутні.

До того ж позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів того, що
ОСОБА_6 був не одружений та
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Щодо вимоги визнання права
користування жилим приміщенням.

Так як суд відмовляє у задоволенні
вимоги про встановлення факту
спільного проживання, то немає
правових підстав для задоволення
вимоги про визнання права користування
жилим приміщенням.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 59, 60, 61, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в судову палату
по цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Є.А.
Болибок