АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/876/2014р.
інстанції Кузьміна О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

2014 року березня місяця 18 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 22 січня 2014 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н
О В И Л А:

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі по справі - ПАТ
КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 13.08.2007 року між банком та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за
умовами якого позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 9350,00 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом та
кінцевим строком повернення коштів до
13.08.2010 року.

Оскільки позичальник порушив свої
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредитних коштів та сплати
передбачених договором відсотків,
станом на 04.09.2013 року за ним рахується
заборгованість в загальному розмірі
44018,69 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом у сумі 3993,45
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 15862,61 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 1514,70 грн.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в сумі 20075,61
грн., штрафу (фіксована частина) в
розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна
складова) в розмірі 2072,32 грн., які
позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 22 січня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_2 доводи апеляційної
скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнав,
вважаючи їх безпідставними, а ухвалене
у справі рішення законним та
обгрунтованим, у зв'язку з чим просив
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення кредитної
заборгованості після спливу строку
позовної давності, встановленого ст. 257
ЦК України.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він не
грунтується на досліджених судом
доказах та нормах матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а відповідно до
вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Судом встановлено, що 13.08.2007 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №DNABRC04130032, за умовами
якого позивач надав відповідачу
кредитні кошти у розмірі 9350,00 грн. за
умови сплати відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом та
кінцевим строком повернення коштів до
13.08.2010 року.

Оскільки позичальник порушив свої
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредитних коштів та сплати
передбачених договором відсотків,
станом 04.09.2013 року за ним рахується
заборгованість в загальному розмірі
44018,69 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом у сумі 3993,45
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 15862,61 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 1514,70 грн.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в сумі 20075,61
грн., штрафу (фіксована частина) в
розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна
складова) в розмірі 2072,32 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
укладаючи кредитний договір, ОСОБА_2
надав згоду, що заява разом із
запропонованими банком умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам, тарифами складає між
позичальником і банком
кредитно-заставний договір,
посвідчивши її своїм підписом.

Відповідно до п.5.5. умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, процентів за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у п'ять років.

Таким чином, сторони у письмовій формі
домовились про збільшення строку
позовної давності відносно стягнення
заборгованості за кредитом до п'яти
років, що не заборонено ст. 259 ЦК
України.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

Оскільки відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК
України перебіг п'ятирічного строку
позовної давності за вимогами ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
почався 13.08.2010 року та спливає 13.08.2015
року, суд першої інстанції дійшов
передчасного висновку про наявність
підстав для відмови в задоволенні
позову у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідно до ст.309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором в загальній сумі
44018,69 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 22 січня 2014 року скасувати
та ухвалити нове.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Приват
Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в загальній сумі 44018,69 грн. та судові
витрати у сумі 678,84 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді