Номер провадження 22-ц/775/2055/2014
Головуючий у 1 інстанції - Жукова О.Є.
Доповідач - Папоян В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

26 лютого 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді: Біляєвої О.М.

суддів: Папоян В.В.,
Мальованого Ю.М.,

при секретарі: Саєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу Калінінського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції Донецької області на ухвалу
Калінінського районного суду м.
Горлівка Донецької області від 14
жовтня 2013 року по справі за скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «ГРВ-ГРУПП» на дії
державного виконавця, заінтересована
особа ОСОБА_1,

В С
Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі
скаргою на дії державного виконавця на
обґрунтування якої зазначав, що
державним виконавцем неправомірно
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження з підстав невідповідності
виконавчого документа вимогам ст.. 18
Закону України «Про виконавче
провадження». Просив визнати недійсною
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження та зобов'язати
державного виконавця відкрити
виконавче провадження.

Ухвалою Калінінського районного суду
м. Горлівка Донецької області від 14
жовтня 2013 року скаргу ТОВ «ГРВ-ГРУПП»
на дії державного виконавця
задоволено. Визнано неправомірною та
скасовано постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
04 вересня 2013 року про примусове
виконання судового наказу виданого
Калінінським районним судом
м.Горлівка.

Не погодившись з ухвалою суду
Калінінській відділ ДВС Горлівського
міського управління юстиції Донецької
області надав апеляційну скаргу, в якій
просив ухвалу суду скасувати. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема вважає,
що судом не враховані вимоги ст.. 18
Закону України «Про виконавче
провадження».

Особи, які приймають участь по справі у
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

При розгляді справи судом першої
інстанції встановлено, що постановою
старшого державного виконавця
Калінінського ВДВС Лукіна М.В. від 04
вересня 2013 року відмовлено у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання судового наказу №0521/8450/2012
від 18 жовтня 2012 року виданого
Калінінським районним судом
м.Горлівка, з тих підстав, що виконавчий
документ не відповідає вимогам ст. 18
Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: у ньому не
вказаний ідентифікаційний номер
боржника.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
правильно встановив правовідносини,
які склалися між сторонами та надав їм
належну оцінку.

Згідно із ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий
наказ має відповідати вимогам до
виконавчого документа, встановленим
Законом України «Про виконавче
провадження», та обов'язково містити
положення про дату видачі судового
наказу стягувачу, дату набрання
судовим наказом законної сили та строк
пред'явлення судового наказу до
виконання. Зазначені відомості
вносяться до судового наказу у день
його видачі стягувачу для пред'явлення
до виконання.

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ та відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам передбаченим, цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
виконавчої служби за належним місцем
виконання рішення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону
визначено, що державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі невідповідності
виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 18 цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження» у
виконавчому документі зазначаються у
тому числі: повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
обсяг інформації про особу, що
збирається і використовується
розпорядниками інформації, має бути
максимально обмеженим і
використовуватися лише з метою та у
спосіб, визначений законом.

Пунктом 1 ст. 16 Закону України «Про
захист персональних даних»
передбачено, що порядок доступу до
персональних даних третіх осіб
визначається умовами згоди суб'єкта
персональних даних, наданої володільцю
бази персональних даних на обробку цих
даних, або відповідно до вимог закону.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного,
у разі відсутності в матеріалах справи
даних про ідентифікаційний код
суб'єкта господарської діяльності чи
індивідуальний ідентифікаційний код
для фізичних осіб і зазначення про це у
виданому судом виконавчому документі у
державного виконавця відсутні
процесуальні підстави для відмови у
відкритті виконавчого документа.

При цьому державний виконавець
фактично поставив права заявника на
звернення до виконання виконавчого
документу в залежність від
волевиявлення боржника, а точніше від
його згоди, що в свою чергу є обмеженням
права заявника.

З огляду на викладене апеляційний суд
вважає, що, встановивши вищевказані
обставини справи, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про
неправильне застосування державним
виконавцем Закону України «Про
виконавче провадження» та
неправомірну відмову у відкритті
виконавчого провадження, оскільки
виконавчий документ відповідав
вимогам ст. 18 цього Закону.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
норм матеріального чи процесуального
права що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.
Тому апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а ухвала суду відповідно до
п.1ч.1 ст. 312 ЦПК України підлягає
залишенню без змін, як постановлена з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303-304, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, суд, -

У
Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Калінінського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції Донецької області відхилити.

Ухвалу Калінінського районного
суду м. Горлівка Донецької області від
14 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з дня
її проголошення, та може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Судді: