У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В.,
Шимківа С.С.

секретар судового засідання
Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Рівненського
районного суду від 15 січня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3,ОСОБА_4 про виділ часток із
спільного домоволодіння в натурі.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з*явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Рівненського районного
суду від 15 січня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про виділ часток
в натурі із спільного домоволодіння
відмовлено.

В поданій на це рішення
апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2
покликаються на його незаконність,
вказуючи, що судом безпідставно
відмовлено у виділенні в натурі
належної для них 1/3 частини спірного
домоволодіння.

Судом дано невірну оцінку їхнім
доводам та вимогам. В позовній заяві
вони зазначали вимогу про виділ частки,
що є в спільній частковій власності,
однак суд в рішенні вказав про
неможливість поділу, не розмежувавши
понять, визначених ст.ст.364,367
Цивільного кодексу України.

Невідповідність висновків суду
полягає в тому, що в технічних
паспортах на спірне домоволодіння за
1999,2012 роки не зазначені підсобні
приміщення, які існували на час
проведення експертизи і які зазначені
в технічному паспорті від 5.12.2013 року.

На спростування доводів щодо
самочинного переобладнання кухні в
жилу кімнату(що не є самочинним
будівництвом) і яка вказана у висновку
експерта як допоміжна,- ними заявлялось
клопотання про виклик експерта в
судове засідання, яке суд безпідставно
відхилив.

Покликання в рішенні на п.2.3
Інструкції щодо проведення поділу,
виділу та розрахунку часток об*єктів
нерухомого майна, затвердженої Наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 55 від 18.06.2007 року є невірним,
оскільки порядок виділу в натурі
частки з нерухомого майна за
відсутності згоди всіх співвласників
регулюється п.3.3 розділу 3 цієї
Інструкції і вирішується в судовому
порядку.

Просять рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким виділити
для них належну частку у домоволодінні
АДРЕСА_1.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вказують, що
підстав для задоволення позовних
вимог немає.

В силу вимог ст.ст.364,367 Цивільного
кодексу України співвласник має право
на поділ(виділ) у натурі частки майна,
що є в спільній частковій власності.

При вирішенні питання про виділ в
натурі часток жилого будинку, що є
спільною частковою власністю потрібно
враховувати ст. 364 ЦК України і такий
виділ можливий за умови , коли кожній із
сторін можна виділити відокремлену
частину будинку з самостійним
входом(квартиру).

Враховуючи, що до складу
спірного житлового будинку входять
самочинно збудовані та переобладнані
приміщення, не можна погодитись з
висновком судової
будівельно-технічної експертизи про
можливість поділу будинку шляхом
виділення позивачам 1/3 його частини у
спільну власність до
визнання(оформлення,реєстрації) права
власності на самочинно збудовані та
переобладнані приміщення(будівлі).

Просять відхилити апеляційну
скаргу і залишити рішення суду без
змін.

Із матеріалів справи вбачається і
це встановлено в судовому засіданні, що
в травні 2012 року позивачі звернулись до
суду з позовом про визнання права на
самочинно збудовані споруди та виділ
часток із спільного домоволодіння в
натурі.

В грудні 2013 року подали до суду
заяву, в якій просили залишити без
розгляду позовні вимоги в частині
визнання права власності на самочинно
збудовані споруди і ухвалою
Рівненського районного суду від 26
грудня 2013 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
частині вимог про визнання права
власності на самочинно збудовані
споруди залишено без розгляду.

Відповідно до тексту позовної
заяви поданої в порядку ст. 31 ЦПК
України в листопаді 2013 року позивачі
просили виділити для них в натурі
частину спірного будинку, яка
складається з кімнати 1-4,кімнати 1-7,
літню кухню, з врахуванням тієї
обставини, що до цієї частини будинку
примикають самочинно збудовані
прибудови "а-1" і"А-2".

Згідно наданої Олександрійською
сільською радою довідки " інформація
про підстави виділення( надання)
земельних ділянок для будівництва
будинку АДРЕСА_1 в Олександрійській
сільскій раді відсутня"(.с.91); про
відсутність правовстановлюючих
документів та документації із
землеустрою щодо цього будинку вказано
і у відповіді головного управління
Держкомзему у Рівненській області(с.73),
що підтверджує пояснення обох сторін
про будівництво спірного будинку на
земельній ділянці загальною площею 0,43
га, яка під це будівництво не
надавалась.

З архівного витягу з протоколу №
11 від 6 червня 1974 року засідання
виконкому Олександрійської сільської
Ради депутатів трудящих Рівненського
району вбачається, що ОСОБА_5 було
відведено під будівництво житлового
будинку згідно наказу від 6 червня 1974
року по Любомирському
вапняно-силікатному заводу
Рівненського тресту будматеріалів
земельну ділянку в розмірі 0,08 га в
с.Нова Любомирка на відведеній заводу
землі(а.с6), однак на даній земельній
ділянці ОСОБА_5 будівництво не
проводив.

В 1988 році райвиконкомом
Рівненської районної ради народних
депутатів ОСОБА_5 було видано свідоцтво
про право власності на спірне
домоволодіння,а рішенням апеляційного
суду Рівненськоїобласті від 6 жовтня
2011 року за сторонами визнано
право власності на належні для них як
спадкоємцям частки в цьому будинку.

Самочинні добудови та
переобладнання в в будинку були
проведені позивачами на підставі
рішення виконкому Олександрійської
сільської ради від 21.12.2006 року, яке було
скасовано рішенням від 09.11.2009 року.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про виділ часток із
домоволодіння в натурі, суд першої
інстанції вірно виходив з
передчасності цих вимог без визнання
права власності сторін на самочинно
збудовані та переобладнані
приміщення(будівлі).

Судом встановлено і це не
оспорюється сторонами, що самочинне
будівництво стосовно спірної
домобудівлі здійснювали обидві
сторони, що унеможливлює визначення
реальних часток кожної із сторін, які б
відповідали належним для них
ідеальним часткам в будинку.

За наведених обставин підстав для
скасування рішення суду не вбачається ,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують викладених у ньому
висновків.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити

Рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 15 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку сторонами та
особами, які беруть участь у справі,
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Малько О.С.
Бондаренко Н.В. Шимків С.С.