СЕЛИДІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа №242/1038/14-ц
Провадження№ 2/242/458/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі
головуючого судді Черкова В.Г., при
секретарі Кідрон О.М., за участю
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Старенченко
Ф.І., третьої особи - представника
відділення виконавчої дирекції ФССНВВ
та ПЗ в м.Селидове Донецької області -
Шашкова В.В., розглянувши цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ДП
«Селидіввугілля», за участю третьої
особи - відділення виконавчої дирекції
ФССНВВ та ПЗ в м.Селидове Донецької
області про відшкодування моральної
шкоди, заподіяної ушкодженням
здоров»я, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2014 р. позивач звернувся до суду з
позовом доДП «Селидіввугілля»про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров»я, в
якому зазначив що він з 24.12.2002 р.
знаходиться у трудових відносинах з ВП
«шахта Україна» ДП «Селидіввугілля».
Працював у вугільній промисловості в
шкідливих небезпечних умовах праці з
повним робочим днем під землею.02.02.2006 р.
під час виконання трудових обов»язків
в підземних умовах з ним стався
нещасний випадок. Висновками МСЕК йому
було встановлено втрата професійної
працездатності в розмірі 25%. Вважає, що
внаслідок трудового каліцтва йому було
спричинено моральну шкоду, яку він
оцінює в розмірі 30000,00 грн. Просить
стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду в зазначеному розмірі.
Позивач уточнив позовні вимоги та
просив стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду в розмірі 10000,00
грн.

Позивач в судове засіданняне з»явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала
вимоги позивача та просила
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав. В
обгрунтування своїх заперечень
зазначив, що відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я здійснюється
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Тобто законодавством
України визначено, що моральна шкода
підлягає відшкодуванню Фондом ССНСВП
за його рахунок. По справі вбачається,
що: позивач застрахований відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»; працюючи в ДП
«Селидіввугілля» ВП «шахта Україна»,
позивач ушкодив здоров'я, внаслідок
небезпечних та шкідливих умов праці в
ДП «Селидіввугілля».Рішення
Конституційного суду України у справі
за конституційним зверненням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області № 1-рп/2004 від 27 січня 2004
рокувизначено, що до осіб, що
підлягають обов'язковому соціальному
страхуванню відповідно Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не застосовується
передбачене ст. 237-1 КЗпП України та ст.
1167 ЦК України відшкодування моральної
шкоди як один із засобів захисту
особистих немайнових прав громадян, що
відшкодовується особою, яка заподіяла
шкоду, або власником чи уповноваженим
ним органом. Статтею 43 Закону
передбачено виключний перелік
страхових виплат, які повинні
здійснюватись застрахованій особі у
разі виникнення страхового випадку.
Виплата Фондом сум на відшкодування
моральної шкоди застрахованій особі
законом не передбачена. Крім того,
згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України, які викладені в п. 16
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» до вимог про відшкодування
моральної шкоди у випадках заподіяння
працівникові моральної шкоди
внаслідок небезпечних чи шкідливих
умов праці - діє тримісячний строк
позовної давності (ст. 233 КЗпП України).
Просить суд, відмовити у задоволенні
позовних вимог позивачу.

Третя особа - представник ФССНВВ
України в м.Селидове Донецької області
в судовому засіданні заперечував проти
позову та зазначив, що з урахуванням
пункту 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про
судову практику по справах про
відшкодування моральної(немайнової)
шкоди, позивач повинний надати докази
про моральні переживання в зв»язку з
ушкодженням здоров»я, про порушення
нормальних життєвих зв»язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, данні про
порушення стосунків з оточуючими
людьми, дані про настання інших
негативних наслідків. Документи, на які
посилається позивач, а саме - довідка
МСЕК та акт про нещасний випадок
пов»язаний з виробництвом, є
документами, що підтверджують тільки
факт виробничої травми і встановлення
зв»язку з цим стійкої втрати
професійної працездатності і ніяким
чином не можуть бути доказом
заподіяння моральної шкоди.Вважає, що
посилання на ці документи, як на єдину
підставу для відшкодування моральної
шкоди, є безпідставними. Просив суд
відмовити в задоволені позовних вимог
в повному обсязі.

Вислухавши представників
позивача, відповідача, третьої особи,
вивчивши матеріали справи і дослідивши
надані докази, суд у межах заявлених
позовних вимог (стаття 11 ЦПК України)
установив наступне.

Приписами статті 46 Конституції
України (254к/96-ВР) закріплено, що
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Наявними в матеріалах справи доказами
підтверджено, що ОСОБА_4 тривалий час
працює у вугільній промисловості, в
тому числі нашахті«Україна» ДП
«Селидіввугілля», що підтверджено
трудовою книжкою НОМЕР_1(а.с.5-6).

Згідно Акту № 7 про нещасний випадок,
пов»язаний з виробництвом,
затвердженого директором шахти
«Україна» за формою Н-1, 02.02.2006 р. під час
виконання трудових обов»язків в
підземних умовах з ОСОБА_4 стався
нещасний випадок.

Згідно виписки із Акту огляду МСЕК
серії № 131433 ОСОБА_4первинно
встановлено 25% стійкої втрати
працездатності у зв»язку з трудовим
каліцтвом.

Приписами статті 153 Кодексу
законів про працю України та статті 13
Закону України від 14 жовтня 1992 року №
2694-ХІІ «Про охорону праці» визначено,
що роботодавець зобов'язаний створити
на робочому місці в кожному
структурному підрозділі умови праці
відповідно до нормативно-правових
актів, а також забезпечити додержання
вимог законодавства щодо прав
працівників у галузі охорони праці.

Статтею 237-1 Кодексу законів про працю
України передбачено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди провадиться у
разі, якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Визначення моральної шкоди міститься у
положеннях статті 23 ЦК України, у якій
зазначено, що моральна шкода полягає,
зокрема: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з противоправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном, або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначені розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Обґрунтовуючи вимоги про наявність
факту спричинення та розміру
компенсації моральної шкоди, позивач у
позовній заяві зазначив, що в
результаті отримання трудового
каліцтва за станом здоров'я, він
частково (25%) втратив професійну
працездатність. Переживання
нервово-психологічного характеру
через утрату працездатності привели до
розладу функцій організму, обмежило
життєдіяльність. Огляд
медико-соціальною комісією виявив
різке обмеження працездатності,
соціальну дезадаптацію. Усе це привело
до втрат немайнового характеру. Вважає,
що внаслідок нещасного випадку на
виробництві з боку відповідача,
заподіяна моральна шкода, яка полягає у
моральних стражданнях у зв»язку з
ушкодженням здоров»я, що порушило його
нормальні життєві стосунки, які
потребують додаткових зусиль для
організації його життя - необхідністю
звернення до лікарів. Компенсація
моральної шкоди оцінюється у розмірі
10000,00 грн.

Відповідно до положень статей 153, 171
Кодексу законів про працю України та
статті 22 Закону України від 14 жовтня 1992
року № 2694-ХІІ «Про охорону праці»
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці на всіх підприємствах, в
установах, організаціях покладається
на власника або уповноважений ним
орган.

Роботодавець повинен організувати
розслідування та вести облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій відповідно до положення, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України за погодженням з
всеукраїнським об'єднанням профспілок.

На виконання вимог закону постановою
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 2004 року № 1112 «Деякі питання
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництвах»
затверджено відповідний Порядок НПАОП
0.00-6.02-04 (далі - Порядок), яким визначена
процедура проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій, що
сталися на підприємствах, в установах
та організаціях незалежно від форм
власності.

Пунктами 42, 46, 51 Порядку розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 2004 року № 1112, передбачено, що
з'ясування обставин і причин нещасного
випадку, встановлення кола осіб, які
допустили порушення вимог
законодавства про охорону праці,
складання акта розслідування
нещасного випадку форми Н-5, а також
акта про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, форми Н-1, належить до
компетенції спеціальної комісії.

Отже, порядок установлення факту
нещасного випадку на виробництві
визначено законом.

Наявність виробничої травми, факт
знаходження його на лікуванні в
медичних закладах підтверджено
представленими в матеріалах справи
висновками медико-соціальної
експертної комісії.

Представником відповідача впорядку
статті 60 ЦПК України не надано
будь-яких беззаперечних доказів
неспричинення ОСОБА_4 моральних і
фізичних страждань, отримання
ушкодження здоров'я унаслідок
нещасного випадку на виробництві.

У пункті 4.1 Рішення Конституційного
Суду України від 27 січня 2004 року №
1-рн/2004 вказано, що ушкодження здоров'я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні
страждання.

Приймаючи до уваги встановлені при
розгляді справи безспірні обставини:
факт отримання ОСОБА_4 трудового
каліцтва на виробництві, яке призвело
до стійкої втрати професійної
працездатності 25%, суд визнає, що
ушкодження здоров'я із зазначеними
наслідками зумовило порушення
нормальних життєвих зв'язків позивача,
негативно відбилося на його фізичному
та психічному стані, змусили змінити
спосіб життя та вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, таким чином виробничою
травмою ОСОБА_4 завдана моральна шкода.

Визнаючи розмір компенсації, що
підлягає стягненню на користь ОСОБА_4,
суд приймає до уваги конкретні
обставини нещасного випадку, ступінь
його тяжкості, характер та глибину
пов'язаних з цим моральних і фізичних
страждань, ступінь вимушеного
порушення нормального укладу його
життя та необхідність докладання для
його організації додаткових зусиль, та,
виходячи із ступеня вини юридичної
особи та потерпілого у настанні
зазначених наслідків, суті позовних
вимог, засад розумності і
справедливості, встановлює суму
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 9000,00 грн.

Позивачем при зверненні до суду
за захистом порушеного права судові
витрати не понесені. Приймаючи до
уваги, що позивач, на користь якого
постановлене рішення, звільнений від
сплати судових витрат при зверненні з
даним позовом до суду, з відповідача в
дохід держави підлягає стягненню
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 11, 60, 61, 81, 88, 212-215 ЦПК України,
статтями 153, 237-1 Кодексу законів України
про працю, суд, -

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_4 до ДП «Селидіввугілля»про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров»я-
задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Селидіввугілля» на
ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 9000 (дев»ять тисяч) грн.

У решті позовних вимог ОСОБА_4-
відмовити.

Стягнути з ДП «Селидіввугілля» в доход
держави судовий збір в розмірі
243(двісті сорок три) грн.. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Селидівський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя