311/1185/13-ц 10.01.2014
Справа
№2/311/6/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року м.
Василівка

Василівський районний суд
Запорізької області

у складі: головуючого
судді Носика М.А.

при секретареві:
Кудіновій В.І.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представника
позивача адвоката ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Василівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про визнання майна спільно
нажитою власністю та поділ спільного
майна подружжя, суд,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року до Василівського
районного суду Запорізької області
звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_4

У позовній заяві зазначено, що з квітня
1986 року ОСОБА_1 став спів мешкати з
ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 у будинку, який на той
час належав ОСОБА_1 Сторони мешкали
однією сім`єю, піклувалися один про
одного, вели спільне господарство,
дбали про достаток своєї сім`ї. Шлюб
сторони не реєстрували, постільки як
позивач ОСОБА_1, так і відповідачка
ОСОБА_4 на той час перебували у
зареєстрованому шлюбі з іншими
особами.

26 червня 1990 року, за спільні кошти
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, на підставі договору
купівлі-продажу, сторони придбали
житловий будинок у АДРЕСА_2.
Правовстановлюючі документи були
оформлені на ОСОБА_4 На час придбання
вказаного будинку ОСОБА_4 мешкала з
ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1

20 травня 1991 року належний ОСОБА_1
будинок АДРЕСА_1 сторони продали і
витратили отримані від продажу будинку
кошти на потреби своєї сім`ї.

Без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4
прожили з квітня 1986 року по 27 лютого 2007
року. 27 лютого 2007 року сторони
зареєстрували шлюб, який рішенням
Василівського районного суду
Запорізької області від 15 травня 2012
року був розірваний.

Позивач ОСОБА_1 просить суд встановити
факт його проживання з ОСОБА_4 однією
сім`єю з квітня 1986 року по 27 лютого 2007
року та розділити між ними спільно
нажите майно за час проживання однією
сім'єю, а саме, житловий будинок АДРЕСА_2

Позивач ОСОБА_1 неодноразово змінював
та доповнював позовні вимоги.

Відповідно до уточненої позовної
заяви, ОСОБА_1 просить суд визнати
спільною сумісною власністю житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 вартістю 82635 грн. та визнати
право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на ?
частину вказаного будинку кожного.
Крім того, поділити спільно нажите
майно подружжя: меблевий гарнітур,
кухонний гарнітур, 2 журнальних
столика, диван-ліжко, палас. Виділити у
власність ОСОБА_1 журнальний столик
вартістю 250 грн.,

диван-ліжко вартістю 1400 грн., палас
вартістю 320 грн., а всього майна на суму -
1970 грн. Визнати право власності ОСОБА_4
на меблевий гарнітур вартістю 1700 грн.,
кухонний гарнітур вартістю 1400 грн.,
журнальний столик вартістю 250 грн., а
всього майна на суму - 3350 грн. Стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 690 грн. у
вигляді грошової компенсації замість
його частки у спільному майні та
вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Василівського районного суду
Запорізької області від 10 січня 2014 року
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення
факту проживання однією сім`єю,
визнання майна спільно нажитою
власністю та поділ спільного майна
подружжя, залишено без розгляду в
частині позовних вимог про
встановлення факту проживання однією
сім`єю, у звязку із поданою позивачем
заявою.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав свою уточнену позовну заяву
та суду пояснив, що з квітня 1986 року він
фактично проживав однією сім`єю з
ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 У 1990 році на спільні
кошти вони придбали будинок по АДРЕСА_2
У 1991 році продали належний йому будинок
АДРЕСА_1, та витратили отримані кошти на
потреби сім`ї. На протязі більш ніж
двадцяти років він проживав з ОСОБА_4 у
цивільному шлюбі. У 1995-1998 роках та у
1999-2000 роках він відбував покарання у
місцях позбавлення волі, однак після
звільнення повертався до ОСОБА_4 У
домоволодінні по вул. АДРЕСА_2 за час
спільного проживання вони побудували
погріб, прибудували до кухні веранду,
встановили огорожу, покращили
житлово-побутові умови у будинку,
перекрили дах будинку та кухні шифером,
виклали цеглою глинобитний будинок та
покрили його штукатуркою, побудували
сарай зі шлакоблоку. Придбали меблевий
гарнітур, кухонний гарнітур, 2
журнальних столика, диван-ліжко, палас.
З 2007 по 2012 рік він перебував із ОСОБА_4 у
зареєстрованому шлюбі. Після
розірвання шлюбу 15 травня 2012 року вони
не дійшли згоди про поділ спільного
майна. Тому він просить суд визнати їх
спільною сумісною власністю житловий
будинок по вул. АДРЕСА_2 та вказане
рухоме майно. Визнати право власності
сторін на ? частину житлового будинку
кожному. Крім того, йому виділити
журнальний столик, диван-ліжко, палас.
ОСОБА_4 - меблевий гарнітур, кухонний
гарнітур, журнальний столик. Стягнути з
ОСОБА_4 грошову компенсацію замість
його частки у спільному майні.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2
вважає позовні вимоги обґрунтованими,
постільки сторони придбали будинок та
за час спільного проживання вартість
житлового будинку істотно збільшилася.
Вони також купили речі домашнього
вжитку. Тому позов підлягає
задоволенню.

Відповідачка ОСОБА_4 у судові засідання
не з`явилася. Подала заяву з
клопотанням про розгляд справи за її
відсутності, за участі представника
ОСОБА_3

Представник відповідачки ОСОБА_3 проти
позову заперечує частково та суду
пояснила, що будинок АДРЕСА_2 належить
на праві власності відповідачці ОСОБА_4
Вона придбала будинок та покращувала
за свої власні кошти. ОСОБА_1 та ОСОБА_4
проживали у шлюбі з 2007-го по 2012-й рік та
дійсно придбали меблевий гарнітур,
кухонний гарнітур, 2 журнальних
столика, диван-ліжко, палас. ОСОБА_4 не
заперечує проти поділу рухомого майна
згідно варіанту поділу та вартістю, що
вказав ОСОБА_1, однак вважає позов
необґрунтованим в частині визнання
спільним майном та поділ житлового
будинку, постільки ОСОБА_1 не приймав
участі у придбанні та утриманні
будинку.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона
придбала будинок АДРЕСА_1 Оформлений
будинок був на ОСОБА_1, однак фактично
його продажем займалися ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 Домовилися вони про продаж
будинку у 1990 році, а договір
купівлі-продажу оформили у 1991 році.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він
проживає у АДРЕСА_3. По сусідству з ним,
у будинку АДРЕСА_2 з 90-х років минулого
століття проживав його товариш ОСОБА_1
та його співмешканка ОСОБА_4 За чиї саме
кошти придбаний будинок йому невідомо,
однак ОСОБА_1 приймав участь у
покращенні житлово-побутових умов у
будинку, будівництві господарський
споруд на території домоволодіння
АДРЕСА_2 Він

допомагав ОСОБА_1 прибудовувати до
кухні веранду.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він
проживає у АДРЕСА_4 У 1990 році ОСОБА_4
придбала по сусідству з ним будинок
АДРЕСА_2 У 1990-ті -2000-ні роки певні
періоди разом з ОСОБА_4 проживав ОСОБА_1
Однак він не постійно проживав з
ОСОБА_4, зловживав алкогольними
напоями, відбував покарання у місцях
позбавлення волі. Станом на 1990-й рік
ОСОБА_4 проживала одна.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона
проживає у будинку, розташованому
поряд з будинком, що належить ОСОБА_4
Добре знає ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які певний
час проживали разом. ОСОБА_1 дійсно
приймав участь у будівництві лазні та
сараю на території домоволодіння по
вул. АДРЕСА_2 однак кошти на будівництво
надавала ОСОБА_4

Заслухавши пояснення позивача та
представників сторін, свідків,
дослідивши письмові докази, оцінивши
докази у їх сукупності, суд вважає, що
дана позовна заява підлягає
задоволенню частково виходячи з
наступних підстав:

Судом встановлено, що 27 лютого 2007 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб,
зареєстрований виконавчим комітетом
Підгірненської сільської ради
Василівського району Запорізької
області за актовим записом №01.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 15 травня 2012
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
розірвано.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

У п.22 постанови №11 Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання недійсним та поділ спільного
майна подружжя» передбачено, що поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст.372 ЦК України.
Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної вартості на час
розгляду справи.

Відповідно до вимог статті 70 СК України
в разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

За змістом ст.71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4,
в особі представника ОСОБА_3, визнали,
що за час шлюбу вони придбали майно, що
є їх спільною сумісною власністю:
меблевий гарнітур вартістю 1700 грн.,
кухонний гарнітур вартістю 1400 грн., 2
журнальних столика вартістю 500 грн.,
диван-ліжко вартістю 1400 грн., палас
вартістю 320 грн., а всього на суму - 5320
грн. Майно знаходиться у володінні
ОСОБА_4 у АДРЕСА_2

Суд вважає необхідним поділити між
сторонами вказане майно, а саме,
виділити у власність ОСОБА_1 журнальний
столик вартістю 250 грн., диван-ліжко
вартістю 1400 грн., палас вартістю 320 грн.,
а всього майна на суму - 1970 грн. Залишити
у власності ОСОБА_4 меблевий гарнітур
вартістю 1700 грн., кухонний гарнітур
вартістю 1400 грн., журнальний столик
вартістю 250 грн., а всього майна на суму -
3350 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 690
грн. у вигляді грошової компенсації
замість його частки у спільному майні.

В іншій частині позову суд відмовляє.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу будинку від 26 червня 1990
року,

зареєстрованого у виконкомі
Підгірненської сільської ради
Василівського району Запорізької
області за реєстрованим №222 та Витягу
№34096935 про державну реєстрацію прав РКП
«Василівське БТІ» від 11 травня 2012 року,
на підставі договору купівлі-продажу
№222 від 26 червня 1990 року посвідченого
Підгірненською сільською радою, ОСОБА_4
є власником житлового будинку АДРЕСА_2
(надалі - Житловий будинок).

У 1990 році та до 01 січня 2004 року були
чинними КпШС України 1969 року та ЦК
України 1963 року.

У 1990 році ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не
перебували у шлюбі. Також відсутнє
рішення суду про становлення факту
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією
сім`єю без шлюбу.

Виходячи з того, що з 1990 року та до 27
лютого 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не
перебували у зареєстрованому шлюбі,
спір між сторонами з приводу Житлового
будинку має вирішуватися згідно із
нормами цивільного законодавства.

Виходячи зі змісту глав 10,11 ЦК України
1963 року та вказаного договору від 26
червня 1990 року, 26 червня 1990 року ОСОБА_4
набула права особистої власності на
Житловий будинок.

З 27 лютого 2007 року по 29 травня 2012 року
(набрання чинності рішення
Василівського районного суду від 15
травня 2012 року), ОСОБА_1 та ОСОБА_4
перебували у шлюбі.

Відповідно до п.23 постанови №11 Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», спільною
сумісною власністю подружжя, що
підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368
ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК
України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати,
незалежно від того, на ім`я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Майно, яке належало одному з
подружжя, може бути віднесено до
спільної сумісної власності укладеною
при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним
договором) або визнано такою власністю
судом з тих підстав, що за час шлюбу
його цінність істотно збільшилася
внаслідок трудових або грошових затрат
другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
визначено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичний осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів,
що за час його шлюбу з ОСОБА_4 цінність
Житлового будинку істотно збільшилася
внаслідок його трудових та (або)
грошових затрат. Позивачем не надано
суду доказів щодо того, які саме
затрати він поніс, як вони
відобразилися порівняно з початковою
вартістю Житлового будинку.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він
допомагав проводити будівельні роботи
на території домоволодіння АДРЕСА_2
Однак який конкретно обсяг та вартість
вказаних будівельних робіт була
проведена, йому невідомо. Також йому
невідомо джерело фінансування
вказаних робіт.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
вважає необхідним стягнути з
відповідачки ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
понесені витрати по сплаті судового
збору у сумі 229 грн. 40 коп., та стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави недоплачений
ним судовий збір у розмірі 203 грн. 47 коп.,
виходячи із одного відсотка ціни
позову за уточненими позовними
вимогами.

Керуючись ст.ст.10,60,88,209,212,215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 наступне майно:
меблевий гарнітур вартістю 1700 грн.,
кухонний гарнітур вартістю 1400 грн., 2
журнальних столика вартістю 500 грн.,
диван-ліжко вартістю 1400 грн., палас
вартістю 320 грн., а всього на суму - 5320
грн.

Поділити між сторонами вказане майно, а
саме, виділити у власність ОСОБА_1
журнальний столик вартістю 250 грн.,
диван-ліжко вартістю 1400 грн., палас
вартістю 320 грн., а всього майна на суму -
1970 грн.

Залишити у власності ОСОБА_4 меблевий
гарнітур вартістю 1700 грн., кухонний
гарнітур вартістю 1400 грн., журнальний
столик вартістю 250 грн., а всього майна
на суму - 3350 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 690
грн. у вигляді грошової компенсації
замість його частки у спільному майні
та 229 грн. 40 коп. витрат по сплаті
судового збору, а всього - 919 (дев'ятсот
дев'ятнадцять) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в доход
держави у розмірі 203 (двісті три) грн. 47
коп.

В іншій частині позову ОСОБА_1
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
через Василівський районний суд
Запорізької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
М.А. Носик