АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/661/14
Головуючий в 1 інстанції - Черновський
Справа № 201/6925/13
Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів -
Дерев'янка О.Г., Черненкової Л.А.

при секретарі -
Кириченко М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 21 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпроспецмонтаж»,
третя особа - Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 3» Дніпропетровської міської ради
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що
внаслідок проведення будівельних
робіт у нежитловому приміщенні АДРЕСА_2
та належить на праві власності ОСОБА_2,
квартирі АДРЕСА_1, яка належить йому на
праві власності спричинені
пошкодження, про що складено
відповідний акт. Просив стягнути з
відповідача ОСОБА_2 завдану
матеріальну шкоду у розмірі 117 220,08 грн.,
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та
судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 21 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково (а.с. 149-152).

Стягнуто з ТОВ «Дніпроспецмотаж» на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
будівельних робіт, проведених в
квартирі АДРЕСА_2, 117 220 (сто сімнадцять
тисяч двісті двадцять) грн. 08 коп.; в
рахунок відшкодування моральної шкоди
- 1 500 (одну тисячу п'ятсот) грн., у рахунок
повернення витрат на правову допомогу 2
000 (дві тисячі) грн., у рахунок
повернення витрат на проведення
судової будівельно-технічної
експертизи 2 059 (дві тисячі п'ятдесят
дев'ять) грн. 68 коп., а разом 124 253 (сто
двадцять чотири тисячі двісті
п'ятдесят три) грн. 97 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
грошових коштів з ТОВ
«Дніпроспецмонтаж» та ухвалите нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, стягнув грошові кошти з ОСОБА_2

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, а
рішення суду першої інстанції -
скасувати та ухвалити нове рішення з
наступних підстав.

Покладаючи на ТОВ
«Дніпроспецмонтаж» обов»язок зі
сплати матеріальної та моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив із
встановленої вини останнього в
заподіянні шкоди,
причинно-наслідкового зв»язку між
виконанням робіт з реконструкції
належної ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 та
пошкодженнями квартири АДРЕСА_1,
належної ОСОБА_1 та вартості
ремонтно-будівельних робіт у
пошкодженій квартирі.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
суду не відповідає.

Судом першої інстанції
встановлено, що при обстежені квартири
АДРЕСА_1, співвласником якої є позивач,
виявлено, що всі кімнати вказаної
квартири, а саме: коридор, дві спальні
кімнати, зала, кухня, ванна кімната,
мають пошкодження, причинами чого
стали ремонтні роботи, що проводились у
нижче розташованому нежитловому
приміщенні на першому поверсі,
власником якої є відповідач ОСОБА_2, про
що складено відповідний акт.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне
законодавство в деліктних
зобов'язаннях передбачає презумпцію
вини; якщо в процесі розгляду справи
зазначена презумпція не спростована,
то вона є юридичною підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з
урахуванням визначених цивільним
процесуальним законом принципів
змагальності й диспозитивності
цивільного процесу, позивач доказує
наявність шкоди та її розмір, а на
відповідача покладено обов'язок
доведення відсутності його вини в
завданні шкоди позивачу.

Вирішуючи позовну вимогу про
відшкодування майнової шкоди у зв'язку
з пошкодженням квартири, ОСОБА_1
відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України зобов'язаний довести ті
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач
надав суду копію акта про пошкодження
квартири АДРЕСА_1 від 16 червня 2009 року,
згідно з яким всі кімнати квартири
мають пошкодження у вигляді тріщин на
стінах та стелях, пошкодження шпалер на
стінах, пошкодження підлоги тощо,
причинами чого стали ремонтні роботи,
що проводились у нижче розташованому
нежитловому приміщенні на першому
поверсі; копію висновку № 1611 судової
будівельно-технічної експертизи від 27
січня 2005 року, проведеної в рамках
цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, згідно
з яким причиною виявлених пошкоджень в
квартирі АДРЕСА_1 (подібних
пошкодженням в квартирі позивача
ОСОБА_1), що належить на праві власності
ОСОБА_3 є проведення робіт по демонтажу
несущих перегородок та щитової
підшивки стелі, але в більшому ступені -
виконання робіт, пов'язаних з
посиленням балок перекриттів, оскільки
викликає сумніви можливість
проведення саме робіт з посилення без
динамічного впливу на несущі стіни та
перекриття, що знаходяться під
навантаженням.

Разом із тим, у вказаних документах
відсутні дані про винних осіб, причини
пошкодження квартири позивача ОСОБА_1,
зокрема обставини, які призвели до
вказаних пошкоджень, обсяг та характер
ушкоджень.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2
вказувала, що її вини в заподіяні шкоди
ОСОБА_1 не має, оскільки всі роботи в
нежитловому приміщенні АДРЕСА_2
проводилися в установленому законом
порядку. Реконструкція нежитлового
приміщення здійснювалася згідно
проекту та отриманого дозволу на
проведення будівельних робіт.
Позивачем не надано належних
документів на підтвердження її вини та
причинно-наслідкового зв»язку між
діями по реконструкції квартири з
заподіяними пошкодженнями.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

За висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
3669/12 від 15 січня 2013 року, вартість
ремонтно-будівельних робіт в квартирі
АДРЕСА_1 складає 119 958, 36 грн.; вартість
шкоди, спричиненої ОСОБА_5 в результаті
будівельних робіт проведених в
квартирі АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2
становить 117 220, 08 грн.

Отже, висновок суду першої
інстанції про те, що пошкодження
квартири позивача сталось саме з вини
відповідача ТОВ «Дніпроспецмонтаж»,
який на підставі договору № 14/П від 04
вересня 2004 року, укладеного між
останнім та ОСОБА_2 виконував підрядні
роботи по реконструкції квартири
АДРЕСА_2, і причиною пошкодження
квартири ОСОБА_6 стало саме проведення
будівельних робіт по реконструкції
належної ОСОБА_2 квартири, не
відповідає матеріалам справи, вимогам
закону та є помилковим.

Відповідно до п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (з
наступними змінами і доповненнями),
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
відповідно до статей 1166, 1167 ЦК України)
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок. Обов'язок
доказування наявності шкоди та
протиправності поведінки заподіювача
шкоди покладається на особу, якій
завдано шкоди.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність одночасно
усіх елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; причинного зв»язку між
протиправною поведінкою заподіювача
та шкодою; вини.

Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати те, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Суд першої інстанції у порушення
вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України не дав
оцінки тій обставині, що
будівельно-технічна експертиза
проведена в рамках іншої цивільної
справи з приводу спору між іншими
сторонами, а тому висновок експертизи
№ 1611 від 27 січня 2005 року не може
вважатись належним доказом вини ТОВ
«Дніпроспецмонтаж» в заподіянні шкоди
ОСОБА_1 по даній справі.

Відповідно до вимог ст. 143 ЦПК
України необхідно було призначити
експертизу.

Проте позивач такого клопотання
не заявляв, що є його процесуальним
обов'язком довести причинний зв'язок
між діями по виконанню робіт з
реконструкції належної ОСОБА_2
квартири АДРЕСА_2 та пошкодженнями
квартири АДРЕСА_1.

Отже, у порушення вимог ст. 212 ЦПК
України суд зазначених вимог закону не
врахував, на вказані обставини справи
уваги не звернув, ухвалив рішення на
припущеннях; позивач не довів
причинного зв'язку саме дій
відповідача із завданням йому шкоди та
пошкодження його майна.

Таким чином, суд першої інстанції
не звернувши уваги на вищевказані
обставини, за наявності
непідтверджених доказів про вину
відповідача в пошкодженні квартири
позивача, не встановивши
причинно-наслідкового зв'язку між
діями відповідача по реконструкції
квартири та її наслідками, прийшов до
передчасного висновку про стягнення
майнової та моральної шкоди з ТОВ
«Дніпроспецмонтаж».

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И
Р І ШИ Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 21 листопад
2013 року - скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпроспецмонтаж», третя особа -
комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 3» Дніпропетровської міської ради
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: