Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/103/14
Головуючий у 1 інстанції: Лисенко Л. І.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 29 жовтня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та вселення,

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3
про усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та вселення.

В заяві позивачі зазначили, що 5/36
часток квартири АДРЕСА_1 Радянської
України у м. Запоріжжі належить
позивачці ОСОБА_4 на праві приватної
власності на підставі свідоцтва про
право власності на спадщину за
заповітом від 23.08.2011 року. Право
власності зареєстровано у
Запорізькому міжміському бюро
технічної інвентаризації 12 вересня 2011
року.

5/36 часток цієї квартири належить
позивачці ОСОБА_5 на праві приватної
власності на підставі свідоцтва про
право власності на спадщину за
заповітом від 23.08.2011 року. Право
власності зареєстровано у
Запорізькому міжміському бюро
технічної інвентаризації 12 вересня 2011
року.

Відповідачу ОСОБА_3 належить на праві
приватної власності 13/18 часток
зазначеної квартири на підставі
договору дарування від 26.01.2009 року та
договору дарування частки квартири від
04.04.2009 року та свідоцтва про право
власності на спадщину за заповітом від
23.08.2011 року.

У спірній квартирі відповідач не
проживає. У вересні 2011 року відповідач
самовільно змінив у спірній квартирі
замки та перешкоджає позивачкам у
користуванні нею. З вказаного періоду
відповідач здає квартиру в оренду
третім особам.

Позивачі неодноразово намагалися
вселитися у спірну квартиру, але
відповідач перешкоджає у вселенні.
28.08.2013 року відповідач вчинив сварку,
виштовхав ОСОБА_4 з квартири та
заподіяв їй тілесні ушкодження.

Просять суд вселити ОСОБА_4, ОСОБА_5 у
квартиру АДРЕСА_1, усунути перешкоди в
користуванні належною їм власністю,
зобов'язавши ОСОБА_3 не чинити
перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 у
користуванні квартирою АДРЕСА_1,
стягнути з відповідача сплачений при
подачі позовної заяви судовий збір.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 29 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Вселено ОСОБА_4, ОСОБА_5 в квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити
перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
користуванні спірною квартирою.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4,
ОСОБА_5 судовий збір в сумі 124,70 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3,
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просять рішення
суду скасувати, та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних муркань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
ОСОБА_5, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що сторони є співвласниками
спірної квартири, однак відповідач
чинить перешкоди в користуванні
квартирою, тому з підстав ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ними права користування та
розпорядження своїм майном.

З таким висновком суду першої
інстанції можна погодитись.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Він має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
Радянської України в м. Запоріжжі
належить на праві приватної власності
трьом співвласникам позивачам ОСОБА_4,
ОСОБА_5 і ОСОБА_3. Позивачці ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право власності
на спадщину за заповітом від 23.08.2011
року, позивачці ОСОБА_5 на праві
приватної власності на підставі
свідоцтва про право власності на
спадщину за заповітом від 23.08.2011 року,
відповідачу ОСОБА_3 на підставі
договору дарування від 26.01.2009 року,
договору дарування частки квартири від
04.04.2009 року та свідоцтва про право
власності на спадщину за заповітом від
23.08.2011 року (а.с. а.с. 10, 12, 15).

У вересні 2011 року відповідач
самовільно змінив у спірній квартирі
замки та перешкоджає позивачам у
користуванні нею, що сторонами не
заперечувалися як в суді першої так і в
суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Висновок суду про те, що оскільки
відповідач чинить перешкоди власнику в
користуванні цією квартирою, позивачі
мають право на захист права власності
від порушень, не пов'язаних із
позбавленням володіння, є правильним і
обґрунтованим.

При розгляді справи судами дотримані
вимоги цивільного процесуального
закону, всебічно, повно й об'єктивно
з'ясовані обставини справи та надана їм
належна оцінка.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
про неправильне застосування судами
норм матеріального та процесуального
права не підтверджуються матеріалами
справи.

Рішення судів ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для їх зміни або
скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 29 жовтня 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: