АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1609/9592/12
Номер провадження 22-ц/786/254/14
Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В.
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Карнауха П.М., Кузнєцової О.Ю.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 26 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що
ОСОБА_2 видав йому розписку, у якій
зобов'язувався сплатити 15 000,00 грн.
частинами до 15 жовтня 2012 року за надане
доручення на право користування,
відчуження, здавання в оренду
легкового автомобіля ВАЗ 2105, державний
номерний знак НОМЕР_1.

Сплативши відразу 3 000,00 грн., своїх
зобов'язань щодо сплати решти суми
відповідач не виконав.

Просив стягнути з ОСОБА_2 12 000,00 грн. у
судовому порядку.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 26 листопада 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено ОСОБА_1, в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення і неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
рішення про задоволення його позовних
вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_2
особисто написав розписку про те, що
купив у ОСОБА_1 у розстрочку за 15 000,00
грн. автомобіль ВАЗ 2105, державний
номерний знак НОМЕР_1, та зобов'язувався
виплатити цю суму до 15 жовтня 2012 року
частинами: 14 квітня 2013 року сплатити 3
000,00 грн., протягом двох тижнів з цього
моменту - 2 000,00 грн., далі з травня по
жовтень 2012 року по 2 000,00 грн. щомісячно
до 20 числа кожного місяця (а.с 8).

З облікової картки приватного АМТ,
виданої станом на 8 жовтня 2012
року, вбачається, що власником
автомобіля марки ВАЗ 2105, державний
номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_3 (а.с. 9).

Разом з тим, як убачається з матеріалів
справи, що 14 квітня 2012 року ОСОБА_4,
діючи в порядку передоручення від
імені ОСОБА_3, видала на ім'я ОСОБА_2
та/або ОСОБА_5 довіреність на право
користування та розпорядження
вищевказаним транспортним засобом (а.с.
13).

З огляду на положення ст. 655 ЦК України
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на
тому, що, написавши розписку від 14
квітня 2012 року, відповідач ОСОБА_2
вступив у договірні зобов'язання з
позивачем.

У свою чергу, матеріали справи не
містять та сторонами не заперечується,
що письмового договору купівлі-продажу
спірного автомобіля ними не
укладалось, автомобіль марки ВАЗ 2105,
державний номерний знак НОМЕР_1, з
реєстраційного обліку в органах
державної автоінспекції не був знятий,
тобто, фактичний продаж спірного
автомобіля не відбувся.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Тобто, у розрізі положень ст. ст. 527, 655 ЦК
України, обов'язок однієї сторони
договору купівлі-продажу
кореспондується з обов'язком іншої
сторони виконати свою частину
договірних зобов'язань.

У відносинах, що виникли між сторонами,
ОСОБА_1 не передав відповідачу спірний
автомобіль у власність, а ОСОБА_2 не
сплатив обумовлену суму.

Таким чином, за відсутності письмового
договору купівлі-продажу автомобіля,
місцевий суд дійшов обґрунтованого
висновку щодо відсутності підстав
вважати, що між сторонами виникли
договірні відносини та відповідачем
неналежно виконуються взяті на себе
зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до того, що між сторонами
укладено попередній договір
купівлі-продажу автомобіля, що
підтверджується розпискою ОСОБА_2 та
сплаченими ним коштами.

Разом з тим, згідно абз. 1 ч. 1 ст. 635 ЦК
України попереднім є договір, сторони
якого зобов'язуються протягом певного
строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором.

За змістом ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК
України договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

Написання ОСОБА_2 розписки та видача
ОСОБА_4 довіреності на ім'я відповідача
на керування транспортним засобом, з
огляду на зміст ст. ст. 238, 244 ЦК
України, не може свідчити про те, що між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладався попередній
договір купівлі-продажу автомобіля та
сторонами погоджено всі істотні умови
такого договору.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції постановлено з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 26 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А.

Судді:
Карнаух П.М.

Кузнєцова О.Ю.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль В.А.