АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2058/14
Головуючий 1 інст. -
Доповідач - Кісь П.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: -
Кружиліної О.А.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Київського районного суду м. Харкова
від 16 січня 2014 року про забезпечення
позову по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: відкрите
акціонерне товариство «Астра Банк» в
особі відділення № 3 відкритого
акціонерного товариства «Астра Банк»,
Київський відділ державної виконавчої
служби Харківського міського
управління юстиції в особі державних
виконавців Шевченко Маргарити
Григорівни, Савенкова Станіслава
Михайловича про визнання права
власності та звільнення майна з під
арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 16.01.2014 року задоволено
заяву ОСОБА_5 про вжиття заходів
забезпечення позову.

Суд вказаною ухвалою вирішив зупинити
стягнення на автомобіль марки Mersedes,
модель - Benz GLK 280, легковий універсал - В,
кузов НОМЕР_1, реєстраційний НОМЕР_2,
свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5,
видане ВРЕР ГУМВСУ м. Харкова 5.11.2008 р.,
який належить ОСОБА_5 на праві
власності, на підставі виконавчого
документа у виконавчому провадженні №
39217248 (зведеному виконавчому
провадженні № 39409915), що знаходиться на
примусовому виконанні у Київському
ВДВС ХМУЮ до розгляду справи по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказану ухвалу, вважаючи її
такою, що постановлена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, і ухвалити нову, якою у
задоволенні заяви ОСОБА_5 відмовити.

В обґрунтування скарги апелянт
зазначає, що вказаною ухвалою фактично
зупинено виконання у зведеному
виконавчому провадженні виконавчих
документів, в тому числі і виданого з
метою виконання рішення Київського
районного суду м. Харкова від 12.06.2013
року про стягнення з ОСОБА_5 на його
користь суми боргу у розмірі 972 000 грн.
Звернення стягнення на спірний
автомобіль здійснювалось саме за
виконавчим провадженням, де стягувачем
є він, ОСОБА_3 Таким чином суд першої
інстанції своєю ухвалою призупинив дію
іншого судового акту.

В суді апеляційної інстанції апелянт
підтримав скаргу і просив її
задовольнити, вказуючи, що звернення
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 до суду з позовами в
дійсності мають на меті перешкодити
виконанню судових рішень, які набрали
законної сили, в тому числі і в частині
виконання рішення суду про стягнення
972000 грн. з ОСОБА_5 на його користь.

Представники ОСОБА_5 і ОСОБА_4 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечують, вважаючи ухвалу суду
законною і обґрунтованою, а доводи
ОСОБА_3 безпідставними, оскільки ОСОБА_5
і ОСОБА_4 скористалися своїм законним
правом на звернення до суду для
вирішення спору і що суд ухвалою від
16.01.2014 року за заявою ОСОБА_5 вжив
передбачені законом заходи
забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися, перевіривши надані судом
першої інстанції матеріали
контрольного провадження цивільної
справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визнання права власності та звільнення
майна з-під арешту, обговоривши доводи
сторін, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду від 14.01.2014р.
про вжиття заходів забезпечення позову
підлягає зміні за таких підстав.

З наданих судом першої інстанції
матеріалів вбачається, що постановою
державного виконавця Київського ВДВС
Харківського МУЮ Шевченко М.Г. від
07.08.2013р. відкрито виконавче провадження
№39217248 по виконанню рішення Київського
районного суду про стягнення 972000 грн. з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 у якості боргу
за договором позики, яке у подальшому,
постановою державного виконавця від
15.08.2013р., приєднано до зведеного
виконавчого провадження №39409915 про
стягнення сум з одного і того ж
боржника - ОСОБА_5

03.10.2013р. постановою державного
виконавця в межах зведеного
виконавчого провадження накладено
арешт на належний боржнику ОСОБА_5
автомобіль марки Mersedes, модель - Benz GLK 280,
реєстраційний НОМЕР_2, в цей же день
оголошено розшук вказаного автомобіля.

05.11.2013р. автомобіль у ОСОБА_5 спільними
зусиллями співробітників Київського
ВДВС Харківського МУЮ і ДАІ вилучено і
направлено на штрафний майданчик,
07.11.2013 року державним виконавцем
Шевченко М.Г. складено акт опису і
арешту автомобіля, а 14.11.2013р. винесено
постанову про призначення експерта
суб'єкта оціночної діяльності для
оцінки арештованого автомобіля.

26.11.2013 року ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом в
якому просили визнати за ОСОБА_4 право
власності на автомобіль Mercedes Benz GLK 280
реєстраційний НОМЕР_2, зареєстрований
на ім'я ОСОБА_5, а також просили
звільнити його з під арешту,
накладеного постановою державного
виконавця Київського ВДВС ХМУЮ при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2/640/2058/13/03, виданого Київським
районним судом м. Харкова 01.08.2013 року.

В обґрунтування позову, ОСОБА_4
вказувала на те, що цей автомобіль
ОСОБА_5 придбав у листопаді 2008р. за 315200
грн., наданих йому за умовами
Кредитного договору від 17.11.2008р. ВАТ
«Астра Банк», а 17.11.2008р. між нею і ВАТ
«Астра Банк» було укладено договір
поруки з метою забезпечення виконання
ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним
договором.

26.03.2013 року ОСОБА_5 подав заяву про те, що
саме вона фактично повертає банку
кредитні кошти, станом на 26.03.2013р. нею
сплачено 130700 грн., і що вона в
подальшому зобов'язується сплачувати
решту 184499,76 грн. кредитних коштів.

Посилаючись на викладене, вважаючи
себе фактично власником автомобіля у
зв'язку з частковим поверненням
кредиту, ОСОБА_4 просила задовольнити
позов.

Одночасно позивач звернулася до суду з
заявою про забезпечення позову, в якій
просила зупинити стягнення на спірний
автомобіль до вирішення справи по суті,
а також про його арешт та заборону
укладати угоди, пов'язані з ним,
реєстрацію, перереєстрацію.

Ухвалою Київського районного суду
м.Харкова від 11.12.2013р. у задоволенні
заяви ОСОБА_8 та її представника про
забезпечення позову відмовлено з
посиланням на те, що матеріали справи
не свідчать про наявність обставин, які
б могли перешкоджати вирішенню справи
без вжиття заходів, про які просить
заявниця.

13.01.2013 р. ОСОБА_5 звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4,
треті особи: ВАТ «Астра Банк»,
Київський ВДВС Харківського МУЮ в
особі державних виконавців Шевченко
М.Г., Савенкова С.М., у якому просив:
встановити факт його проживання з
ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 30.04.1992р. до 01.01.2012р.; визнати їх
спільною сумісною власністю спірний
легковий автомобіль Мersedes - Benz GLK 280
реєстраційний НОМЕР_2, а також 37/100
частин майна єдиного майнового
комплексу спортивно-риболовної бази,
розташованого по вул. Набережна 23 в
с.м.т. Старий Салтів Вовчанського
району Харківської області на
земельній ділянці площею 1.7997 га,
кадастровий номер № , яка
перебуває в оренді.

Крім того, ОСОБА_5 просив провести
розподіл спільного майна сторін
наступним чином: виділити у власність
ОСОБА_4 арештований державними
виконавцями зареєстрований на його
ім'я Mersedes; виділити йому, ОСОБА_5, у
власність 37/100 частин майна єдиного
майнового комплексу
спортивно-риболовної бази в смт. Старий
Салтів та стягнути з відповідача за
зустрічним позовом витрати по сплаті
судового збору в сумі 701,67 грн.

Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву,
ОСОБА_5 вказував, що він з ОСОБА_4,
починаючи з 1992р. став проживати однією
сім'єю і вести спільне господарство,
придбали близько 15 автомобілів марок -
ВАЗ, Опель, Міцубісі, Тойота, Мерседес, в
т.ч. спірний автомобіль Mersedes-Benz GLK 280,
житловий будинок в с.Тернова
Чугуївського району, 37/100 частин
майнового комплексу
спортивно-риболовної бази в с.м.т.
Старий Салтів та ін., реєструючи
більшість майна на ім'я ОСОБА_8

Оскільки шлюб не реєстрували, то лише
за рішенням суду можуть визначити
режим спільно набутого майна та
розподілити його. А так як автомобіль
Mersedes - Benz GLK 280, який придбано під час
спільного життя, арештований, просить
звільнити його з під арешту і визнати
за ОСОБА_8 право власності на нього в
порядку розподілу майна, спільно
нажитого під час знаходження у
фактичних шлюбних відносинах без його
реєстрації в органах РАГСу.

Одночасно ОСОБА_5 звернувся до суду з
заявою про забезпечення позову, в якій
просив зупинити звернення державними
виконавцями стягнення на його
автомобіль Mersedes- Benz GLK 280, реєстраційний
НОМЕР_2, та накласти арешт на зазначений
автомобіль до розгляду справи по суті.

Вказану заяву ОСОБА_5 обґрунтовував
посиланням на ті ж обставини, які
зазначалися в аналогічній заяві
ОСОБА_4, та вказуючи, що автомобіль
можуть продати на прилюдних торгах і
таким чином можуть бути порушені права
його і ОСОБА_4

Ухвалою судді Київського районного
суду м.Харкова від 16.01.2014 року заява
ОСОБА_5 задоволена.

Судова колегія, погоджуючись з
доводами позивача про те, що їх
звернення до суду з позовами та заявами
про забезпечення позову передбачено
законом, що в ЦПК України є норми, якими
закріплено право кожної особи у
будь-який час звертатися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, а також право звертатися з
заявою про вжиття заходів забезпечення
позову.

Дійсно, суд, згідно ч.ч. 1,3 ст.151 ЦПК
України, за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення.

З обставин справи вбачається, що в
межах виконавчого провадження вжиті
дії, спрямовані на відчуження третім
особам арештованого автомобіля Mersedes-
Benz GLK 280, щодо прав на який судом
вирішується спір.

Ухвалою суду першої інстанції від
16.01.2014 року вжито заходи забезпечення
позову, які передбачені частиною 1 ст.152
ЦПК України.

Доводи апелянта в тій частині, що спір у
суді ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ініційовано лише з
метою перешкодити виконанню рішення
суду і зверненню стягнення на його
користь шляхом продажу арештованого
автомобіля ОСОБА_5 не може слугувати
підставою для відмови у задоволенні
заяви ОСОБА_5 про вжиття заходів
забезпечення позову, оскільки висновок
про обґрунтованість та підставність
позовних вимог може здійснити суд лише
при вирішенні спору по суті.

Разом з тим, приймаючи рішення про
задоволення заяви ОСОБА_5 про вжиття
заходів забезпечення позову шляхом
зупинення стягнення на його автомобіль
у виконавчому провадженні по виконанню
рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 972000
грн., суд першої інстанції не врахував
обставини справи у їх сукупності та
приписи ч.4 ст.153 ЦПК України, яка
передбачає, що суд, допускаючи
забезпечення позову, може вимагати від
позивача забезпечити його вимогу
заставою, достатньою для того, щоб
запобігти зловживанню забезпечення
позову, яка вноситься на депозитний
рахунок суду. При цьому розмір застави
визначається судом з урахуванням
обставин справи, але не повинен бути
більшим за розмір ціни позову.

Та обставина, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 з
достатньо значної маси майна,
задекларованого як спільно нажитого,
обрали у якості предмету спору саме
автомобіль Mersedes- Benz GLK 280, на який
державні виконавці намагаються
звернути стягнення за виконавчим
листом на користь кредитора ОСОБА_5 -
ОСОБА_3, опосередковано вказує на
можливість недобросовісного
використання передбаченого законом
права на звернення до суду за
вирішенням спору.

За таких обставин, допускаючи
забезпечення позову ОСОБА_5 , необхідно
обрати вид забезпечення позову
співмірним із заявленими позивачем
вимогами і застосувати приписи ч.4 ст.153
ЦПК України щодо необхідності внесення
заявником застави з метою запобігання
ним зловживанню забезпеченням позову.

Визначаючи розмір застави, колегія
суддів виходить з того, що спірний
автомобіль «Mersedes- Benz GLK 280» придбано
позивачем, згідно договору № від
13.11.2008р., за ціною 394000 грн., а його борг
ОСОБА_3 складає 972000 грн.

Оскільки ОСОБА_5 знехтував можливістю
особистої участі у вирішенні питання
щодо долі заходів забезпечення його
позову, колегія суддів змушена
визначати розмір застави, виходячи з
аналізу наданих судом матеріалів
справи.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1, 5, 10, 151-153, 303, 304, п. 3 ч. 2 ст. 307, п.2
ст.312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 16 січня 2014 року змінити.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову
задовольнити частково.

Заборонити відчуження, а також
передачу в оренду та у якості
заставного майна автомобіль марки
Mersedes, модель - Benz GLK 280, легковий
універсал - В, кузов НОМЕР_1,
реєстраційний НОМЕР_2, свідоцтво про
реєстрацію ТЗ НОМЕР_5, видане ВРЕР
ГУМВСУ м. Харкова 5.11.2008 р., на ім'я
ОСОБА_5, до вирішення даної справи по
суті.

Вжити заходи з метою запобігання
зловживанню заявником забезпеченням
позову шляхом встановлення застави у
розмірі 300000 грн., яку ОСОБА_5 належить
внести в 20-денний строк з дня прийняття
даної ухвали на депозитний рахунок
суду першої інстанції.

Визнати, що невиконання заявником
ОСОБА_5 вимог в частині внесення
застави на депозит суду є підставою для
скасування заходів забезпечення
позову.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, касаційному оскарженню,
згідно ч.2 ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий -

Судді: