Справа №: 343/3305/13-ц
Провадження №: 2-о/0343/3/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді -
Монташевич С. М.,

секретаря -
Менделяк А. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Долинського районного
суду заяву ОСОБА_1, заінтересовані
особи Гюнівська сільська рада
Приморського району Запорізької
області, ОСОБА_2, про встановлення факту
прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про
встановлення факту прийняття спадщини.
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її батько ОСОБА_3 Після його
смерті відкрилась спадщина на
земельний пай у розмірі 6,45 га, що
перебуває у колективній власності КСП
ім. Енгельса.

ОСОБА_3 мав право на земельний пай
відповідно до рішення Приморської
райдержадміністрації від 12 серпня 1996
року № 414р.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_3 є вона та син померлого ОСОБА_2

В шестимісячний строк після смерті
батька вона не звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, бо вважала, що
фактично прийняла спадщину.

ОСОБА_2 в шестимісячний строк після
смерті ОСОБА_3 також не звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, бо не бажав та не
бажає її приймати.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 р.)
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_3 вона
фактично прийняла спадщину, вступивши
у володіння спадковим майном, бо
оригінал сертифікату на право на
земельну частку після смерті батька
зберігався і до сьогоднішнього часу
зберігається у неї, так як в подальшому
вона планувала оформити цю земельну
ділянку на себе та виготовити
державний акт.

Після смерті ОСОБА_3 вона неодноразово
зверталась до сільської ради з приводу
надання інформації про місце
розташування земельного паю та про
порядок оформлення, але Гюнівська
сільська рада сповістила, що не має
права займатися оформленням паю на її
ім'я.

Крім цього, після смерті ОСОБА_3 вона
забрала особисті речі померлого, а
саме: меблі та холодильник.

В судовому засіданні заявниця
підтримала заяву, зіславшись на
вищевикладені обставини. Додатково
пояснила, що на день смерті батька у
його будинку проживали і проживають в
ньому до сьогоднішнього дня її дві
дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Вона постійно
приїжджала до батька та своїх дітей.
Вони разом доглядають за батьківським
будинком, обробляють земельну ділянку,
а тому ОСОБА_1 вважала себе такою, що
вступила у спадщину. Брат на час смерті
батька проживав і до сьогодні проживає
окремо, на спадкове майно не претендує.

Представник заінтересованої особи
Гюнівської сільської ради та
заінтересована особа ОСОБА_2 в судове
засідання не з»явилися, подали заяви, в
яких зазначили, що не заперечують проти
задоволення вимог заявниці.

Вислухавши заявницю, проаналізувавши в
сукупності зібрані по справі докази,
суд вважає, що заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1 від 07.02.2002 року (а.с. 4).

Згідно інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру (спадкові справи та
видані на їх підставі свідоцтва про
право на спадщину) № 36268896 від 04.01.2014
року така інформація щодо спадкодавця
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
відсутня (а.с. 37).

Як вбачається із сертифікату на право
на земельну ділянку (пай) серії З П №
0097109 ОСОБА_3 належить право на земельну
ділянку (пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності КСП ім. Енгельса
розміром 6,45 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі (на місцевості) (а.с. 6).

Про те, що ОСОБА_3 був батьком заявниці
свідчать: свідоцтво про народження
ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 15.12.1950 року та
свідоцтво про одруження НОМЕР_3 від
08.02.1972 року, згідно якого заявниця
змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 5, 8).

Крім заявниці, спадкоємцем першої
черги після смерті ОСОБА_3 був його син
ОСОБА_2 Проте останній до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті батька у
встановлений строк не звертався, на час
смерті ОСОБА_3 проживав окремо, що
підтверджується відміткою про місце
реєстрації у паспорті ОСОБА_2 НОМЕР_4,
виданому Бердянським РВ УМВС України у
Запорізькій області, та довідкою № 267
від 11.04.2013 року, виданою Гюнівською
сільською радою Приморського району
Запорізької області, фактично в
управління та володіння спадщиною не
вступав (а.с. 7, 22).

На час смерті ОСОБА_3 діяв ЦК УРСР 1963
року, згідно ст. 548 якого для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

За змістом положень ст. 549 ЦК УРСР 1963
року спадщина вважається прийнятою,
якщо спадкоємець фактично вступив в
управління чи володіння спадковим
майном протягом шести місяців з дня
смерті спадкодавця.

Прийняття спадщини в цьому випадку
підтверджується діями спадкоємця
ОСОБА_1, які за своїм характером
свідчать, що в шестимісячний строк з
часу відкриття спадщини вона фактично
вступила в управління або володіння
(користування, розпорядження)
спадковим майном, зокрема,
підтримували спадкове майно в
належному стані, проживала у ньому,
сплачувала податки, інші платежі, тощо.

Заявниця в судовому засіданні
ствердила, що у встановлений строк
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3,
доглядає за будинком батька,
користується його речами, в тому числі,
у неї знаходиться оригінал сертифікату
на належну батьку земельну ділянку.

У своєму листі за № 24-753/0/4-13 Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
роз»яснив, що норми п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК, згідно з якими
цей ЦК застосовується також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким з спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом, слід
розуміти таким чином, що правила книги
шостої ЦК може бути застосовано лише до
спадщини, яка відкрилася після 1 липня
2003 року і не була прийнята ніким зі
спадкоємців, право на спадкування яких
виникло відповідно до норм статей 529 - 531
ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування,
спадщина по яких відкрилась і була
прийнята до 1 січня 2004 року, не
допускається застосування судами норм
ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають
норми законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Якщо виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів, яка, у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема, у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
родинних відносин із спадкодавцем,
проживання з ним однією сім'єю,
постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, факту прийняття спадщини
відповідно до ст. 549 ЦК.

Таким чином, суд вважає, що, оскільки на
час відкриття спадщини діяли
правовідносини, які регламентовані ЦК
1963 pоку, норми саме цього кодексу
потрібно застосувати у даному випадку.
Заявниця фактично прийняла спадщину,
вступивши у володіння та управління
спадковим майном, із заявами про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3
до нотаріальної контори ніхто не
звертався, а тому її заяву слід
задоволити.

На підставі викладеного, ст.ст.
524-527, 529, 548, 549 Цивільного кодексу
України 1963 року, ст.ст. 234, 256, 257
Цивільного процесуального кодексу
України, керуючись ст. ст. 208, 209, 213, 214, 215
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд, -

Р I Ш И В:

Встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини у вигляді права на земельну
частку (пай) у розмірі 6,45 в умовних
кадастрових гектарах, яка перебувала у
колективній власності КСП ім. Енгельса
Гюнівської сільської ради
Приморського району Запорізької
області (сертифікат на право на
земельний пай серія ЗП № 0097109, виданий
головою Приморської районної
державної адміністрації 17 вересня 1996
року), яка відкрилась після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя: