Справа № 2-5272/11
Провадження № 4с/201/40/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого - судді Браги А.В.,

при секретарі - Обоянській
М.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу №
2-5272/11 за скаргою ОСОБА_1 на дії
державного виконавця та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська надійшла скарга
ОСОБА_1, в якій остання просила суд
визнати дії державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
Журавльова С.Г. неправомірними;
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 23 серпня
2013 року (ВП №39509706) державного виконавця
Жовтневого ДВС ДМУЮ Журавльова С.Г.

В обґрунтування поданої скарги
скаржник послалась на те, що 09 вересня
2013 року представником на пошті було
отримано постанову державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Журальова С.Г. про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№ 39509706) від 23 серпня 2013 року. Так,
скаржник вважає, що дана постанова є
необґрунтованою і незаконною та
підлягає скасуванню із підстав її
невідповідності чинному
законодавству. Згідно постанови про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№ 39509706) від 23 серпня 2013 року виконавчим
документом виконавчого провадження №
39509706 є постанова №2/412/11724/11, видана 07
серпня 2013 року Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» боргу у розмірі 748542,46 гривень.
Згідно ст. 368 ЦПК України за кожним
судовим рішенням, яке набрало законної
сили, за заявою осіб, на користь яких
воно ухвалено, чи прокурора, який
здійснював у цій справі представництво
інтересів громадянина або держави в
суді, видається один виконавчий лист.
Проте, постанова № 2/412/11724/11 не є
виконавчим документом на підставі
якого державна виконавча служба
відкриває виконавче провадження і
проводить виконання.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
судового розгляду були повідомлені
належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази,
вирішивши належність допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
всіх доказів у їх сукупності й оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному з'ясуванню всіх обставин
справи, суд вважає, що вимоги заявника
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 04
жовтня 2011 року заочним рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська по цивільній справі
№ 2-5272/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг
України» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
стягнення суми заборгованості, позов
було задоволено та присуджено стягнути
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу
за Кредитним договором ML - 301/241/2006 від 15
червня 2006 року у сумі 748 542,46 гривень, що
складається з основного боргу у сумі 689
654,18 гривень, відсотків за користування
кредитом за період з 16 лютого 2010 року по
17 червня 2010 року у сумі 42 966,02 гривень,
пені за прострочення виконання
зобов`язань за період з 16 жовтня 2010 року
по 27 травня 2010 року у сумі 15 922,26 гривень;
стягнути солідарно ОСОБА_1, ОСОБА_4 на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1700,00 гривень, та виплати
з інформаційно - технічного
забезпечення розгляду цивільної
справи в розмірі 120,00 гривень (а.с. 124 - 127,
194 - 195).

09 серпня 2013 року представником
позивача було отримано виконавчі листи
по справі, про що зроблено відповідно
відмітку в матеріалах справи
(обкладинка справи).

23 серпня 2013 року постановою
державного виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання постанови № 2/412/11724/11, виданої
07 серпня 2013 року Жовтневим районним
судом м.Дніпропетровська про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» суму боргу у розмірі 748542,46
гривень (а.с. 233).

Відповідно до постанови про
виправлення помилок від 01 жовтня 2013
року до державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
Журавльова С.Г., 23 серпня 2013 року
надійшов виконавчий лист по справі
№2/412/11724/11, виданий 07 серпня 2013 року
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» суму боргу у розмірі 748542,46
гривень. 23 серпня 2013 року державним
виконавцем було зареєстровано
виконавчий документ в Єдиному
державному реєстрі виконавчих
проваджень та винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
графі виконавчий документ державним
виконавцем було зазначено замість
потрібного найменування «виконавчий
лист» найменування «постанова» з
зазначенням відповідного номера
виконавчого листа. З урахуванням
викладеного державним виконавцем було
виправлено помилку у Єдиному
державному реєстрі виконавчих
проваджень та замінено назву
виконавчого документа з «постанови» на
«виконавчий лист».

Правовідносини, які виникли між
учасниками розгляду справи,
врегульовані положеннями Закону
України «Про виконавче провадження»,
наказом Міністерства юстиції України
«Про затвердження Інструкції про
проведення виконавчих дій» від 15
грудня 1999 року № 74/5,
Цивільно-процесуальним кодексом
України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Статтею 384 ЦПК України встановлено, що
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.
Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Згідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу може
бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод, або у триденний строк
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод, у разі оскарження постанови про
відкладення провадження виконавчих
дій.

Статтею 82 Закону України «Про
виконавче провадження» рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 368 ЦПК України
за кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист. Якщо на підставі
ухваленого рішення належить передати
майно, що перебуває в кількох місцях,
або якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів чи проти кількох
відповідачів, суд має право за заявою
стягувачів видати кілька виконавчих
листів, точно зазначивши, яку частину
рішення треба виконати за кожним
виконавчим листом.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи: виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом; судові накази;
виконавчі написи нотаріусів та інші
виконавчі документи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, зокрема за заявою стягувача або
його представника про примусове
виконання рішення. У заяві про
відкриття виконавчого провадження
стягувач вправі зазначити відомості,
що ідентифікують боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню рішення
(рахунок боржника, місце роботи чи
отримання ним інших доходів,
місцезнаходження його майна тощо), а
також шляхи отримання ним коштів,
стягнутих з боржника.

Згідно ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові. Постанова про відкриття
виконавчого провадження може бути
оскаржена сторонами у десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

10 квітня 2014 року в судовому засіданні
було встановлено, що на підставі
заочного рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська представнику
позивача були видані виконавчі листи,
зокрема про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
суму боргу у розмірі 748542,46 гривень.

На підставі вищевказаного виконавчого
листа державним виконавцем було
відкрито виконавче провадження, проте
помилково вказано назву виконавчого
документу «постанова», замість вірного
«виконавчий лист». Дана помилка була
виправлена постановою начальника
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби ДМУЮ Полуектовим С.Ю.
від 01 жовтня 2013 року.

Отже, враховуючи викладене, суд не
знаходить протиправності в діях
державного виконавця, а допущена
описка, яка в подальшому була
виправлена районною державною
виконавчою службою, не може слугувати
підставною для скасування постанови
про відкриття виконавчого провадження,
як незаконної.

Надавши належну оцінку наявним у
справі доказам, дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються вимоги скарги, об'єктивно
оцінивши докази у сукупності з
нормами чинного законодавства України,
суд дійшов висновку про достатність
підстав для відмови в задоволенні
скарги ОСОБА_1 на дії державного
виконавця та скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 388 ЦПК України судові
витрати, пов'язані з розглядом скарги,
покладаються судом на заявника, якщо
було постановлено рішення про відмову
в задоволенні його скарги, або на
відділ державної виконавчої служби,
якщо було постановлено ухвалу про
задоволення скарги заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 11, 17, 19, 25, 82 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 197, 210, 383 -
384, 386 - 388 ЦПК України, суд, -

У Х В
А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення.

Суддя:

А.В. Брага