Єдиний унікальний номер 0531/9593/12
Номер провадження 22-ц/775/3105/2014
Головуючий в 1 інстанції Писанець Н.В.
Доповідач Пономарьова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді
Пономарьової О.М.,

суддів
Соломахи Л.І., Супрун М.О.,

при секретарі
Мишко Д.О.,

за участю

представника позивачів
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з
апеляційними скаргами позивача ОСОБА_3
та відповідача ОСОБА_6 на рішення
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 11 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2012 року позивачі
звернулись з вказаним позовом до
ОСОБА_6 та зазначали, що 20 листопада 2009
року, близько о 19.15 год. ОСОБА_6,
рухаючись по проспекту Богдана
Хмельницького на перехресті з вул.
Фрунзе м. Донецька, керуючи автомобілем
ВАЗ-211540 державний номер НОМЕР_3, в
порушення п.п.8.73 Правил дорожнього руху
України (далі ПДР України) виїхав на
перехрестя на червоний сигнал
світлофора та скоїв зіткнення з
автомобілем FORD-FIESTA державний номер
НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3, під
керуванням ОСОБА_5, у салоні якого
знаходилась пасажир ОСОБА_4, яка
отримала тілесні ушкодження.
Автомобіль, що належить ОСОБА_3, отримав
механічні ушкодження. Постановою
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 05 лютого 2010 року
адміністративне провадження відносно
ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП закрито за
відсутністю у його діях складу
правопорушення. Постановою
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 25 січня 2010 року ОСОБА_6
визнано винним за ст. 124 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Діями
ОСОБА_6 позивачу ОСОБА_3 спричинена
матеріальна шкода внаслідок
пошкодження автомобіля, яка згідно
наданого акту автотоварознавчого
дослідження № 911/12 від 22 грудня 2009 року
складає 49 831,08 грн. За договором
страхування наземного транспорту ИВ
р2127479/05АК від 25 грудня 2008 року страховою
компанією «АХА страхування» у зв'язку
із страховим випадком 20 листопада 2009
року власнику автомобіля FORD-FIESTA ОСОБА_3
сплачено страхове відшкодування в
розмірі 37 487,26 грн. Різниця між вартістю
відновлюваного ремонту та виплаченим
страховим відшкодуванням становить 12
343,82 грн., яку позивач ОСОБА_3 просив
стягнути на його користь з відповідача
ОСОБА_6, та стягнути понесені витрати на
послуги евакуатора у сумі 326,00 грн. та
витрати на розбір та дефектовку
автомобілю у розмірі 450,00 грн., а всього
матеріальну шкоду у сумі 13 119,82 грн. На
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної пошкодженням його майна та
протиправною поведінкою ОСОБА_6, ОСОБА_3
просив стягнути 15 000,00 грн. ОСОБА_4 на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної протиправною поведінкою
ОСОБА_6 та ушкодженням здоров'я, просила
стягнути 15 000,00 грн. ОСОБА_5 просив
стягнути на його користь 5 000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної внаслідок протиправної
поведінки відповідача. Крім того,
позивачі просили стягнути з
відповідача понесені судові витрати,
пов'язані з наданням правової допомоги
у сумі 5 000,00 грн., та по оплаті судового
збору у сумі 500,00 грн.

Рішенням Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 11 лютого 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальної шкоди 2 996,86
грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди
2 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди
2 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди
5 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 у відшкодування понесених
судових витрат 220,00 грн. Відмовлено у
задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
необґрунтованістю.

Зазначене судове рішення суду
оскаржено позивачем ОСОБА_3 та
відповідачем ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_3, посилаючись в
апеляційній скарзі на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, просив змінити рішення суду в
частині стягнення матеріальної шкоди
та стягнути з ОСОБА_6 на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 13 119,82 грн.,
оскільки вартість реального
відновлювального ремонту оцінена в 49
831,08 грн., а страхова компанія
відшкодувала лише 37 487,26 грн.,
врахувавши фізичний знос деталей, що
підлягають заміні.

Відповідач ОСОБА_6 в апеляційній скарзі
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
суд ухвалив рішення без достатніх
підстав та доказів на підтвердження
заявлених вимог. Апелянт посилається,
що судом безпідставно відмовлено у
задоволенні його клопотань про
забезпечення доказів шляхом
витребування документів та
призначення автотехнічної експертизи.
Суд не взяв до уваги, що
дорожньо-транспотна пригода сталася з
вини обох водіїв.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивачів
ОСОБА_1 та представник
відповідача ОСОБА_2 підтримали доводи
своїх апеляційних скарг та просили їх
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційних скарг,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга позивача ОСОБА_3 підлягає
задоволенню, а апеляційна скарга
відповідача ОСОБА_6 - частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до висновку авто
товарознавчого дослідження вартість
відновлювального ремонту складає 39 708,
12 грн., а іншого висновку до позову не
долучалось.

Проте повністю погодитися з висновком
суду не можна з таких підстав.

Порядок визначення шкоди, заподіяної
джерелом підвищеної небезпеки,
врегульовано главою 82 ЦК України, крім
того, відповідні роз'яснення надано у
постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27 березня 1992
року N 6, відповідно до яких при
визначенні розміру шкоди враховується
розмір майнової шкоди, спричиненої
майну або особистим немайновим правам
потерпілого.

Під шкодою, що має бути відшкодована,
розуміють знешкодження або зменшення
блага потерпілого внаслідок порушення
його матеріальних прав або приниження
нематеріальних благ (життя, здоров'я
тощо).

Чинним законодавством України (ч. 1 ст.
1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України) передбачено
право юридичної та фізичної особи на
відшкодування майнової шкоди, завданої
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи;
шкоди, завданої майну фізичної або
юридичної особи; моральної шкоди,
завданої фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною
особою;

2) за наявності вини лише особи, якій
завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди,
розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Якщо внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки було завдано
шкоди іншим особам, особи, які спільно
завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 листопада 2009 року у зв'язку з
порушенням відповідачем ОСОБА_6 п.п.8.73
та 8.10 ГІДР України (виїхав на
перехрестя на червоний сигнал
світлофору) сталося зіткнення
автомобіля ВАЗ-211540 державний номер
НОМЕР_3, яким керував відповідач, з
автомобілем FORD-FIESTA державний номер
НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3, під
керуванням ОСОБА_5, де знаходився
пасажир ОСОБА_4 Внаслідок ДТП
автомобіль FORD-FIESTA отримав механічні
ушкодження, вартість відновлювального
ремонт складає 49 831, 08 грн. (а.с. 7),
пасажиру ОСОБА_4 заподіяні тілесні
ушкодження.

За договором страхування наземного
транспорту ИБ №2127479/05АК від 25 грудня 2008
року страховою компанією «АХА
страхування», у зв'язку із настанням
страхового випадку власнику
автомобіля FORD-FIESTA державний номер
НОМЕР_4 ОСОБА_3- сплачено страхове
відшкодування в розмірі сумі 37 487,26 грн.

Відповідно до вимог ст. ст. 988, 1194 ЦК
України, особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати для
повного відшкодування завданої нею
шкоди, зобов'язана сплатити
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою.
Страхова виплата за договором
майнового страхування не може
перевищувати розмір реальних збитків.

Відповідно до вимог закону страхова
компанія вартість відновлювального
ремонту обраховує з урахуванням
коефіцієнта експлуатаційного зношення
транспортного засобу, тоді як фактичні
витрати на ремонт здебільшого
перевищують зазначену суму.

Оскільки відповідно до положень ст. 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
права фізичної або юридичною особи, а
також шкода, завдана майну фізичної та
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала,
то апеляційний суд вважає, що рішення
суду в частині стягнення на користь
ОСОБА_3 матеріальної шкоди підлягає
зміні і з відповідача на користь
позивача ОСОБА_3 належить стягнути на
відшкодування матеріальної шкоди 13 119,82
грн., з яких 12 343,82 грн. - різниця між
вартістю відновлювального ремонту
автомобіля та відшкодованнням, що
проведено страховою компанією, 326 грн. -
оплата евакуатора, 450 грн. - оплата
розбору та дефектовки автомобіля на
СТО.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду
в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 2 000
грн. підлягає скасуванню з ухваленням в
цій частині нового рішення про відмову
в задоволенні вимог ОСОБА_5 про
відшкодування моральної шкоди,
оскільки позивач не надав суду доказів
заподіяння йому діями відповідача
моральної шкоди і рішення суду першої
інстанції не містить доводів на
обгрунтування висновку про стягнення
на користь ОСОБА_5 моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 понесених
судових витрат в розмірі 220 грн.
підлягає зміні і з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 на відшкодування понесених
судових витрат по сплаті судового
збору належить стягнути 321, 90 грн.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду
в частині відшкодування моральної
шкоди на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4
підлягає залишенню без змін, оскільки в
цій частині рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і доводи
апеляційної скарги відповідача
висновків суду в цій частині не
спростовують.

Доводи відповідача ОСОБА_6 про
недоведеність порушення ним ПДР
України, оскільки суд не задовольнив
його клопотання про витребування
доказів, проведення автотехнічної
експертизи, апеляційний суд визнає
необгрунтованими.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова
у справі про адміністративне
правопорушення є обов'язковою для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову суду,
з питань, чи мали місце ці події та чи
вчинені вони цією особою. Постановою
Куйбишевського районного суду міста
Донецька від 25 січня 2010 року, яка набула
чинності, ОСОБА_6 визнаний винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, і на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340,00 грн. за те, що 20
листопада 2009 року о 19.15 год. в м. Донецьк
по пр. Б. Хмельницького на перехресті з
вул. Фрунзе, керуючи автомобілем
ВАЗ-211540, державний номерний знак
НОМЕР_3, виїхав на перехрестя на
червоний сигнал світлофора, внаслідок
чого скоїв зіткнення з автомобілем
Форд, державний номерний знак НОМЕР_4,
чим порушив п.п. 8.73, 8.10 ПДР України.

Від дій відповідача ОСОБА_6 автомобілю,
що належить позивачу ОСОБА_3,
спричинені механічні ушкодження, а
позивач ОСОБА_4 отримала тілесні
ушкодження, визначені у довідці від 27
листопада 2012 року та вказані у
постанові про відмову у порушенні
кримінальної справи від 04 січня 2010
року, за таких обставин суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральної
шкоди і визначив розмір її
відшкодування з урахуванням
встановлених обставин, засад
розумності, справедливості та
виваженості.

Доводи апелянта ОСОБА_6 про те, що в
постанові про відмову в порушенні
кримінальної справі від 4 січня 2010 року
зроблений висновок про порушення ПДР
України обома водіями є
безпідставними, оскільки зазначений
процесуальний документ таких
висновків не містить.

Доводи апелянта ОСОБА_6 про те, що
позивачі не звертались до страхової
компанії, де застрахована
цивільна-правова відповідальність
відповідача, не впливають на
правильність висновків суду, оскільки
право вибору страхової компанії, яка
повинна провести відшкодування,
належить позивачу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, апеляційний суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3
задовольнити.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_6
частково задовольнити.

Рішення Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 11 лютого 2014 року в
частині стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 матеріальної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Донецька, ІПН НОМЕР_5) на
користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженець м. Донецька) на
відшкодування матеріальної шкоди 13 119
(тринадцять тисяч сто дев'ятнадцять)
гривень 82 копійки.

Рішення Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 11 лютого 2014 року в
частині стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 2 000
грн. скасувати і в цій частині ухвалити
нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про відшкодування моральної
шкоди відмовити.

Рішення Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 11 лютого 2014 року в
частині стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 понесених судових витрат в
розмірі 220 грн. змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Донецька, ІПН НОМЕР_5) на
користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженець м. Донецька) на
відшкодування понесених судових
витрат по сплаті судового збору 321
(триста двадцять одна) гривню 90 копійок.

Рішення Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 11 лютого 2014 року в
частині відшкодування моральної шкоди
на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
О.М. Пономарьова

Судді:
Л.І. Соломаха

М.Ю. Супрун