Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів
: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.

секретар судового
засідання - Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Володимирецького районного суду від 15
січня 2014 р. у справі за позовом
Дочірнього підприємства відкритого
акціонерного товариства
«Південтеплоенергомонтаж» -
«Ютем-Транссервіс» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівником при виконанні трудових
обов»язків.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, що з"явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Володимирецького
районного суду від 15 січня 2014 р.
задоволено позов ДП ВАТ «
Південтеплоенергомонтаж» : стягнуто на
його користь з ОСОБА_1 225 768 грн. у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, 3 900 грн. за проведення
почеркознавчої експертизи та 2 257, 69 грн.
судових витрат.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі представник відповідача ОСОБА_2
вважає його незаконним, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що у
рішенні суду відсутні мотиви, з яких
він відхилив надані відповідачем
доводи у заперечення позовних вимог. Не
досліджено посадова інструкція
відповідача та не встановлено у чому
полягала його вина. Посилання на
порушення ОСОБА_1 ПДР є безпідставними,
оскільки не свідчить про невиконання
його посадових обов»язків у результаті
яких відбулося падіння вантажу. Судом
порушено вимоги ст. 130 КЗпП України. Не
враховано вимоги Правил перевезення
вантажів, затверджені наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.1997 р. № 363, зокрема п. 8.6. яким
передбачено, що вантаження,
закріплення, укриття, ув»язка монтажу,
а також розвантаження автомобіля,
зняття кріплень, покриттів виконуються
Замовником. Перевізник може за
погодженням із замовником взяти на
себе вантаження і розвантаження
вантажів, участь водія у цьому може
мати місце лише за його згодою.

Доказів про те, що позивач, як
перевізник або відповідач, як водій
брали на себе обов»язок закріплення
вантажу, не надано. Не вбачається
такого і з заявки-договору від 18.11.2010р.
Завантаження було проведено
представниками вантажовідправника чи
замовника. Не надано належних доказів і
стосовно розміру завданої шкоди та
товарно-транспортну накладну , а також
того, що ЗАТ Холдингова компанія
«Бліц-Інформ» було

________________________________________________________________________
________________________________________

Головуючий у 1-й інст. -
Закревський Л.В.

Провадження № 22ц/787/499 /2014
Доповідач -
Оніпко О.В.

замовником, або вантажовідправником чи
вантажоодержувачем вантажу, а також
його власником.

Договір про повну матеріальну
відповідальність, на який посилається
позивач, не заслуговує на увагу,
оскільки посада водія не входить у
Перелік посад і робіт, згідно з яким
такий договір повинен був укладатися.
Крім того, з даного договору
вбачається, що йому ввірено лише
транспортний засіб, який належить
позивачу та на якому він працював.
Будь-якої матеріальної
відповідальності, тим більше повної ,
за збереження вантажу, він не несе та на
нього така відповідальність не
покладалася. Також суд не врахував
пропуск позивачем строку,
встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України та
те, що про розмір завданої йому шкоди
він дізнався 21.01.2011р. Акти звірки
взаємних розрахунків між сторонами за
надані послуги, не є доказом дотримання
позивачем встановленого законом
строку і не свідчать про його
переривання. Просить рішення
скасувати, у задоволенні позову
відмовити повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду 1-ї
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про її задоволення, виходячи
з наступного.

Відповідно до вимог ч.1ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
ніших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
звернувшись 07.05.2013 р. із вказаним
позовом до ОСОБА_1, ДП
«ЮТЕМ-Транссервіс» ВАТ "ПТЕМ" просило
стягнути з відповідача 225 768,63 грн. в
порядку, встановленому ст.ст. 130, п. 1 ст.
134 та п. 1 ст. 232 КЗпП України, посилаючись
на договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність,
укладений між сторонами 15.08.2008р. та
повне відшкодування підприємством
30.11.2012 р. завданих ЗАТ « Холдингова
компанія « Бліц-Інформ» збитків.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1
з 15.08.2006 року, по 21.01.2011р. працював в ДП
«ЮТЕМ-Транссервіс» ВАТ «ПТЕМ» на
посаді водія (а.с. 18, 19).

18.11.2010р. при перевезенні вантажу(стійка
охолоджувальних валів та фальцапарату
друкарської офсетної рулонної машини
КВА Compacta 215, зав. №60509800) відповідач
скоїв дорожньо-транспортну пригоду,
внаслідок якої належний ЗАТ «Бліц
Прінт», як зазначено у заявці-договорі
від 18.11.2010 р. вантаж, що знаходився в
автомобілі під керуванням ОСОБА_1,
зазнав пошкоджень ( а.с. 87) .

Згідно з поясненнями представника
позивача, ЗАТ «Бліц Прінт» є
структурним підрозділом ЗАТ «
Холдингова компанія « Бліц-Інформ», що
стверджується договором від 29.11.2010 р. (
а.с. 47-49).

Перелік та характер пошкоджень вантажу
внаслідок ДТП зафіксовано в актах від
18.11.2010 р. , складених ДП
«ЮТЕМ-Транссервіс» ВАТ "ПТЕМ" та ЗАТ
«Холдингова компанія «Бліц-Інформ» (
а.с. 92-94).

21.01.2011 р. ЗAT «Холдингова компанія
«Бліц-Інформ» надіслало ДП
«ЮТЕМ-Транссервіс» ВАТ "ПТЕМ" претензію
№17/17 на остаточно визначену ним суму
збитків у розмірі 225 768,63 грн., що
стверджується розхунком-фактурою ТОВ
«Поліграфімпорт» №ПМ-0004787 від 27 грудня
2010 р. (а.с.95, 96).

24.01.2011р. листом №3/1 ДП
«ЮТЕМ-Транссервіс» ВАТ "ПТЕМ" визнало
претензію ЗАТ «Холдингова компанія
«Бліц-Інформ» та розмір шкоди у повному
обсязі і зобов'язалось погасити збитки
за умови розстрочення платежу (а.с. 46).

Згідно з поясненнями представника
позивача та з платіжними дорученнями №
2829 від 08.04.2011 р. на суму 22 825 грн., № 2661 від
23.02.2011 р. на суму 19 000 грн., а також
заявами про зарахування зустрічних
однорідних вимог від 30.11.2011 р. на суму 149
850 грн., від 05.04.2012 р. на суму 18 000 грн., від
26.11.2012 р. на суму 16 093, 63 грн., зарахованих
сторонами на підставі укладеного між
ними після ДТП договору № 29/11-2010-1/113 від
29.11.2010 р., позивач відшкодував ЗАТ
«Холдингова компанія «Бліц-Інформ»
завдані збитки (а.с. 40-44, 47-49) .

Також, постановою Деснянського
районного суду м.Києва №3-11653 від 16.12.2010
року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП та до нього
застосоване адміністративне стягнення
у вигляді штрафу ( а.с. 106).

В даній постанові також зазначено, що
ОСОБА_1 перед виїздом не перевірив та
не забезпечив правильність розміщення
та кріплення вантажу (друкарського
станку), не стежив за правильністю
розміщення та кріплення вантажу,
внаслідок чого відбулося падіння
вантажу, що призвело до механічних
пошкоджень напівпричепу та
друкарського станку. ОСОБА_1 вину у
вчиненні адміністративного
правопорушення визнав .

Відповідно до п. 8.20. наказу
Міністерства транспорту України від
14.10.97р. N 363 , яким затверджено «Правила
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні», водій
зобов'язаний перевірити відповідність
кріплення і складання вантажу на
рухомому складі умовам безпеки руху
та забезпечення цілості рухомого
складу, а також сповістити Замовника
про виявлені недоліки у кріпленні та
складанні вантажу, які загрожують
його збереженню.

Згідно з п.п. а), б) п. 2.3 Правил
дорожнього руху, затверджених
Постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 для
забезпечення безпеки дорожнього руху
водій зобов'язаний: a) перед виїздом
перевірити і забезпечити технічно
справний стан і комплектність
транспортного засобу, правильність
розміщення та кріплення вантажу; б)
бути уважним, стежити за дорожньою
обстановкою, відповідно реагувати на
її зміну, стежити за правильністю
розміщення та кріплення вантажу,
технічним станом транспортного засобу
і не відволікатися від керування цим
засобом у дорозі.

Відповідно до п. 22.2 Правил дорожнього
руху водій перед початком руху
зобов'язаний перевірити надійність
розташування і кріплення вантажу, а під
час руху - контролювати це, щоб
запобігти його падінню, волочінню,
травмуванню супроводжуючих осіб чи
створенню перешкод для руху.

У зв»язку з наведеним, посилання
відповідача на п.8.6, п.8.7 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні та ненадання ним
згоди на вантаження вантажу, а
відповідно й на відсутність підстав
для покладання на нього вини у
пошкодженні вантажу, не заслуговують
на увагу.

Разом з тим, відповідно до ст. 138 КЗпП
України для покладення на працівника
матеріальної відповідальності за
шкоду власник або уповноважений ним
орган повинен довести наявність умов,
передбачених ст. 130 цього Кодексу.

Статтею 130 КЗпП України встановлено, що
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника.

Згідно з вимогами ст. 132 КЗпП України за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку. Матеріальна
відповідальність понад середній
місячний заробіток допускається лише у
випадках, зазначених у законодавстві.

Пунктом 1 ч. 1 ст.134 КЗпП України
передбачено, що відповідно до
законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, зокрема, у випадку, коли
між працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
ст. 135-1 цього Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей.

У відповідності до роз»ясень,
викладених у п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29 грудня 1992
року № 14 "Про судову практику в справах
про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками", розглядаючи справи
про матеріальну відповідальність на
підставі письмового договору,
укладеного працівником з
підприємством, установою,
організацією, про взяття на себе повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей (недостача, зіпсуття),
переданих йому для зберігання або
інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП
України), суд зобов'язаний перевірити,
чи належить відповідач до категорії
працівників, з якими згідно зі статтею
135-1 КЗпП України може бути укладено
такий договір, та чи був він укладений.

За відсутності цих умов на працівника
за заподіяну ним шкоду може бути
покладено лише обмежену матеріальну
відповідальність, якщо згідно з чинним
законодавством працівник з інших
підстав не несе матеріальної
відповідальності у повному розмірі
шкоди.

Статтею 135-1 КЗпП України встановлено,
що письмові договори про повну
матеріальну відповідальність може
бути укладено підприємством,
установою, організацією з
працівниками, які займають посади або
виконують роботи, безпосередньо
зв'язані із зберіганням, обробкою,
продажем (відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей.

Перелік таких посад і робіт
затверджено постановою Державного
комітету Ради Міністрів СРСР по праці і
соціальних питаннях Секретаріату
Всесоюзної Центральної Ради
Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року
№ 447/24.

Посада водія у вказаному Переліку
відсутня, а відтак договір про повну
матеріальну відповідальність,
укладений з ОСОБА_1 не має юридичної
сили, не створює правових наслідків і
не може бути підставою для покладання
на останнього повної матеріальної
відповідальності за завдану шкоду.

Таким чином, вимоги ДП
«ЮТЕМ-Транссервіс» ВАТ "ПТЕМ" до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди у повному
розмірі у сумі 225 768, 63 грн., заявлені в
порядку п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, є
безпідставними та до задоволення не
підлягають.

У зв"язку з наведеним, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення у справі про
відмову ДП «ЮТЕМ-Транссервіс» ВАТ
"ПТЕМ" в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313-314, 316 ЦПК
України, ст.ст. 130, 134, 135-1, 138 КЗпП України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Володимирецького районного суду від 15
січня 2014 р. - задовольнити.

Рішення Володимирецького районного
суду від 15 січня 2014 р. - скасувати.

В позові Дочірньому підприємству
відкритого акціонерного товариства
«Південтеплоенергомонтаж»-«Ютем-Транс
сервіс» до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, заподіяної працівником при
виконанні трудових обов»язків -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий
Судді :