Єдиний унікальний номер 0525/7006/12
Номер провадження 22-ц/775/511/2014
Суддя 1 інстанції Анісімова Н.Д.
Доповідач Новосядла В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого: судді Новосядлої В.М.,

суддів Кішкіної І.В., Кіянової С.В.,

при секретарі: Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кіровського районного суду м. Донецька
від 23 травня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа
державний нотаріус Четвертої
донецької державної нотаріальної
контори, про розподіл спадкового
майна,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
про розподіл спадкового майна,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Кіровського районного суду м.
Донецька від 23 травня 2013 року були
частково задоволені позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа державний нотаріус
Четвертої донецької державної
нотаріальної контори, про розподіл
спадкового майна, та зустрічний позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
про розподіл спадкового майна, а саме:

- за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було визнано
право власності у порядку спадкування
за кожною на 12 частину квартири
АДРЕСА_1,

- за ОСОБА_1 було визнано право
власності на автомобіль «Фольксваген»,
державний номерний знак НОМЕР_1,

- на ОСОБА_1 були переведені права
та обов*язки по кредитному договору
№16504-ФОЗ.16546 від 15 червня 2008 року в
публічному акціонерному товаристві
«Укрсоцбанк»,

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 18 479 гривень 55 копійок.

У задоволенні інших позовних вимог
було відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1
принесла апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
в частині визнання за ОСОБА_2 права
власності у порядку спадкування на 12
частину квартири та в частині
неповного задоволення позову про
відшкодування витрат на поховання та
поминки спадкодавця скасувати з
наступних підстав:

- визнаючи за ОСОБА_2 право
власності на 12 частину спірної
квартири, суд першої інстанції не
врахував, що вона є особою похилого
віку, яка потребує стороннього догляду,
а тому у квартирі будуть перебувати
сторонні особи (родичі, лікарі та особи,
які будуть її доглядати). Вказані
обставини зроблять неможливим сумісне
проживання в одній квартирі,

- судом першої інстанції було
допущено помилку при розподілі
спірного майна, а саме: квартира між
сторонами була розділена у рівних
частках (по 12 частині), а вирішуючи
питання про розподіл автомобілю, суд
визнав за дружиною (ОСОБА_1) право
власності на 34 часток, а за матір*ю
спадкодавця (ОСОБА_1) на 14 частину
автомобіля. За цих обставин суд першої
інстанції не обґрунтував, з яких
підстав частки у квартирі є рівними.
Вважає, що її частка у квартирі як і у
автомобілі складає 34 часток,

- суд першої інстанції
необгрунтовано відмовив їй у
задоволенні позову про стягнення з
ОСОБА_2 (матері спадкодавця) вартості 12
частини всіх витрат на поховання.

Під час розгляду справи у апеляційній
інстанції представник ОСОБА_1
підтримала доводи апеляційної скарги і
просила її задовольнити.

ОСОБА_2 не з*явилась у судове засідання,
повідомлена належним чином про час і
місце розгляду справи, про що свідчить
телефонограма, направлена їй, яка
зареєстрована у журналі телефонограм
апеляційного суду.

Представник нотаріальної контори
просив розглянути справу у його
відсутність.

Представник третьої особи публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
не з*явився, повідомлений належним
чином про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Із матеріалів цивільної справи
вбачається.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, який є сином
ОСОБА_2 та чоловіком ОСОБА_1.

На час його смерті залишилось спадкове
майно, яке складається із квартири
АДРЕСА_1.

15 жовтня 2003 року на вказану трикімнатну
квартиру було видано Свідоцтво про
право власності на праві спільної
часткової власності (по 50%) спадкодавцю
ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_2 (позивачці
по справі) (а.с. 6).

28 березня 2007 року ОСОБА_2 подарувала
свою частку у квартирі синові ОСОБА_3
(а.с. 8-9).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був
зареєстрований 25 листопада 2005 року.

Мати та дружина спадкодавця у строк,
встановлений законом, звернулись до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини, про що свідчить
Лист-відповідь Четвертої Донецької
державної нотаріальної контори (а.с. 195).

Із аналізу наданих правоустановлюючих
документів на квартиру вбачається, що
спірна квартира була придбана
спадкодавцем до реєстрації шлюбу із
ОСОБА_1, а тому є його особистою
власністю, на відміну від права
власності на автомобіль, а тому суд
першої інстанції правильно прийшов до
висновку про те, що частки матері та
дружини спадкодавця у спадковій
квартирі є рівними.

Вказаний висновок суду узгоджується із
приписами статті 57 СК України,
відповідно до пунктів 1 і 2 частини 1
якої, особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є майно, набуте нею,
ним до шлюбу та майно, набуте нею, ним за
час шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування.

Виходячи із встановлених фактів,
наданих сторонами доказів та вимог
закону, суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку про розподіл
квартири між матір*ю та дружиною
спадкодавця у рівних частках.

Що стосується рішення суду першої
інстанції про часткове задоволення
позову про стягнення з ОСОБА_2 (матері
спадкодавця) на користь дружини
спадкодавця ОСОБА_1 вартості 12 частки
витрат на поховання у розмірі 3 800
гривень, то апеляційний суд виходить із
наступного.

Позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з
ОСОБА_2 12 частину витрат у розмірі 10 984
гривні, які вона понесла на поховання
ОСОБА_3 у розмірі 21 968 гривень, які
складаються із витрат на поховання у
розмірі 7 800 гривень, та витрат на
поминальні обіди у розмірі 14 168 гривень
42 копійки.

Відповідно до частини 1 статті 1232 ЦК
України спадкоємці зобов*язані
відшкодувати розумні витрати, які були
зроблені одним із них, або іншою особою
на поховання спадкодавця.

Стаття 2 Закону України «Про поховання
та похоронну справу» визначає
поховання померлого як комплекс
заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечать
законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових
дій розуміється, зокрема, організація
поховання померлого і проведення у
зв'язку з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Наказом, затвердженим
Держжитлокомунгоспом України,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 08 вересня 2004 року за №1111/9710,
визначено необхідний мінімальний
перелік окремих видів ритуальних
послуг, який включає: оформлення
договору-замовлення на організацію та
проведення поховання; оформлення
свідоцтва про поховання; копання
могили (викопування могили ручним або
механізованим способом, опускання
труни з тілом померлого в могилу,
закопування могили, формування
намогильного насипу та одноразове
прибирання території біля могили);
монтаж та демонтаж намогильної
споруди при організації підпоховання в
існуючу могилу; кремація тіл померлих;
поховання та підпоховання урни з
прахом померлих у колумбарну нішу, в
існуючу могилу, у землю; зберігання урн
з прахом померлих у крематорії;
організація відправлення труни з
тілом чи урни з прахом померлого за
межі України; запаювання оцинкованої
труни; замощення урни з прахом
померлого в колумбарну нішу.

Таким чином, виходячи із поняття
поховання, відповідно до Закону до
таких витрат можна віднести ті витрати,
які здійснюються з моменту смерті
людини до поміщення труни з тілом у
могилу.

Витрати на проведення поминальних
обідів, які проводяться після
поховання, не відносяться до витрат на
поховання, згідно із приведеними
нормами права.

Виходячи із встановлених фактів,
наданих сторонами доказів та вимог
закону, суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на
поховання, які понесла остання у
відповідності до вимог статті 2 Закону
України ««Про поховання та похоронну
справу».

У відповідності до частини 1 статті 308
ЦПК України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права. Підстав для його
скасування не встановлено.

Довід апеляційної скарги про те, що
дружина спадкодавця має право на 12
частину квартири, спростовуються
пунктами 1 і 2 частини 1 статті 57 СК
України, відповідно до яких особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно, набуте нею, ним до шлюбу або
належить йому на підставі договору
дарування

Оскільки 12 частина квартири була
придбана спадкодавцем до шлюбу з
ОСОБА_1, а друга частина була подарована
йому, то вказана квартира не є спільною
сумісною власністю подружжя і дружина
спадкодавця не має права власності на 12
частку квартири.

Неспроможним є довід апеляційної
скарги про те, що мати спадкодавця
повинна нести витрати, понесені
позивачкою на поминальні обіди,
оскільки це не є витратами на поховання
у розумінні статті 2 Закону «Про
поховання та похоронну справу».

Довід апеляційної скарги про те, що
визнаючи за ОСОБА_2 право власності на 12
частину спірної квартири, суд першої
інстанції не врахував, що вона є особою
похилого віку, яка потребує
стороннього догляду, а тому у квартирі
будуть перебувати сторонні особи
(родичі, лікарі та особи, які будуть її
доглядати), що зробить неможливим
сумісне проживання в квартирі, є
необгрутованим, оскільки вказані
обставини і стан здоров*я матері
спадкодавця не впливає на рівність
часток спадкоємців при розподілі
спадкового майна.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалось.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 23 травня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:

Судді: