АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/956/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/856/14
Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.
Доповідач Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Дряниця Ю.В., Лобова О.А.,

при секретарі - Філоненко О.В.,

за участю: відповідачки ОСОБА_1,
позивачки ОСОБА_2, її представника -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду
м.Полтави від 14 січня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про повернення майна, набутого
без достатньої правової підстави, про
визнання права власності на частину
житлового будинку,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_4
звернулися в суд з позовом, який
уточнили у квітні 2011 року, до ОСОБА_1 про
стягнення на користь ОСОБА_2 88 102,00 грн.
та на користь ОСОБА_4 5 000,00 грн.,
витрачених ними на придбання та
проведення ремонтних і будівельних
робіт у житловому будинку з
господарськими спорудами,
розташованими в АДРЕСА_1. Посилалися на
істотне поліпшення вказаного об'єкту
нерухомості внаслідок проведення ними
капітального ремонту під час
перебування будинку в їх власності.
Оскільки судовими рішеннями скасовано
їх право власності, тому вважали, що
відповідачка без достатньої правової
підстави набула поліпшення, а отже
повинна їм компенсувати їх вартість.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2, яка є
правонаступником ОСОБА_4, уточнила
позовні вимоги. Виходячи із
встановленої експертом ідеальної
частки поліпшень, виконаних у спірному
домоволодінні, прохала визнати за нею
право власності на 73/100 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду
м.Полтави від 14 січня 2014 року уточнену
позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на 73/100
частини житлового будинку задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
73/100 частини житлового з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 11 березня
2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 сплачений судовий збір та
витрати на проведення судової
будівельно-технічної експертизи в сумі
4539,17 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 оскаржила вказане
рішення. В апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процессуального
права, неповне з'ясування обставин
справи, просила рішення скасувати,
постановити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Посилалася на безпідставність
розгляду судом уточненого позову та не
врахування судом першої інстанції
жодного її доводу.

Зазначає, що в матеріалах справи
відсутні докази набуття ОСОБА_4 права
власності на спірний будинок на
підставі заочного рішення
Чорнухинського районного суду від 29
вересня 2006 року, яке було скасовано
ухвалою того ж суду від 23 квітня 2008
року. Тому послідуюче дарування
будинку ОСОБА_2 є також неправомірним.

Заперечує належність доказів
понесених позивачами витрат копії
накладних на ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які не
були власниками будинку на час видачі
накладних.

Не погоджується з висновком судового
експерта щодо вартості поліпшення
нерухомого майна, яке у п'ять разів
перевищує вартість самого житлового
будинку. Вважає, що висновок експерта
не ґрунтується на належних письмових
доказах.

Стверджує, що не могла продати спірний
будинок 06 грудня 2004 року, оскільки на
той час не була власником. Доручала
ОСОБА_6 оформити спадщину, отримати
необхідні документи та оформити і
підписати договір дарування, а не
договір купівлі-продажу. Вона уклала із
ОСОБА_4 договір найму від 24 березня 2005
року на один рік, тоді ж остання
зареєструвалася у вказаному будинку, а
ремонтні роботи проведені до цієї дати,
коли позивачі власниками не були.

Крім того, суд безпідставно не
врахував, що вона не надавала наймачу
ОСОБА_4 згоди на здійснення ремонту,
перепланувань та переобладнань
будинку, а тому позивачі не мають право
на компенсацію цих поліпшень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної карги з наступних підстав.

Задовольняючи уточнені позовні вимоги,
районний суд виходив з визначеної
висновком №59 судової
будівельно-технічної експертизи від 25
липня 2013 року ринкової вартості
поліпшень, виконаних у період з травня
2007 року по травень 2008 року у спірному
домоволодінні, що становить 46 000 грн., а
в частковому відношенні - 73/100 частин, та
положень ч.1 ст.1212 , ч.1 ст.1213 ЦК України
щодо повернення безпідставно набуте
майно.

Однак, вірно встановивши фактичні
обставини справи та визначивши норми
матеріального права, районний суд
неправильно їх застосував та дійшов
помилкового висновку про повернення
безпідставно набутого майна шляхом
визнання права власності на частку в
об'єкті нерухомості.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 є спадкоємцем батька ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. До спадщини
входив житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

У грудні 2004 року сторони домовилися про
купівлю-продаж зазначеного будинку,
спадщину на який на той час оформлено
не було.

В апеляційному суді відповідачка
стверджувала, що ціна за продаж будинку
обумовлювалася ціною, зазначеною у
свідоцтві про право на спадщину - 10 000,00
грн., які в подальшому позивачі їй не
заплатили.

05 січня 2005 року ОСОБА_1 доручила ОСОБА_2
переоформити спадщину на житловий
будинок в АДРЕСА_1, оформити і підписати
договір дарування на цей будинок,
отримати необхідні довідки і
документи, робити від її імені заяви,
підписувати за неї, та виконувати всі
дії, пов'язані з даним дорученням /а.с.3
справа №2-354/08/.

Свідоцтва про право на спадщину за
законом на вказаний житловий будинок
на ім'я ОСОБА_1 видано Чорнухинською
державною нотаріальною конторою 18
січня 2005 року /а.с.13 т.1/.

У вересні 2005 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом про визнання договору
купівлі-продажу житлового будинку
дійсним, оскільки після оформлення
спадщини відповідачка ухилялася від
оформлення договору в нотаріальній
конторі. Заочним рішенням
Чорнухинського районного суду
Полтавської області від 29 вересня 2006
року визнано за ОСОБА_4 право власності
на житловий будинок з господарськими
спорудами по АДРЕСА_1 /а.с.53 справа
№-354/08/.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_4
зареєструвала своє право власності у
Лубенському бюро технічної
інвентаризації та 08 травня 2008 року
подарувала даний будинок своїй дочці
ОСОБА_2 /а.с.14-15 т.1/.

В подальшому, ухвалою Чорнухинського
районного суду Полтавської області від
23 квітня 2008 року вищезазначене заочне
рішення скасовано та повторно рішенням
суду від 06 січня 2009 року визнано
дійсним договір купівлі-продажу
вказаного будинку, визнано за ОСОБА_4
право власності на нього. Останнє
рішення скасовано рішенням
апеляційного суду Полтавської області
від 03 червня 2009 року та в задоволенні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу
житлового будинку і визнання права
власності на спірний будинок -
відмовлено /а.с.176 справа №2-354/08/.

Рішенням Чорнухинського районного
суду Полтавської області від 27 серпня
2010 року визнано недійсним договір
дарування житлового будинку з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1,
вчиненого 08 травня 2008 року ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2, посвідченого державним
нотаріусом Чорнухинської державної
нотаріальної контори Полтавської
області по реєстру №1863.

Таким чином, викладене підтверджує той
факт, що ОСОБА_4 була власником спірного
будинку до дарування його дочці ОСОБА_2
08 травня 2008 року, а ОСОБА_2 - до визнання
недійсним договору дарування у серпні
2010 року. У цей період вони провели
ремонтні та будівельні роботи,
внаслідок чого будинок істотно
збільшився у своїй вартості.

Так, станом на 18 січня 2005 року (дату
видачі свідоцтва про право на спадщину)
вартість будинку складала 10 233,00 грн., а
станом на 31 січня 2011 року, відповідно до
висновку судово-будівельної
експертизи №1011/1012 від 31 січня 2011 року,
залишкова вартість складає 132 062,00 грн.,
ринкова вартість - 62 310,00 грн., а вартість
поліпшень, проведених у домоволодінні,
складає 94 931,00 грн. /а.с.13, 64 т.1/.

Додатковою судовою
будівельно-технічною експертизою №9
від 25 липня 2013 року встановлено, що у
зв'язку з проведенням
ремонтно-будівельних робіт у період з
травня 2007 року по травень 2008 року
вартість домоволодіння збільшилася на
невід'ємні поліпшення (будівельні
роботи) на суму 46 000,00 грн. Ринкова
вартість поліпшень, виконаних в період
з травня 2007 року по травень 2008 року в
домоволодінні по АДРЕСА_1, складає 46
000,00 грн. Частка поліпшень, виконаних у
вказаний період, складає 73% або 73/100
частин /а.с.115 т.2/.

Аналізуючи зазначені висновки
експертиз та пояснення експертів у
суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що різниця у
вартості фактично понесених затрат на
поліпшення спірного будинку та
ринковій вартості обумовлена
теперішніми умовами ринку нерухомості
у даній місцевості.

Оскільки ОСОБА_4 померла, та її
правонаступником є ОСОБА_2, тому
необхідності у визначенні переліку
робіт та їх вартості, здійснених кожним
із них, немає необхідності.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Згідно ст.1213 ЦК набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі. У разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Місцевий суд вірно встановивши
фактичні обставини справи та
застосувавши норми ст.ст.1212,1213 ЦК
України, зробив помилковий висновок
про визнання за ОСОБА_2 права власності
на 73/100 частин житлового будинку,
фактично створивши спільну часткову
власність, тоді як підстави для
створення спільної часткової
власності сторін - відсутні.

Тому колегія суддів приходить до
висновку про скасування рішення
місцевого суду та ухвалення нового
рішення. Зважаючи на те, що у період
перебування спірного об'єкту
нерухомості у власності ОСОБА_4, а потім
- у ОСОБА_2, які зробили відповідні
поліпшення належного відповідачці
житлового будинку з господарськими
спорудами, - є невід'ємними від об'єкту
нерухомості, тому ОСОБА_1 відповідно до
ст.ст.1212,1213 ЦК України повинна
відшкодувати позивачці ОСОБА_2 46 000 грн.
вартості поліпшень спірного будинку.

Доводи апеляційної скарги щодо
заперечення підстав для відшкодування
позивачці вартості поліпшень
належного їй будинку з посиланням на
відсутність її згоди на здійснення
вказаних робіт, - є неспроможними,
оскільки ст.1212 ЦК України передбачає
обов'язок повернути безпідставно
отримане майно. При цьому наявність
вини в поведінці особи, що безпідставно
збагатилася, в даному випадку ОСОБА_1, -
не вимагається. Зазначена норма права є
різновидом цивільно-правової санкції і
застосовується також в тих випадках,
коли безпідставне набуття майна є
результатом події, поведінки самого
потерпілого або третіх осіб.

Оскільки судом встановлено, що об'єкт
нерухомості, який належить ОСОБА_1,
істотно збільшився у своїй вартості
внаслідок проведених ОСОБА_4 та ОСОБА_2
ремонтно-будівельних робіт у період,
коли вони були власниками цього
будинку, тому безпідставно набуте
майно повинно бути повернуто тому, за
рахунок кого було набуто, тобто
позивачці.

Вартість поліпшень, що підлягає
компенсації, підтверджується
належними доказами, зокрема, висновком
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи, та не
спростована відповідачкою.

Інші доводи апеляційної скарги є
власною оцінкою відповідачкою
фактичних обставин справи та довільним
тлумаченням норм права та не
звільняють її від обов'язку
компенсації позивачці безпідставно
набутого майна.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.п.3,4 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 14 січня 2014 року та
додаткове рішення Київського
районного суду м.Полтави від 11 березня
2014 року - скасувати та ухвалити нове
рішення про часткове задоволення
позову ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 46
000,00 грн. вартості безпідставно
набутого майна у вигляді поліпшень
житлового будинку з господарськими
спорудами по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судові витрати в розмірі 436,53 грн.
судового збору та на користь держави
судовий збір 23,47грн. судового збору.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ:
/підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/
О.А. Лобов

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук