АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 1235 /2014
інстанції - Чала А.П.
Доповідач - Поливач Л.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Охневській Т.В.

за участю осіб:
представника позивача Якимець Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором;

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Святошинського районного
суду м.Києва від 09 грудня2013 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 09.12.2013 року позов ПАТ
«КБ «Надра» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра»
непогашений кредит в сумі 175 293 грн. 59
коп., несплачені відсотки в сумі 95 620
грн. 03 коп., несплачену пеню за
прострочення виконання зобов'язання в
сумі 19 800 грн. 49 коп., штраф за порушення
строків сплати мінімально необхідного
платежу в сумі 19 104 грн., суму індексації
за період прострочення платежів в
розмірі 4 815 грн. 83 коп., а всього
стягнуто 314 633 грн. 94 коп., а також
судовий збір в сумі 3 146 грн. 34 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог. Посилається на
незаконність ухваленого рішення,
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що позивачем не
надано суду доказів на підтвердження
виконання банком п.п.1.1 кредитного
договору №94/П41/2008-980. ПАТ КБ «Надра» не
доведено законність своєї вимоги і
належне виконання ним умов, визначених
у п.1.1. та п.2.1. даного кредитного
договору. Позивачем також не було
надано в судовому засіданні ліцензії
на здійснення діяльності з
кредитування за рахунок залучених
коштів діяльності відповідно до вимог
ст.47 Закону України «Про банки і
банківську діяльність». Також, не
відповідає дійсності наданий
позивачем розрахунок заборгованості. В
матеріалах справи також відсутня
квитанція про вручення відповідачу
досудової вимоги банка про виплату
заборгованості. Крім того, позивачем
було порушено норми підсудності при
подачі вказаного позову до суду.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ПАТ КБ «Надра»
Якимець Л.Р. заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про що свідчить розписка.
Колегія суддів розцінила причини його
неявки в судове засідання як неповажні
та дійшла висновку про можливість
розгляду справи за відсутності
відповідача, у відповідності до вимог
ч.2 ст.305 ЦПК України.

Неявка відповідача в судове засідання
не унеможливлює встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
29.04.2008 року між Відкритим акціонерним
товариством «Комерційний Банк «Надра»
(на теперішній час Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«Надра»)та ОСОБА_3 було укладено
договір «Автопакет» № 94/П/41/2008-980.

Згідно п. 1.1. Кредитного договору
банкнадав відповідачу у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти в сумі 191040,00на придбання
автотранспортного засобу.

Згідно п. 1.1.3.1. Кредитного
договору відсотки за користування
кредитом розраховуються банком на
підставі відсоткової ставки у розмірі
19.5% відсотків річних.

Відповідно до п.п. 2.2.1., 2.2.3. Кредитного
договору ОСОБА_3 зобов'язався щомісячно
до 18 числа поточного місяця сплачувати
мінімальний платіж у розмірі 4175,08 коп.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
по виплаті кредитних коштів у строки
визначені Кредитним договором не
виконує, у зв'язку з чим станом на
17.10.2013р. у нього виникла заборгованість
в загальній сумі 314 633 гри. 94 коп., яка
складається із:

- непогашеного кредиту в сумі 175 293
грн. 59 коп.;

- несплачених відсотків в сумі 95 620
грн. 03 коп.;

- несплаченої пені за прострочення
виконання зобов'язання в сумі 19 800 грн. 49
коп.;

- штрафу за порушення строків
сплати мінімально необхідного платежу
в сумі 19 104 грн.;

- індексації за період прострочення
платежів в сумі 4 815 грн. 83 коп.

Будь - яких доказів на спростування
розміру заборгованості визначеної
банком і судом відповідач суду не
надав.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або зміна його умов не допускається.

06.06.2012 року банкомбуло направлено
вимогу відповідачу з пропозицією
виконати взяті на себе зобов'язання,
заборгованість погашена не була.

Відповідно до п. 4.2.5. Кредитного
договору банк має право вимагати
дострокового виконання зобов'язань
щодо повернення Кредиту, сплати
нарахованих відсотків та інших
платежів, передбачених Кредитним
договором, можливих штрафних санкцій,
якщо відповідач несвоєчасно чи не в
повному обсязі сплатив черговий
платіж.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України
Позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплаті
процентів, у разі прострочення
повернення чергової частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За таких обставин, враховуючи, що
відповідач не виконує умови кредитного
договору, заборгованість за вказаним
кредитним договором підлягає
стягненню з нього в судовому порядку.

Що стосується доводів апелянта про
порушення судом першої інстанції
правил підсудності справи. Відповідно
до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної
особи пред'являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місця її перебування.

Таким чином, вказана позовна заява
банку до ОСОБА_3 була подана ПАТ «КБ
«Надра» до Святошинського районного
суду м.Києва. Зареєстрованим місцем
проживання відповідача, відповідно до
даних адресно-довідкового підрозділу
ГУДМС у м.Києві, є саме Святошинський
район міста Києва (АДРЕСА_1). Правило
підсудності судом першої інстанції
порушено не було.

ОСОБА_3 вказав на те, що позивачем не
доведено факту виплати йому грошових
коштів за кредитним договором. Але
вказана обставина не відповідає
дійсності, оскільки 191 040 грн. було
перераховано банком СП ЗАТ «Дніпро
Мотор Інвест» в якості оплати вартості
придбаного ОСОБА_3 автомобіля «Хонда
Аккорд» за договором купівлі - продажу
№ 1391 від 25.04.2008 року, що підтверджується
меморіальним ордером № 473 (а.с. 18). Такий
спосіб видачі кредиту передбачений п.2
кредитного договору «Автопакет».
Вказаний автомобіль, в якості
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника, був переданий
відповідачем в заставу банку, у
відповідності до п.3 кредитного
договору «Автопакет».

Крім того, заперечуючи проти позову,
відповідач ОСОБА_3 не надав суду
належних і допустимих доказів в
спростування існування у нього
заборгованості перед позивачем у
вказаній сумі.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів, поданих
позивачем.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308,
313,314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 09 грудня2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: