Єдиний унікальний номер 271/331/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1443/2014
Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Агєєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Шевченко В.Ю., суддів
Агєєва О.В., Янчук Т.О.

при секретарі Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 02
грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні спільною
частковою власністю та земельною
ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на
утримання спільного нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні спільною
частковою власністю та земельною
ділянкою відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування витрат на утримання
спільного нерухомого майна задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
витрати на утримання спільного
нерухомого майна у сумі 29грн. 37коп.,
судовий збір у розмірі 229грн. 41 коп. та
витрати на правову допомогу у розмірі
179грн. 97коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про
задоволення первісного позову та
відмову у задоволенні зустрічного
позову, через неповне з`ясування
обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог про
поновлення підлоги біля печі та
демонтажі навісу з металевим каркасом
зроблено через неповне з`ясування
обставин справи та не дослідження
доказів наданих нею (апелянтом);
відмовляючи у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди, суд
дійшов помилкового висновку про
відсутність причинно-наслідкового
зв`язку між діями ОСОБА_2 (відповідачки)
та завданням їй моральних страждань;
суд, задовольняючи зустрічний позов, не
звернув увагу, що ОСОБА_2 вимагаючи
відшкодування понесених затрат за
комунальні послуги, послалась на ст.360
ЦК України, яка не регулює спірні
правовідносини та фактично
застосувавши ст.156 ЖК України, виправив
помилку, допущену ОСОБА_2; суд,
проводячи розрахунок витрат на
комунальні послуги, вийшов за межі
позовних вимог.

Крім викладеного зазначає, що судом не
враховані роз`яснення Пленуму ВСУ від
12.06.09р. «Про застосування норм
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», відповідно до яких
визнання позову чи добровільне
задоволення вимог відповідачем після
пред`явлення позову не звільняє його
від відшкодування понесених позивачем
судових витрат при ухваленні рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції в
частині визначення розміру витрат на
правову допомогу змінити, стягнувши з
ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у
розмірі 2 100грн. через невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що судом першої
інстанції не надано оцінку п.1.1
Договору про надання правової допомоги
№ 37/1 від 20.03.13р. та не звернуто увагу, що
правова допомога надавалася ОСОБА_2
(апелянту) в межах первісного та
зустрічного позову, при цьому у
задоволенні первісного позову було
відмовлено; судом залишено поза увагою,
що її представник приймав участь у
розгляді даної справи 6год. 8хв., тому
сума витрат, яка підлягає
відшкодуванню, з урахуванням п.6.1
договору складає 2 100грн.

Представники позивача за первісним
позовом (відповідача за зустрічним
позовом) в судовому засіданні
апеляційного суду підтримали доводи
апеляційної скарги, просили її
задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Відповідач за первісним позовом
(позивач за зустрічним позовом) в
судовому засіданні апеляційного суду
підтримали доводи своєї апеляційної
скарги, просили її задовольнити,
апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає задоволенню частково,
апеляційна скарга ОСОБА_2 відхиленню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
не заперечується сторонами, що ОСОБА_1
на підставі рішення апеляційного суду
Донецької області від 09.10.06р. належить
на праві приватної власності 1/3 частина
жилого будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_2
належить на праві приватної власності
2/3 частини даного жилого будинку
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом №2-241 від 14.02.2002р.
(а.с.5-7, 45)

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 30.04.10р. встановлено порядок
користування вказаним будинком, а саме:
ОСОБА_1 було виділено у користування
кімнату розміром 11,5 м2, а ОСОБА_2 -
кімнату площею 22,1 м2 та службове
приміщення розміром 6,6 м2. У загальному
користуванні залишено прихожу площею
11,5 м2, веранду площею 20,4 м2, коридор
площею 4,8 м2, складову площею 2,2 м2, кухню
площею 12 м2. Даним рішенням також
вирішено виділити у користування
ОСОБА_1 літню кухню Літ. Б-1, літню кухню
літ. В-1 виділено у користування ОСОБА_2;
інші господарські споруди: сараї,
гараж, вбиральню, душ, водопровідну
колонку, ворота, огорожу залишено у
загальному користуванні (а.с.8, 9).

Рішенням Червоногвардійського
районного суду м.Макіївки від 11.05.11р.
ОСОБА_1 виділено у користування
земельну ділянку розміром 629м2, ОСОБА_2 -
1257м2. Земельна ділянка розміром 999м2
залишена у загальному користуванні
(а.с.13).

Судом також встановлено, що в спірному
будинку постійно мешкають п'ять осіб,
які є споживачами комунальних послуг, у
тому числі ОСОБА_1, яка має пільгу 50%., що
підтверджується довідками КП
«Макіївський міськводоканал» (а.с.143,
135).

Проте витрати по утриманню жилого
будинку АДРЕСА_1 несе ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову ОСОБА_1 суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_2 після
пред`явлення позову добровільно
задоволено вимоги про повернення
ключів від вхідної двері спірного
будинку та прибрано з подвір`я будинку
дрова, вугілля та два мотоцикла.
Відмовляючи у задоволенні іншої
частини позовних вимог ОСОБА_1
(зобов`язання демонтувати піч,
металевий каркас, зобов`язання
відремонтувати підлогу та ліквідувати
отвори у стінах), а також відшкодування
моральної шкоди, суд виходив з
недоведеності факту порушення прав
позивачки за первісним позовом з боку
ОСОБА_2

Враховуючи те, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено,
суд першої інстанції відмовив останній
у стягнення з ОСОБА_2 судових витрат:
судового збору та витрат на правову
допомогу.

Задовольняючи частково зустрічний
позов ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1 є власницею
частини жилого будинку за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрована у спірному
будинку, є споживачем комунальних
послуг, та пославшись на ст.360 ЦК
України, якою визначено обов`язок
співвласників брати участь у витратах
на управління, утримання та збереження
спільного майна відповідно до своєї
частки у спільній частковій власності,
стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
витрати на утримання спільного
нерухомого майна у розмірі 29грн. 37коп.,
а також витрати на правову допомогу
відповідно до задоволеної частини
позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні частини
первісного позову ОСОБА_1 (з
урахуванням добровільного виконання
ОСОБА_2 частини позовних вимог) та не
погоджується з висновком суду першої
інстанції в частині стягнення на
користь ОСОБА_2 судових витрат з ОСОБА_1
з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України закріплено,
що апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно із ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст.11, 15 ЦК
України цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи,
встановлених в суді обставин, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про недоведеність позивачем
за первісним позовом ОСОБА_1 (як того
вимагає ст.60 ЦПК України) обставин, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог, і правомірно відмовив у
задоволенні позову з підстав
зазначених в рішенні.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не враховано
роз`яснення Пленуму ВСУ від 12.06.09р. «Про
застосування норм процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», через що він
дійшов помилкового висновку про
відмову у стягненні з ОСОБА_2 судових
витрат за її позовом, є
необґрунтованими, оскільки ст.88 ЦПК
України передбачено присудження
стороні на користь якої ухвалено
рішення, понесених судових витрат.
Враховуючи відмову в задоволені позову
ОСОБА_1 в цілому, суд вірно відмовив у
стягненні судових витрат.

Апеляційний суд також погоджується з
висновком суду про часткове
задоволення зустрічного позову ОСОБА_2
про стягнення з ОСОБА_1 витрат на
утримання спільного нерухомого майна з
наступних підстав.

Згідно ст.360 ЦПК України, співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку і
зробив вірний висновок про часткове
задоволення позову ОСОБА_2 зі
стягненням з ОСОБА_1 витрат на
утримання спільного нерухомого майна у
розмірі 29грн. 37коп.

Рішення суду в цій частині ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Між тим, заслуговує на увагу довід
апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині
порушення судом норм процесуального
права під час стягнення з ОСОБА_1 витрат
на правову допомогу.

Так, згідно ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до ст.47 цього Кодексу
учасниками цивільного процесу, крім
осіб, які беруть участь у справі, є
секретар судового засідання, судовий
розпорядник, свідок, експерт,
перекладач, спеціаліст, особа, яка
надає правову допомогу.

Згідно із ст.56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.

Особа, яка має право на надання
правової допомоги, допускається
ухвалою суду за заявою особи, яка бере
участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
20.03.13р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Юридична
компанія «Правозахист Україна»
укладено договір про надання правової
допомоги №37/1 (а.с.55).

Крім того, в матеріалах справи
міститься довіреність на
представлення інтересів ОСОБА_2, за
якою остання уповноважує представляти
її інтереси в суді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
зазначенням обсягу їх повноважень
(а.с.28).

Також на а.с.59 міститься копія наказу
про прийняття на роботу в ТОВ «Юридична
компанія «Правозахист Україна» на
посаду юриста ОСОБА_3.

Однак в матеріалах справи відсутні
дані чи є ОСОБА_3 адвокатом, чи є вона
фахівцем у галузі права і чи була вона
допущена до участі у розгляді справи
саме як особа, яка надає правову
допомогу (що повинно бути відображено в
ухвалі суду).

Разом з тим, з журналів судових
засідань вбачається, що ОСОБА_3
приймала участь у справі як
представник ОСОБА_2

Суд першої інстанції не врахував
зазначених обставин та помилково
прийшов до висновку про стягнення з
відповідача за зустрічним позовом на
користь ОСОБА_2 витрат на правову
допомогу пропорційно задоволеним
вимогам в розмірі 179,97грн.

Тому рішення суду першої інстанції в
цій частині не можна визнати законним й
обґрунтованим і, відповідно до п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України, воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

В решті частині рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, апеляційний суд -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Червоногвардійського
районного суду м.Макіївки Донецької
області від 02 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні спільною частковою
власністю і земельною ділянкою та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування витрат на утримання
спільного нерухомого майна в частині
стягнення витрат на правову допомогу
скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у стягненні з ОСОБА_1
витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:

Судді: