У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Боднар О.В., Джуги С.Д.,

при секретарі : Свіді Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Іршавського районного суду від
24 червня 2011 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на
рішення Іршавського районного суду від
24 червня 2011 року, яким позов ПАТ КБ
"Надра" задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Надра"
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 791 955,96 грн., а також судові
витрати в сумі 1820,00 грн..

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
просить скасувати зазначене рішення,
як постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог банку про
стягнення заборгованості за кредитним
договором з неї та ОСОБА_3, як
поручителів, відмовити.

У судовому засіданні представник ПАТ
КБ "Надра" Бомбушкар С.П. апеляційну
скаргу не визнав, просив таку
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
судове засідання не з'явилися, хоча про
час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, а тому їх
неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15
березня 2007 року між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра», та відповідачем ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір
№2007/840-МК/33, згідно якого останній
отримав кредит в сумі 115000,00 доларів США,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 14,5% річних, строком
погашення по 15 березня 2012 року включно.

Згідно умов кредитного договору
(Графіку) відповідач зобов'язався
повернути кредит та сплачувати
відсотки за користування кредитом, а у
випадках передбачених цим договором -
сплатити неустойку та відшкодувати
завдані банку збитки (п.6.1.2 кредитного
договору).

На забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором, 15.03.2007
року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1, а
також між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_3 були
укладені договори поруки, згідно яких
поручителі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 поручилася
перед банком відповідати по
зобов'язаннях ОСОБА_2, що випливають з
кредитного договору у випадку, коли
боржник не виконує або неналежним
чином виконує свої зобов'язання за
кредитним договором. Поручитель і
боржник, згідно укладених договорів,
несуть солідарну відповідальність
перед кредитором. Поручитель
відповідає по зобов'язаннях боржника в
повному обсязі, а саме за повернення
кредиту, сплату відсотків за
користування ним, сплату неустойки, а
також за відшкодування збитків,
завданих кредитору невиконанням або
неналежним виконанням боржником умов
кредитного договору (п.п. 1.1, 1.2.
договорів поруки).

Судом першої інстанції встановлено, що
позичальник ОСОБА_2 своїх зобов'язань
за кредитним договором не виконує, а
саме не сплачує кредит та відсотки за
користування кредитом, у зв'язку з чим
станом на 25.01.2010 року у нього виникла
заборгованість в сумі 98890,66 дол. США, що
еквівалентно 791955,96 грн., яка
складається із заборгованості по
кредиту - 86014,09 дол. США, що еквівалентно
688835,24 грн.; прострочених відсотків за
користування кредитом - 8434,94 дол. США, що
еквівалентно 67550,37 грн.; нарахованих
відсотків - 831,47 дол. США, що
еквівалентно 6658,74 грн. та пені - 3610,16
дол. США, що еквівалентно 28911,61 грн..

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у строк, встановлений у
зобов'язанні.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором,
зокрема п.п. 9.1., 9.2., 9.3. кредитного
договору, відповідно до яких при
порушенні позичальником строків
сплати відсотків за користування
кредитом, а також у разі порушення
строків повернення кредиту,
позичальник зобов'язаний сплатити на
користь банку пеню у розмірі 0,5% від
суми прострочених зобов'язань за кожен
день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. За порушення строків повернення
кредиту та/чи сплати відсотків за
користування кредитом позичальник
сплачує банку штраф у розмірі 5,0% від
суми заборгованості по поверненню
кредиту та/чи сплати відсотків,
вказаних у Графіку і визначених на дату
прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

У випадку порушення або невиконання
позичальником умов даного договору
банк має право достроково стягнути всю
суму заборгованості за даним договором
(суму кредиту, відсотків за
користування ним) із нарахуванням
штрафних санкцій відповідно до розділу
4 даного договору.

Відповідно до статті 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, відсотків, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Солідарна відповідальність поручителя
і боржника перед кредитором
передбачена також і п.1.2 договору
поруки.

Оскільки боржник ОСОБА_2 у строк,
встановлений кредитним договором,
своїх зобов'язань за договором не
виконує, а саме не сплачує кредит та
відсотки за користування кредитом, у
зв'язку з чим у нього станом на 25.01.2010
року виникла заборгованість в сумі
98890,66 доларів США, і на письмову вимогу
банку від 27.10.2009 року заборгованість в
розмірі 94692,24 дол. США не сплатив, а
поручителі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не
виконали своїх зобов'язань за
договором поруки (п.1.2. договору поруки),
а саме не сплатили банку
заборгованість позичальника,
зазначену в письмовій вимозі банку від
27.10.2009 року, тому суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
стягнення в солідарному порядку з
боржника і поручителів заборгованості
за кредитним договором в сумі 791 955,96
гривень.

Посилання апелянта на припинення
поруки з підстав, передбачених ч.4 ст.559
ЦК України, також не заслуговують на
увагу за таких обставин.

Як роз'яснено у п.24 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року
№5, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. При вирішенні таких спорів
суд має враховувати, що згідно зі
статтею 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

Як слідує з договору поруки від 15.03.2007
року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» і
ОСОБА_1, то у п.п. 5.2, 5.3 договору
встановлено, що договір вступає у силу
з моменту його належного оформлення
сторонами, і дія цього договору
закінчується належним виконанням
позичальником взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору чи
виконанням поручителем своїх
зобов'язань, згідно з умовами цього
договору.

Тобто, з договору поруки слідує, що у
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору про дію поруки до повного
виконання зобов'язання за кредитним
договором - не є установленням строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам статті 252 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Оскільки позивач ПАТ КБ "Надра" з
вимогою про погашення боргу до
поручителя ОСОБА_1 звернувся 27.10.2009
року, що стверджується направленням
претензії рекомендованим листом
(а.с.13), а до суду позов пред'явив 08.02.2010
року, тобто в межах шестимісячного
строку для пред'явлення вимоги до
поручителя, а тому порука не є
припиненою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції у
відповідності до ст.308 ЦПК України
підлягає залишенню без зміни, а
апеляційна скарга ОСОБА_1 відхиленню,
оскільки суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від
24 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча :

Судді :