Справа № 367/4587/13-ц Головуючий у І
інстанції Чернов Д.Є.Провадження №
22-ц/780/685/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка
О.І.,

при секретарі Власенко О.В.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 26
листопада 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Коцюбинської силищної ради,
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, Головне
управління юстиції у Київській
області, Ірпінська міська державна
нотаріальна контора Київської області,
про визнання права власності на
спадкове майно в пoрядку спадкування за
законом,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом до
Коцюбинської силищної ради та ОСОБА_2
про визнання права власності на
спадкове майно в пoрядку спадкування за
законом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4,
якому за життя належало на праві
власності нерухоме майно: земельна
ділянка площею 0,0499 га. та 17/25 частини
садиби, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

Також зазначав, що 04 березня 2003 року він
звернувся до Ірпінської міської
Державної нотаріальної контори та до
Коцюбинської селищної ради із заявою
про прийняття спадщини за законом, яка
залишилася після смерті ОСОБА_4, однак
йому було відмовлено з підстав
відсутності правовстановлюючого
документу на землю. Вказував, що він
фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном після
смерті батька.

Враховуючи викладене, просив визнати
за ним право власності на 17/25 частки
житлового будинку, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за ним право
власності на земельну ділянку площею
0,0499 га., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 26 листопада 2013
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення і
ухвалення нового, яким визнати за
ОСОБА_1 право власності на 17/25 частки
житлового будинку, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та визнати за ОСОБА_1
право власності на земельну ділянку
площею 0,0499 га., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 серпня 2013 року
рішенням Ірпінського міського суду
Київської області позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, треті особи: Ірпінська міська
державна нотаріальна контора, ОСОБА_3
задоволено частково.

Визнано, що 17/25 частин будинку АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю померлого
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і частка
кожного з них є рівною та становить по
17/50 частини будинку за кожним з них.
Встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його
діда ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
17/150 частин будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 діда ОСОБА_4 та на 68/300
частин будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 бабусі ОСОБА_5

Розділено 17/25 частин будинку АДРЕСА_1 по
3-му варіанту висновку судової
будівельно-технічної експертизи.
Зобов'язано позивача ОСОБА_2 зробити
відповідні переобладнання для
відокремлення частин будинку згідно
висновку експертизи.

Зобов'язано відповідача ОСОБА_1 не
чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні
виділеною йому частиною будинку
АДРЕСА_1, видати ключі від вхідних
дверей і надати доступ на територію
садиби, що підтверджується матеріалами
цивільної справи №1013/8465/2012.

Згідно зі ст.60 ЦПК України сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доводяться при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції вірно
відмовлено в задоволенні позовних
вимог в частині визнання за ним права
власності на 0,0499 га. земельної ділянки
біля спадкового будинку батьків в
порядку спадкування за законом,
оскільки земельна ділянка батьком
позивача ОСОБА_4 не була приватизована,
на неї відсутній державний акт про
право власності і також не був
розпочатий батьком процес оформлення
приватизації. Посилання позивача на
прийняття виконавчим комітетом
Коцюбинської селищної ради Київської
області 25.12.2001 року рішення №258/б, яким
була передана земельна ділянка у
власність батькові та квитанція про
сплату ним 120 грн. для оформлення
державного акту не свідчить про те, що
дана земельна ділянка належала на
праві власності батькові позивача на
час його смерті.

Відповідно до вимог ст.125 ЗК України
право власності на земельну ділянку
виникає з моменту отримання державного
акту та його державної реєстрації.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог в частині визнання за
ним права власності на 17/25 частин
будинку АДРЕСА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не
заявляв вимог про встановлення факту
прийняття ним спадщини після смерті
батька. Крім того, з паспорта позивача
вбачається, що він в спірному будинку
на час смерті батька не проживав, а в
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини після смерті батька
не звертався.

Із оглянутої в судовому засіданні
спадкової справи №220 за 2011 рік після
смерті матері позивача ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що він
прийняв спадщину після смерті матері
разом з ОСОБА_2 і також визнавав, що
спірна частина будинку належала його
батькам на праві спільної сумісної
власності, а після смерті батька ОСОБА_4
спадщину фактично прийняла лише його
мати ОСОБА_5, не оформивши свої права, і
яка проживала в даному будинку разом з
батьком.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком.

Оскільки правові відносини виникли до
прийняття нового Цивільного кодексу
України, то необхідно керуватися
нормами матеріального права та
застосовувати Цивільний кодекс
Української РСР (№ 1540-06 ) від 18 липня 1963
року, зі змінами, внесеними до нього.

Відповідно до ст.529 Цивільного кодексу
Української РСР (1963 року) при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є діти померлого.

Статтею 549 Цивільного кодексу
Української РСР (1963 року) визначено, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Факт, що ОСОБА_1 вступив в управління чи
володіння спадковим майном
підтверджується матеріалами справи,
письмовими доказами, в тому числі
податковою накладною від 9 лютого 2003
року №451, актом про встановлення ним
системи опалення за адресою його
проживання: АДРЕСА_1, листом №997/04-14 від
11 серпня 2006 року Виконавчого комітету
Коцюбинської селищної ради, листом
Міністерства з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи № 378 від 23
травня 2005 року, квитанцією про сплату
ОСОБА_1 рахунку за спожиту
електроенергію, заявою до нотаріальної
контори, заявою до Коцюбинської
селищної ради, договорами страхування
домоволодіння, за адресою:АДРЕСА_1,
актом обстеження комісії №04127725 від 22
вересня 2005 року, договором про
погашення заборгованості, та тим
фактом, що ОСОБА_7 від 1999 року до
теперішнього часу проживаю за адресою
АДРЕСА_1

Відповідно до рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 01
серпня 2013 року 17/25 частин спірного
будинку є спільною сумісною власністю
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому спадкодавцю
належало 17/50 частин спірного будинку.

Отже, враховуючи наявність трьох
спадкоємців, коли кожному з них
належить 17/150 частин спірного будинку,
що і підтверджується вищенаведеним
рішенням, яким було визнано за одним із
спадкоємців ОСОБА_2 право власності на
17/150 частин спадкового майна, колегія
суддів приходить до висновку що і за
ОСОБА_1 належить аналогічна частина в
спадковому майні, як за одним з трьох
спадкоємців за законом.

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку щодо
необхідності скасування рішення і
ухвалення нового, яким позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково та
визнати за ОСОБА_1 право власності на
17/150 частки житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і
значиться власником будинку на
підставі свідоцтва про право власності
від 25 травня 1992 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 26 листопада 2013
року скасувати і ухвалити нове, яким
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
17/150 частки житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і
значиться власником будинку на
підставі свідоцтва про право власності
від 25 травня 1992 року.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Іванова І.В.

Сліпченко О.І.