РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/18724/13-ц

2/643/765/14

31.03.2014

Московський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого судді Погасій О.Ф.

при секретарі Сисоєвої К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства „ Акціонерний
банк"Надра", приватного нотаріуса
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_2, 3-я особа Московський
відділ державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про визнання виконавчого
напису недійсним, визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає
примусовому виконанню, визнання дій
нотаріуса неправомірними

В С
Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовною заявою
до Публічного акціонерного товариства
„ Акціонерний банк"Надра", приватного
нотаріуса Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_2, 3-я особа
Московський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції про
визнання виконавчого напису недійсним,
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає примусовому виконанню,
визнання дій нотаріуса неправомірними.

Під час судового засідання
представник позивач уточнював
позовну заяву та в останній редакції
від 05.02.2014 року просив визнати
виконавчий напис № 1497 від 19.03.2013 р.,
вчинений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 -
недійсним; визнати виконавчий напис №
1497 від 19.03.2013 р., вчинений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
таким , що не підлягає примусовому
виконанню; визнати дії приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, які
виразились у вчиненні виконавчого
напису № 1497 від 19.03.2013 р., протиправними
в зв'язку з порушенням п. 1 Постанови
Кабінету Міністрів України № 1172 від
29.06.1999 р. «Про затвердження переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів», ст. 261
ЦК України, ст. 88 Закону України «Про
нотаріат» та п. 3.1. Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції № 296/5 від 22.02.2012 р.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що 19.03.2013 р.
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 (далі за
текстом - Відповідач 2) на Договорі
застави № 6/1/20/2007/980-З/1221 від 08.06.2007 р.,
який був укладений між Відкритим
акціонерним товариством «Комерційний
банк» Надра» та ОСОБА_1 (далі за текстом
- Позивач) та який був посвідчений 08.06.2007
р. приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим № 2198, був вчинений
виконавчий напис, який був
зареєстрований в реєстрі за № 1497, про
звернення стягнення на автомобіль
«RENAULT LAGUNA» (р.н. НОМЕР_1), який належить
Позивачу, шляхом його реалізації та за
рахунок отриманих коштів Відповідач 2
пропонував задовольнити вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» (Відповідач
1), який є правонаступником Відкритого
акціонерного товариства «Комерційний
банк» Надра», на загальну суму 132 038,25
грн.

У відповідності до Постанови про
відкриття виконавчого провадження від
16.07.2013 р. головним державним
виконавцем Московського відділу
Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Саніним І.С. було відкрите
виконавче провадження ВП № 38919225 з
примусового виконання вищезазначеного
виконавчого напису № 1497 від 19.03.2013 р.,
вчиненого Відповідачем 2 про
задоволення вимог Відповідача 1 на суму
132 038,25 грн. шляхом звернення стягнення
на автомобіль «RENAULT LAGUNA» (р.н. НОМЕР_1),
який належить Позивачу.

Про вчинення оскаржуваного
виконавчого напису представник
Позивача дізнався 14.08.2013 р. при
ознайомленні з матеріалами
виконавчого провадження ВП № 38919225 з
примусового виконання виконавчого
напису № 1497 від 19.03.2013 р., вчиненого
Відповідачем 2.

В судовому засіданні представник
позивач підтримав уточнену позовну
заяву від 05.02.2014 року, просив її
задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі та третя особа в
судове засідання не з*явились, про час
та місце розгляду справи
заздалегідь та належним чином
повідомленні, про причини неявки суд
не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача , перевіривши матеріали
справи, вважає за можливе задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі на
підставі наступного.

Судом встановлено, що 19.03.2013 р.
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 (далі за
текстом - Відповідач 2) на Договорі
застави № 6/1/20/2007/980-З/1221 від 08.06.2007 р.,
який був укладений між Відкритим
акціонерним товариством «Комерційний
банк» Надра» та ОСОБА_1 (далі за текстом
- Позивач) та який був посвідчений 08.06.2007
р. приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим № 2198, був вчинений
виконавчий напис, який був
зареєстрований в реєстрі за № 1497, про
звернення стягнення на автомобіль
«RENAULT LAGUNA» (р.н. НОМЕР_1), який належить
Позивачу, шляхом його реалізації та за
рахунок отриманих коштів Відповідач 2
пропонував задовольнити вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» (Відповідач
1), який є правонаступником Відкритого
акціонерного товариства «Комерційний
банк» Надра», на загальну суму 132 038,25
грн.

У відповідності до Постанови про
відкриття виконавчого провадження від
16.07.2013 р. головним державним
виконавцем Московського відділу
Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Саніним І.С. було відкрите
виконавче провадження № 38919225 з
примусового виконання вищезазначеного
виконавчого напису № 1497 від 19.03.2013 р.,
вчиненого Відповідачем 2 про
задоволення вимог Відповідача 1 на суму
132 038,25 грн. шляхом звернення стягнення
на автомобіль «RENAULT LAGUNA» (р.н. НОМЕР_1),
який належить Позивачу.

Про вчинення оскаржуваного
виконавчого напису представник
Позивача дізнався 14.08.2013 р. при
ознайомленні з матеріалами
виконавчого провадження ВП № 38919225 з
примусового виконання виконавчого
напису № 1497 від 19.03.2013 р., вчиненого
Відповідачем 2.

У відповідності до ст. 572 ЦК
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Згідно ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Частина 1 ст. 590 ЦК України
встановлює, що звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до п. 4.3. Договору
застави № 6/1/20/2007/980-З/1221 від 08.06.2007 р.
звернення стягнення на Предмет застави
здійснюється згідно з чинним
законодавством.

Таким чином Договір застави №
6/1/20/2007/980-З/1221 від 08.06.2007 р. не передбачає
права Відповідача звернути стягнення
на автомобіль «RENAULT LAGUNA» (р.н. НОМЕР_1),
який належить Позивачу, шляхом
вчинення виконавчого напису на
вказаному договорі.

У відповідності до ст. 4 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
обтяження поділяються на публічні та
приватні. Публічним є обтяження
рухомого майна, яке виникає відповідно
до закону або рішення суду. Приватні
обтяження можуть бути
забезпечувальними та іншими
договірними. Забезпечувальним є
обтяження, яке встановлюється для
забезпечення виконання зобов'язання
боржника або третьої особи перед
обтяжувачем.

Згідно ст. 21 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» до
забезпечувальних обтяжень, зокрема,
належить застава рухомого майна згідно
з параграфом 6 глави 49 Цивільного
кодексу України, що виникає на підставі
договору.

Статтею 24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» (в редакції, яка
діяла на момент укладення Договору
застави № 6/1/20/2007/980-З/1221 від 08.06.2007 р.)
передбачено, що звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
в порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Стаття 26 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» (в редакції, що
діяла на момент укладення Договору
застави №
6/1/20/2007/980-З/1221 від 08.06.2007 р.) визначає, що
обтяжувач має право на власний розсуд
обрати один із таких позасудових
способів звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження:

1) передача рухомого майна, що є
предметом забезпечувального
обтяження, у власність обтяжувача в
рахунок виконання забезпеченого
обтяженням зобов'язання в порядку,
встановленому цим Законом;

2) продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах;

3) відступлення обтяжувачу права
задоволення забезпеченої обтяженням
вимоги у разі, якщо предметом
забезпечувального обтяження є право
грошової вимоги;

4) переказ обтяжувачу відповідної
грошової суми, у тому числі в порядку
договірного списання, у разі, якщо
предметом забезпечувального обтяження
є гроші або цінні папери.

Таким чином, Закон України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» (в редакції, що
діяла на момент укладення Договору
застави №
6/1/20/2007/980-З/1221 від 08.06.2007 р.) не передбачає
в якості позасудового способу
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, як
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження на
підставі виконавчого напису нотаріуса.

Враховуючи зазначене, вважаю, що
звернення стягнення на предмет
застави, передбачений Договором
застави № 6/1/20/2007/980-З/1221 від 08.06.2007 р., а
саме, на автомобіль «RENAULT LAGUNA» (р.н.
НОМЕР_1), який належить Позивачу,
здійснюється виключно на підставі
рішення суду.

У відповідності до ст. 88 Закону
України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету
Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р.
«Про затвердження переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів»
стягнення заборгованості на підставі
виконавчих написів нотаріусів
здійснюється в безспірному порядку за
нотаріально посвідченими угодами, що
передбачають сплату грошових сум,
передачу або повернення майна, а також
право звернення стягнення на
заставлене майно.

Для одержання виконавчого напису
подаються:

а) оригінал нотаріально
посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Суд приходить до висновку , що, для
здійснення виконавчого напису
необхідна наявність наступних
документів, який повинен був надати
Відповідач 1 Відповідачу 2 для
здійснення зазначеної нотаріальної
дії:

- оригінал нотаріально засвідченого
Кредитного договору № 6/1/20/2007/840-К/1220 від
08.06.2007 р., який передбачає сплату
грошових сум;

- оригінал нотаріального засвідченого
Договору застави № 6/1/20/2007/980-З/1221 від
08.06.2007 р., який передбачає право
звернення стягнення на заставлене
майно;

- оригінали документів, які свідчать
про безспірність заборгованості
Позивача перед Відповідачем 1 та про
розмір цієї безспірної заборгованості.

Закон України «Про нотаріат»,
Постанова Кабінету Міністрів України
№ 1172 від 29.06.1999 р. «Про затвердження
переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів» та
Порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затверджений
наказом Міністерства юстиції № 296/5 від
22.02.2012 р. не містять поняття «безспірної
заборгованості».

Після здійснення аналізу
зазначеного поняття, використовуючи
спосіб буквального тлумачення, вважаю
що безспірною заборгованістю боржника
перед кредитором можна визнати
наступну заборгованість:

- заборгованість боржника перед
кредитором, яка підтверджена судовим
рішенням, яке набуло чинності у
встановленому чинним законодавством
порядку;

- заборгованість, яка визнана
боржником в досудовому порядку шляхом
направлення кредитору відповідного
листа про визнання зазначеної
заборгованості;

- заборгованість, яка визнана
боржником в судовому порядку, що
підтверджується письмовими доказами
про визнання позову частково або
повністю.

В зв'язку з тим, що Позивачем
відповідних письмових документів про
визнання заборгованості за Кредитним
договором № 6/1/20/2007/840-К/1220 від 08.06.2007 р.
Відповідачу 1 не надавалася, вважаю, що
документи, надані Відповідачем 1
Відповідачу 2 на підтвердження
безспірного характеру заборгованості
Позивача за вказаним договором для
вчинення виконавчого напису, не можуть
свідчити про безспірний характер
заборгованості Позивача перед
Відповідачем 1 за Кредитним договором
№ 6/1/20/2007/840-К/1220 від 08.06.2007 р.

Окрім цього, заборгованість
Позивача перед Відповідачем 1 за
Кредитним договором № 6/1/20/2007/840-К/1220 від
08.06.2007 р. не є безспірною, про що
свідчать наступні обставини:

- Відповідач 1 звернувся до
Московського районного суду м. Харкова
з позовною заявою № 38 від 27.02.2013 р. про
стягнення з Позивача заборгованості в
розмірі 613 466, 11 грн.;

- 01.06.2013 р. Московським районним
судом м. Харкова було відкрите
провадження у цивільній справі №
643/8138/13-ц за вищевказаною позовною
заявою Відповідача 1;

- 09.07.2013 р. Московським районним
судом м. Харкова була передана цивільна
справі № 643/8138/13-ц за підсудністю до
Ленінського районного суду м. Харкова.

Розмір заборгованості, який
Відповідач 1 просить стягнути з
Позивача за позовною заявою
Відповідача 1 № 38 від 27.02.2013 р.
відрізняється від розміру
заборгованості, вказаної у виконавчому
написі № 1497 від 19.03.2013 р., вчиненому
Відповідачем 2, а саме:

- в позовній заяві № 38 від 27.02.2013 р.
розмір заборгованості Позивача зі
сплати відсотків за Кредитним
договором № 6/1/20/2007/840-К/1220 від 08.06.2007 р.
складає 5 632,47 доларів США, а в
виконавчому написі № 1497 від 19.03.2013 р. - 5
323,62 доларів США;

в позовній заяві № 38 від 27.02.2013 р.
розмір заборгованості Позивача зі
сплати комісії за Кредитним договором
№ 6/1/20/2007/840-К/1220 від 08.06.2007 р. складає
4 546,50 грн., а в виконавчому написі №
1497 від 19.03.2013 р. - 4 383,84 грн.

При вчиненні Відповідачем 2
виконавчого напису № 1497 від 19.03.2013 р. на
Договорі застави № 6/1/20/2007/980-З/1221 від
08.06.2007 р. ним були також порушені норми
ЦК України щодо позовної давності, п. 3.1.
Порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затверджений
Наказом Міністерства юстиції № 296/5 від
22.02.2012 р. та ст. 88 Закону
України «Про нотаріат», виходячи з
наступного.

У відповідності до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 5 ст. 261 ЦК України
встановлює, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

У відповідності до п. 3.3.1.
Кредитного договору № 6/1/20/2007/840-К/1220 від
08.06.2007 р. позичальник повертає Кредит та
сплачує Банку, передбачені п.п. 1.3.1., 1.3.2.
платежі шляхом здійснення
перерахування на № 2601 МФО 351834
мінімального необхідного платежу у
валюті Кредиту. Щомісячна сума
мінімально необхідного платежу
складає 604,29 грн. (п. 3.3.2. Кредитного
договору). Позичальник вносить
черговий мінімальний платіж,
визначений у п. 3.3.2. цього Договору,
щомісячно до 08 числа поточного місця (п.
3.3.3. Кредитного договору).

Таким чином, перебіг позовної
давності при вчиненні виконавчого
напису № 1497 від 19.03.2013 р. Відповідачем 2
повинен був визначатися окремо щодо
кожного місячного мінімально
необхідного платежу, визначеного
Кредитним договором
№ 6/1/20/2007/840-К/1220 від 08.06.2007 р.

Таким чином, виконавчий напис №
1497 від 19.03.2013 р., вчинений Відповідачем 2
є недійсним та таким, що не підлягає
примусовому виконанню, виходячи з
наступного:

Договором застави № 6/1/20/2007/980-З/1221
від 08.06.2007 р. не передбачене право
Відповідача 1 звернення стягнення на
предмет застави на підставі
виконавчого напису нотаріуса;

Законом України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» (в редакції, що
діяла на момент укладення Договору
застави № 6/1/20/2007/980-З/1221 від 08.06.2007 р.) не
передбачене в якості позасудового
способу стягнення на предмет
забезпечувального обтяження такого
способу, як звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
на підставі виконавчого напису
нотаріуса;

чинним законодавством України, а
саме, ЦК України та Законом України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» (в редакції, що
діяла на момент укладення Договору
застави № 6/1/20/2007/980-З/1221 від 08.06.2007 р.)
передбачено, що звернення стягнення на
предмет застави здійснюється на
підставі рішення суду;

виконавчий напис № 1497 від 19.03.2013
р. був вчинений Відповідачем 2 за
відсутності нотаріально засвідченого
Кредитного договору № 6/1/20/2007/840-К/1220 від
08.06.2007 р., що протирічить п. 1 Постанови
Кабінету Міністрів України № 1172 від
29.06.1999 р. «Про затвердження переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів»;

заборгованість Позивача перед
Відповідачем 1 за Кредитним договором
№ 6/1/20/2007/840-К/1220 від 08.06.2007 р. не є
безспірною, оскільки не підтверджена
рішенням суду, яке набуло чинності у
встановленому чинним законодавством
порядку, або не підтверджена
відповідними письмовими доказами про
визнання Позивачем в судовому або
досудовому порядку суми
заборгованості за вказаним Кредитним
договором;

Відповідачем 2 при вчиненні
виконавчого напису № 1497 від 19.03.2013 р. на
Договорі застави № 6/1/20/2007/980-З/1221 від
08.06.2007 р. не були враховані вимоги
закону щодо визначення перебігу
позовної давності відносно кожного
місячного мінімально необхідного
платежу, визначеного Кредитним
договором № 6/1/20/2007/840-К/1220 від 08.06.2007 р.,
чим були порушені вимоги ст. 261 ЦК
України, ст. 88 Закону України «Про
нотаріат» та п. 3.1. Порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затверджений наказом Міністерства
юстиції № 296/5 від 22.02.2012 р.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60,209,212-215 ЦПК
України, суд -

В
И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 щодо
вчинення виконавчого напису № 1497 від
19.03.2013 р. про звернення стягнення на
автомобіль марки Renault Laguna , що належить
на праві власності ОСОБА_1 .

Визнати виконавчий напис № 1497 від
19.03.2013 р., вчинений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, за заявою
Публічного акціонерного товариства
„Комерційний банк"Надра" про звернення
стягнення на автомобіль марки Renault Laguna ,
що належить на праві власності ОСОБА_1 в
рахунок заборгованності за кредитним
договором, недійсним і таким, що не
підлягає примусовому виконанню.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до Апеляційного суду
Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя

О.Ф.Погасій