АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

09 січня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного
управління юстиції в м. Києві, третя
особа: державний нотаріус Дванадцятої
Київської державної нотаріальної
контори ОСОБА_3 про визнання незаконної
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії та зобов'язання
видати свідоцтво про право на спадщину,
за апеляційною скаргою представника
Головного управління юстиції в м. Києві
- Любенської Анни Олександрівни на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 13 вересня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

у серпні 2013 року позивач звернулась з
позовом до суду, в якому просила
визнати незаконною та скасувати
постанову державного нотаріуса
Основенко Л.М. від 29.11.2012 р. про відмову у
вчиненні нотаріальної дії та
зобов'язати Головне управління юстиції
в м.Києві в особі Дванадцятої
Київської державної нотаріальної
контори видати свідоцтво про право
власності, посилаючись на те, що
постанова нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії є
незаконною.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 13 вересня 2013 року
позов задоволено, визнано незаконною
та скасовано постанову державного
нотаріуса Основенко Л.М. від 29.11.2012 р.
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії, зобов'язано Головне управління
юстиції в м.Києві в особі Дванадцятої
Київської державної нотаріальної
контори розглянути заяву та видати
ОСОБА_1 свідоцтво про право власності.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник Головного управління
юстиції в м. Києві - Любенська А.О.
подала апеляційну скаргу, в якій
просила рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову до Головного управління юстиції
в м.Києві відмовити, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду
посилалась на те, що її чоловік ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 успадкував
після смерті своєї матері - ОСОБА_6, яка
померла у ІНФОРМАЦІЯ_2., незавершений
будівництвом жилий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_3 Після
смерті чоловіка вона та їх дочка -
ОСОБА_2 подали заяви про прийняття
спадщини до Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори. 06.08.2007
р. їм було видано свідоцтва про право на
спадщину за законом по Ѕ частині
земельної ділянки площею 0,15 га,
розташованій за адресою: АДРЕСА_2 Однак
свідоцтво про право на спадщину на
будинок видано не було і постановою
державного нотаріуса від 29.11.2012 р.
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва, оскільки будинок не було
зареєстровано за померлим.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 13.09.2013 р. позов було
задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_5 прийняв у спадщину після смерті
своєї матері жилий будинок разом з
господарськими будівлями та спорудами,
збудований у 1990 р. Тому нотаріус, яка
вела спадкову справу після смерті
ОСОБА_7, мала витребувати
правовстановлюючий документ на
спірний будинок у Мархалівській
сільській ради у формі довідки, якою
посвідчувалось право власності, тобто
врахувати вимоги законодавства, яке
діяло на момент завершення
будівництва, оскільки право власності
на будинок виникло у 1990 р. і документом
про право власності на будинок є
внесення про нього відомостей в по
господарську книгу, що підтверджується
довідкою виконкому Мархалівської
сільської ради від 14.06.2013 р. №281.

Однак погодитись з таким висновком
суду першої інстанції неможливо,
оскільки він не відповідає
встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_7
успадкував після смерті своєї матері
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.
незавершений будівництвом жилий
будинок готовністю 75%.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Відмовляючи
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на незавершений
будівництвом жилий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_2, державний
нотаріус Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори
Основенко Л.М., виходив з того, що
відсутні реєстрація та Витяг з реєстру
прав власності на об'єкт нерухомого
майна. При винесенні даної постанови
державний нотаріус діяв у
відповідності з ст. 49 Закону України
«Про нотаріат» та Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом МЮ України від
22.02.2012 р. №296/5.

Позивач визнала в судовому засіданні,
що ОСОБА_7 після отримання свідоцтва у
1992 р. про право на спадщину його не
зареєстрував. Вказаний будинок за
період з 1992 р. добудовувався, в зв'язку з
чим вносились зміни до технічного
паспорту у 2006 р. та 2012 р. Також позивач
визнала, що в експлуатацію вказаний
будинок введено не було і у нинішньому
стані будинок як об'єкт незавершеного
будівництва за спадкодавцем
зареєстрований не був.

За таких обставин, дії державного
нотаріуса відповідали вимогам чинного
законодавства та не порушують законні
права та інтереси позивача.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, а по
справі слід ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника
Головного управління юстиції в м. Києві
- Любенської Анни Олександрівни
задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 13 вересня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Головного управління юстиції в
м. Києві, третя особа: Державний
нотаріус Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3
про визнання незаконної постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії та
зобов'язання видати свідоцтво про
право на спадщину відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/717/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Макаренко В.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.