АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1751/14
Головуючий у 1 й інстанції -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Лаченкової
О.В.

суддів - Варенко О.П.,
Григорченко Е.І.,

при секретарі - Горецькій
В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 09 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
розірвання договору, зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення грошових
коштів, -

в с т а н о в и л а:

До суду 29 серпня 2013 року звернулась
ОСОБА_3 з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання
договору, зобов'язання вчинити певні
дії, стягнення грошових коштів.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково,
стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
в рахунок повернення витрат на
доставку товару 38 (тридцять вісім) грн.
00 коп., в рахунок повернення витрат на
правову допомогу - 917 (дев'ятсот
вісімнадцять) грн. 60 коп., а разом - 955
(дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2
посилається на незаконність рішення
суду в частині задоволення позовних
вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідно
ст. 309 ЦПК України апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду частковому скасуванню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
відповідно до товарного чеку від 05
серпня 2013 року ОСОБА_3 сплатила 1730 грн.
за крісло «Палермо Екстра» (033361), яке
придбала через інтернет-магазин
«Розетка», та за доставку якого
сплатила 35,00 грн., що підтверджується
копією вказаного товарного чеку, а
також копією доручення до вантажної
декларації № Р30-8026266 (а. с. 6).

Відповідно до акту прийому-передачі
товару на повернення (сервісне
обслуговування) від 09 серпня 2013 року ТЦ
«Точка» крісло «Палермо Екстра» було
без зовнішніх пошкоджень та за його
доставку ОСОБА_3 було сплачено 40,00 грн.
(а. с. 7).

З документів, надісланих відповідачем
разом із запереченнями проти позову, а
також з письмових пояснень, наданих
позивачем 30 вересня 2013 року вбачається,
що 06 вересня 2013 року від ОСОБА_3
відповідачем було прийнято крісло,
придбане позивачем 05 серпня 2013 року, та
останній були повернуті грошові кошти
у сумі 1 770,00 грн. (а. с. 18-19, 38).

Судом першої інстанції також
встановлено, що ОСОБА_3 було сплачено за
юридичні послуги, надані адвокатом
ОСОБА_4, у зв'язку із зверненням до суду
з даною позовною заявою та
представленням інтересів позивача у
суді, 3 000,00 грн. (а. с. 12-15).

Судом першої інстанції вірно
зазначено, правовідносини, що виникли
між сторонами нормами урегульовані
Цивільного кодексу України, Закону
України „Про захист прав споживачів".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону
України „Про захист прав споживачів"
споживачі під час придбання,
замовлення або використання продукції,
яка реалізується на території України,
для задоволення своїх особистих потреб
мають право на належну якість
продукції та обслуговування.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України „Про
захист прав споживачів" продавець
(виробник, виконавець) зобов'язаний
передати споживачеві продукцію
належної якості, а також надати
інформацію про цю продукцію.

Частиною 1 ст. 673 ЦК України встановлено,
що продавець повинен передати
покупцеві товар, якість якого
відповідає умовам договору
купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про захист
прав споживачів» виробник (виконавець)
забезпечує належну роботу
(застосування, використання) продукції,
в тому числі комплектуючих виробів,
протягом гарантійного строку,
встановленого нормативно-правовими
актами, нормативними документами чи
договором.

Частиною 1 ст. 675 ЦК України передбачено,
що товар, який продавець передає або
зобов'язаний передати покупцеві, має
відповідати вимогам щодо його якості в
момент його передання покупцеві, якщо
інший момент визначення відповідності
товару цим вимогам не встановлено
договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав
споживачів» у разі виявлення протягом
встановленого гарантійного строку
недоліків споживач, в порядку та у
строки, що встановлені законодавством,
має право вимагати: пропорційного
зменшення ціни;безоплатного усунення
недоліків товару в розумний
строк;відшкодування витрат на усунення
недоліків товару. У разі виявлення
протягом встановленого гарантійного
строку істотних недоліків, які виникли
з вини виробника товару (продавця,
виконавця), або фальсифікації товару,
підтверджених за необхідності
висновком експертизи, споживач, в
порядку та у строки, що встановлені
законодавством і на підставі
обов'язкових для сторін правил чи
договору, має право за своїм вибором
вимагати від продавця або виробника:
розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми;
вимагати заміни товару на такий же
товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про захист
прав споживачів» Продавець, виробник
(підприємство, що задовольняє вимоги
споживача, встановлені частиною першою
цієї статті) зобов'язані прийняти товар
неналежної якості у споживача і
задовольнити його вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 678 ЦК України Покупець,
якому переданий товар неналежної
якості, має право, незалежно від
можливості використання товару
за призначенням, вимагати від продавця
за своїм вибором: пропорційного
зменшення ціни; безоплатного усунення
недоліків товару в розумний строк;
відшкодування витрат на усунення
недоліків товару.

Частиною 1 ст. 708 ЦК України передбачено,
що у разі виявлення покупцем протягом
гарантійного або інших строків,
встановлених обов'язковими для сторін
правилами чи договором, недоліків, не
застережених продавцем, або
фальсифікації товару покупець має
право за своїм вибором: вимагати від
продавця або виготовлювача
безоплатного усунення недоліків
товару або відшкодування витрат,
здійснених покупцем чи третьою особою,
на їх виправлення; вимагати від
продавця або виготовлювача заміни
товару на аналогічний товар належної
якості або на такий самий товар іншої
моделі з відповідним перерахунком у
разі різниці в ціні; вимагати від
продавця або виготовлювача
відповідного зменшення ціни;
відмовитися від договору і вимагати
повернення сплаченої за товар грошової
суми.

Відмовляючи позивачу у вимогах до
відповідача про розірвання договору,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення грошових коштів, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що вони не підлягають задоволенню,
оскільки після звернення ОСОБА_3 до
суду з даною позовною заявою
відповідачем було прийнято спірне
крісло та повернено позивачу грошові
кошти, що становлять його вартість,
тобто 1 730,0 грн., а також 40,00 грн. витрат
на повернення цього крісла.

Суд першої інстанції обгрунтовано
визначив суму витрат на правову
допомогу 917,60 грн., керуючись
положеннями ст. 1 ЗУ «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», якою
встановлено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні, врахувавши, що розмір
мінімальної заробітної плати
становить 1 147,00 грн.

Разом з цим, суд стягнув з ФОП ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 в рахунок повернення
витрат на доставку товару 38 (тридцять
вісім) грн. 00 коп. При цьому суд
посилався на товарний чек від 05 серпня
2013 року, який міститься в матеріалах
справи.

Але з таким висновком суду погодитися
не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сума
витрат на доставку товару становить 35,00
грн. (а.с.6). Інших доказів, що
підтверджують додаткові витрати на
доставку товару позивач не надавав.

Відповідно до заяви, яка міститься в
матеріалах справи, ОСОБА_3 були
повернуті кошти в сумі 1 770 грн., що
становлять вартість крісла, що
дорівнює 1 730,0 грн., а 40,00 грн.- витрати на
повернення цього крісла, де зазначено,
що претензій заявник не має (а.с. 20)

За таких обставин, суд дійшов до
помилкового висновку про задоволення
позовних вимог в цій частині, а тому
рішення в частині задоволення позовних
вимог про повернення витрат на
доставку товару підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підлягає частковому
скасуванню з ухваленням по справі в цій
частині нового рішення.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року -
скасувати в частині стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 в рахунок повернення
витрат на доставку товару 38 (тридцять
вісім) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: