Провадження №
Справа № 431/112/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
Старобільський районний суд
Луганської області

у складі
головуючого судді Форощука
О.В.

при секретарі Бахтин Н.І.,

за
участі

представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на ? частину квартири
на підставі набувальної давнини,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3 про визнання права
власності на ? частину квартири на
підставі набувальної давнини.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що 14 листопада 1981
року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 21
жовтня 2002 року шлюб було розірвано. За
час шлюбу ними було придбано квартиру
АДРЕСА_1. Рішенням Старобільського
районного суду від 12.12.2003 року за нею
було визнано право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1. З 2001 року
відповідач покинув місце проживання та
вибув у іншу місцевість та мешкає за
межами Луганської області. Тому вона
сплачує комунальні послуги, підтримує
квартиру у належному стані та виконує
інші будівельні роботи за власний
рахунок. Тому просить суд визнати за
нею право власності на ? частину в
квартирі АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце слухання
справи була повідомлена своєчасно та
належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, від нього
не надійшла заява про відкладення
розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність
відповідача.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до копії свідоцтва про
одруження, ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_2
та після укладення шлюбу подружжю було
присвоєне прізвище ОСОБА_2 (а.с. 3).

Відповідно до копії свідоцтва про
розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 було розірвано 31 жовтня 2002 року,
про що в книзі реєстрації розірвань
шлюбів зроблено відповідний актовий
запис за № 205 (а.с. 4).

Відповідно до копії рішення
Старобільського районного суду по
справі № 2-2322/2003 від 12.12.2003 року за
ОСОБА_2 було установлено право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
(а.с. 5).

Відповідно до копії технічного
паспорту на квартиру АДРЕСА_1 та витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, ? частина
вищезазначеної квартири належить
ОСОБА_2; ? частина належить ОСОБА_3 (а.с.
6-8).

Відповідно до довідки про склад
сім'ї ОСОБА_3 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, але фактично за
вказаною адресою не мешкає (а.с. 9).

Вартість ? частини вказаної
квартири - 15656,00 грн. підтверджується
звітом про оцінку ? частини
трикімнатної квартири (а.с. 10-11).

Свідок ОСОБА_6 в судовому
засіданні пояснила, що вона є сусідкою
позивача. Крім того пояснила, що
позивач з відповідачем проживають
окремо біля 10 років. За газ та світло
оплачує позивач. Відповідач у даний
будинок не приїздить.

Свідок ОСОБА_7 в судовому
засіданні пояснила, що вона є сусідкою
позивача. Пояснила, що позивачка живе
сама більше 10 років, відповідача вона
точно не бачила більше 10 років, бо він
виїхав до Росії та більше не
повертався. Підтвердила, що позивач
сама всім володіє, сама робе ремонт в
хаті та сплачує комунальні послуги

Відповідно до ст.. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України,
якщо майно дружини, чоловіка за час
шлюбу істотно збільшилося у своїй
вартості внаслідок спільних трудових
чи грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України,
у разі поділу майна, що об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Позивач ОСОБА_2 живе у вказаному
будинку більше десяти років,
добросовісно заволоділа цим будинком,
відкрито в ньому проживає, безперервно
проживає в ньому, ремонтує будинок,
сплачує комунальні послуги, тощо.

Суд вважає, що підстави пропуску
позивачем строку позовної давнини є
поважними.

Керуючись ст.ст. 328, 344, 376 ЦК України,
керуючись ст..ст. 10-11, 209-210, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на ? частину
квартири на підставі набувальної
давнини - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку в квартирі АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_3, на підставі набувальної
давності.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.В. Форощук