Справа № 486/2498/13-ц
Провадження № 2/486/37/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Южноукраїнський
міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О.
Д.

при секретарі Філіпповій
Ю.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа на стороні
позивача: ОСОБА_5, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Комунальне підприємство
"Житлово - експлуатаційне об'єднання
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа Комунальне
підприємство "Житлово - експлуатаційне
об'єднання про встановлення порядку
користування житлом, укладення окремих
договорів найму, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулась з
позовом до ОСОБА_3, третя особа на
стороні позивача: ОСОБА_5, третя особа
без самостійних вимог на предмет спору
Комунальне підприємство
"Житлово-експлуатаційне об'єднання"
(далі КП "ЖЕО"), в якому просить визнати
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_2, у зв'язку з
відсутністю в ньому понад шість
місяців без поважних причин.

В судовому засіданні позивачка свої
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та суду пояснила, що згідно
рішення виконавчого комітету
Арбузинської Ради народних депутатів
№9 від 18.01.1983 року на ім'я «ОСОБА_3» на
сім'ю з трьох чоловік було надано ордер
№1018 від 18.01.1983 року на право вселення до
житлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_2 До ордеру були вписані вона, її
колишній чоловік - ОСОБА_3, 1955 року
народження, та їхня дитина: донька -
ОСОБА_5, 1991 року народження. Зазначила,
що у подальшому спільне життя з
відповідачем у них не склалося,
внаслідок чого вони у 2013 році
розлучилися. На даний момент за
вищевказаною адресою, особовий рахунок
відкрито на ОСОБА_3 як на
квартиронаймача. Згідно актів № 34 від
27.03.2013 р., №52 від 27.05.2013 р., № 87 від 09.08.2013
р., №107 від 04.10.2013 р., встановлено, що
ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі з
2012 року. Після розірвання шлюбу,
відповідач у добровільному порядку
забрав з квартири свої особисті речі та
переїхав на інше постійне місце
проживання, де проживає і в теперішній
час з іншою сім'єю у с. Кримка
Первомайського району Миколаївської
області. З огляду на вищевикладене
просить визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням.

Представник позивача підтримала
позовні вимоги своєї довірительки та
просила суд задовольнити їх у повному
обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 звернувся
до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа КП "ЖЕО", в
якому просив суд відмовити позивачу у
задоволенні первісного позову та
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_2, виділивши йому у
користування житлову кімнату площею
13,56 кв.м., а відповідачам ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 кімнату площею 14 кв.м., при цьому
ванну кімнату, туалет, коридор та кухню
залишити в спільному користуванні.
Також просив суд зобов'язати КП "ЖЕО"
укласти із ним окремий договір найму
житлового приміщення - кімнати площею
10,0 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2.
Обґрунтовував свої вимоги наступним.
Зазначив, що ОСОБА_1 створює йому
перешкоди в користуванні жилим
приміщенням, добровільно не пускає
його до спірної квартири, з метою
створення ситуації його начебто не
проживання в квартирі. Звернув увагу
суду на те, що він лише з березня 2013 року
вимушений був виїхати до сестри у с.
Кримка Первомайського району
Миколаївської області, але він
постійно приїжджав до м. Юноукраїнська,
намагався проживати в спірній квартирі
та сплачувати комунальні послуги.

Представник відповідача наполягав на
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
та просив суд відмовити позивачу у
первісному позові.

Представник третьої особи,
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне об'єднання», в
судове засідання не з'явився. Надав до
суду заяву, в якій просив розглядати
справу без його участі. У вирішенні
справи по суті суду довіряє (а.с.48).

Представник третьої особи на стороні
позивача за первісним позовом ОСОБА_5
суду показала, що є донькою позивача та
відповідача та пояснила, що, після
розірвання шлюбу між ними її батько -
ОСОБА_3, забравши свої особисті речі та
документи зі спірної квартири виїхав
на постійне місце проживання до с.
Кримка Первомайського району
Миколаївської області, де і проживає на
даний час приблизно півтора року. За
цей час він жодного разу не спілкувався
із нею, тобто не підтримував родинних
відносин. Зазначила, що ні вона, ні
позивач ОСОБА_1 не чинили відповідачу
перепон у користуванні квартирою,
натомість давали йому ключі від неї,
котрі він часто губив, поштовий ящик у
них не зачиняється. Звернула увагу суду
на те, що комунальні послуги за спірну
квартиру сплачує її мати - ОСОБА_1
Просила суд задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 та визнати ОСОБА_3 таким,
що втратив право користування спірною
квартирою.

Допитаний в якості свідка син сторін,-
ОСОБА_7 суду показав, що батько постійно
зловживав спиртними напоями, ніколи не
проявляв до них з сестрою
батьківського піклування, а після
розірвання шлюбу з матір'ю, виїхав до с.
Кримка Первомайського району
Миколаївської області. Уточнив, що
останній виїхав добровільно близько
півтора року тому, при цьому забравши
свої особисті речі та документи.
Перепон у користуванні спірним житлом
ніхто з членів сім'ї не чинив. Оплату
житла та комунальних послуг постійно
здійснює його мати ОСОБА_1 Ключі від
вхідних дверей у квартиру ОСОБА_3 не має
не тому, що в нього їх відібрали, а тому,
що він перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння неодноразово їх
губив.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона
разом із своїм батьком ОСОБА_9 проживає
по сусідству з ОСОБА_1 з 2011 року та
пояснила, що у спірній квартирі
проживають позивач ОСОБА_1, її донька
ОСОБА_5 та цивільний чоловік останньої.
Також показала суду, що її батько
ОСОБА_9 разом із ОСОБА_3 систематично
зловживали спиртними напоями.
Уточнила, що за місцем їх з батьком
проживання ОСОБА_3 ніколи на ночівлю не
зупинявся.

Свідок ОСОБА_11 суд показала, що працює
поштаркою у с. Кримка Первомайського
району Миколаївської області та
пояснила, як їй відомо, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
разом не проживають з кінця 2012 року.
Останній постійно проживає у с. Кримка
Первомайського району з березня 2013
року, за місцем проживання своєї
співмешканки ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_9 суду по суті пояснив, що
знайомий із відповідачем, та як йому
відомо, останній не проживає у спірному
приміщенні більше року, так як зі слів
останнього колишня дружина та донька
перешкоджали йому у користуванні
спірний житловим приміщенням.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що
знайомий із відповідачем, так як
останній часто залишався у нього на
ночівлю, оскільки губив ключі від
власної квартири та не міг потрапити до
житла.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона
досить тривалий час знайома із
сторонами по справі, тому їй відомо про
те, що ОСОБА_3 постійно зловживав
спиртними напоями, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, неодноразово
губив ключі від вхідних дверей
квартири. Крім того, останній ніколи не
скаржився на те, що позивач не впускала
його додому. Підтримала, що у м.
Южноукраїнську ОСОБА_3 не бачила з
початку 2013 року, хоча проживає у
сусідньому будинку і часто відпочиває
на лавці, розташованої біля під'їзду,
так як перебуваючи на пенсії має багато
вільного часу.

Суд, вислухавши сторін по справі,
представника позивача, представника
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, вважає, що позов ОСОБА_1
підлягає повному задоволенню, а в
зустрічному позові ОСОБА_3 суд вважає
за необхідне відмовити за наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно ордеру №
1018 від 18 січня 1983 року на сім'ю з трьох
чоловік ОСОБА_3 одержав право
користування жилим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5).

Як вбачається з свідоцтва шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано 21
червня 2013 року у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Южноукраїнського
міського управління юстиції у
Миколаївській області, за актовим
записом №32 (а.с.22).

Відповідно до довідки про склад сім'ї
від 25.06.2013 року, ОСОБА_1, її колишній
чоловік ОСОБА_3 та їхні діти - ОСОБА_7
(вибув з 26.12.2003 р.) та ОСОБА_5 з 19.05.1983 року
були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.35).

Згідно актів перевірки № 34 від 27.03.2013 р.,
№52 від 27.05.2013 р., № 87 від 09.08.2013 р., №107 від
04.10.2013 р., встановлено, що ОСОБА_3 не
проживає у АДРЕСА_2 з 2012 року (а.с.12-14,16).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_14, ОСОБА_7 підтвердили факт
відсутності ОСОБА_3 у спірному
житловому приміщенні понад рік, а також
зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не
чинили перешкод у користуванні даним
жилим приміщенням відповідачу за
первісним позовом.

В судовому засіданні свідками на
стороні відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_13 та
ОСОБА_9 також був підтверджений факт
тривалої відсутності відповідача у
спірній квартирі.

Згідно з частиною 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
житлове приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом. Визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п.10. Постанови Пленуму
Верховного суду України від 12.04.1985 року
N 2 "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
Житлового кодексу України), необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.

В судовому засіданні показами свідків
та відповідача ОСОБА_3 було
підтверджено те, що останній у
добровільному порядку покинув спірне
житлове приміщення, не проживав у ньому
з 2012 року, не сплачував за
житлово-комунальні послуги, так як не
користувався вказаним житловим
приміщенням, забрав належні йому
особисті речі та документи.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року (зі
змінами) "Про деякі питання, що
виникають в практиці застосування
судами Житлового кодексу України":
наймач або члени його сім'ї, який вибув
на інше постійне місце проживання,
втрачає право користування жилим
приміщенням з дня вибуття, незалежно
від пред'явлення позову про це.

Згідно ст.3 ЗУ "Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV:
місце проживання особи є те, де вона
проживає строком понад шість місяців.

В судовому засіданні з пояснень сторін
та показів свідків знайшов своє
підтвердження та сторонами не
оспорювався факт тривалого не
проживання відповідача у спірному
житловому приміщені.

Таким чином зібрані у справі докази та
їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для визнання ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2

Передбачених законом підстав для
збереження за відповідачем права
користування вищезазначеною
квартирою, а також підстав, які б
свідчили про відсутність його у
спірному жилому приміщенні з поважних
причин судом не встановлено.

Відповідно до ст. 104 ЖК України, член
сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення з ним
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам статті 63 цього
Кодексу.

У разі відмовлення членів сім'ї дати
згоду на укладення окремого договору
найму, а також у разі відмови
наймодавця в укладенні такого договору
спір може бути вирішено в судовому
порядку.

Суд враховує, що відповідно до вимог
ст.63 цього Кодексу не можуть бути
самостійним предметом договору найму
житлове приміщення, яке хоча і є
ізольованим, але розміром менше
встановленого для однієї людини - 13,65
кв.м. Але кімната, яку ОСОБА_3 просить
залишити у користуванні відповідачам
за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
має житлову площу 14 кв.м. (на двох осіб),
що є меншою, ніж встановлено ст. 48 ЖК.

Отже, суд не приймає до уваги доводи
відповідача за первісним позовом,
оскільки вони не ґрунтуються на законі
та суперечать фактам, встановленим
судом та дослідженим доказам, які
викладені вище. Посилання ОСОБА_3 на
ст.104 ЖК України, суд також не приймає до
уваги, оскільки розмір житлових кімнат
у квартирі АДРЕСА_2 свідчить, що
квартира не може використовуватися для
проживання двох окремих сімей і
укладення окремих договорів найму, з
огляду на житлову площу квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_2

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Южноукраїнський міський
суд Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
О. Д. Франчук