Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2219/14
Головуючий у 1 інстанції: Лисенко Л.І.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 24 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Запорізької обласної кредитної спілки
«Довіра», треті особи: ОСОБА_5 про
припинення зобов'язання за кредитним
договором та договором поруки,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2013 року ОСОБА_3, звернулась з
позовом до ОСОБА_4, Запорізької
обласної кредитної спілки «Довіра»,
треті особи: ОСОБА_5, про припинення
зобов'язання за кредитним договором та
договором поруки.

В позові зазначено, що 03.03.2008 року між її
чоловіком, ОСОБА_4 та Запорізької
кредитною спілкою «Довіра» був
укладений кредитний договір № 9987,
відповідно до якого він отримав від
Спілки кредит в розмірі 150 000,00 грн. на 60
місяців, тобто до 03.03.3013 року.

В забезпечення виконання
позичальником обов'язків по кредитному
договору між позивачкою ОСОБА_3 її
сином ОСОБА_5 та кредитною спілкою «
Довіра» був укладений договір поруки №
9987 від 03.03.2008 року.

Крім того, в забезпечення виконання
кредитного договору, між позивачкою
ОСОБА_3 та кредитною спілкою було
укладено договір іпотеки від 03.03.2008
року, яким останньою передано до
іпотеки квартиру АДРЕСА_1, а також,
03.03.2008 року між позивачкою та кредитною
спілкою був укладений договір застави
майна.

З настанням фінансової кризи
сім'я позивачки попала в скрутне
матеріальне становище, і з цих причин
відбулася заборгованість по погашенню
кредиту.

Наприкінці 2011 року кредитна спілка
«Довіра» звернулася до Комунарського
районного суду м.Запоріжжя про
стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 01.06.2012 року з ОСОБА_5,
ОСОБА_5, ОСОБА_3. на користь кредитної
спілки було стягнуто солідарно
заборгованість по кредиту у розмірі 317
817,00 грн. та витрати понесені позивачем
на сплату ІТЗ в сумі 120,00 грн.,
державного мита у розмірі 1700,00 грн., а
всього 316 637,00 грн.

Дане рішення набуло законної сили
12.06.2012 року.

Після набрання законної сили рішення
суду та по сьогоднішній день кредитна
спілка не зверталася до відповідного
відділу ДВС із заявою про примусове
виконання рішення суду. Строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання закінчився 12.06.2013 року.

Отже, на думку позивачки, оскільки
кредитна спілка не використала свого
права на примусове виконання судового
рішення, тому вищезазначеними діями
кредитна спілка звільнила їх (простила
борг) від зобов'язань за кредитним
договором, тому кредитний договір є
припиненим, а відтак і припиненим
договір поруки.

Позивачка просить суд визнати
припиненим кредитний договір № 9987 від
03.03.2008 року, укладений між ОСОБА_4 і
Запорізькою обласною кредитною
спілкою «Довіра» з 12.06.2012 року, визнати
припиненим договір поруки № 9987 від
03.03.2008 року між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
Запорізькою обласною кредитною
спілкою «Довіра».

Рішенням Ленінського районного
суду м.Запоріжжя від 24 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3,
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове, яким
позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом установлено, що 03.03.2008 року
між КС "Довіра " та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 150 000,
00 грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом 1,8% щомісячно, з
кінцевим терміном погашення до 3
березня 2013 року.

У рахунок забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором, 00.03.2008 року між КС "Довіра»
та ОСОБА_5, ОСОБА_3 був укладений
договір поруки, за умовами якого
останні поручалися перед кредитною
спілкою за належне виконання ОСОБА_4
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати відсотків за користування
кредитом, неустойки, відшкодування
збитків, завданих невиконанням
кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за
кредитним договором, рішенням
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 01.06.2012 року , яке набрало
законної сили, стягнуто з ОСОБА_5,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 солідарно на користь КС
"Довіра" заборгованість за кредитним
договором від 03.03.2008 року 314 817.00 грн., з
яких 143 250, 00 грн . - заборгованість за
кредитом, 88 362,00 грн. - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом
відповідно до п. 1.1 кредитного договору,
83203, 00 грн. - проценти за користування
кредитом, згідно п. 5.1 кредитного
договору та 1820 грн. судових витрат, а
всього стягнуто 316637 грн. 00 коп.

Враховуючи письмові звернення
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про добровільне
виконання рішення суду ( а.с.24-25)
кредитна спілка «Довіра» надала
можливість сплачувати борг у
добровільному порядку, не звертаючись
до відділу державної виконавчої служб
із заявою про примусове виконання
ріення суду.

Зазначене рішення ОСОБА_4, ОСОБА_3
виконали частково у добровільному
порядку сплатили заборгованість в
розмірі 55680,00 грн. , що підтверджується
прибутковими касовими ордерами від
11.09.2012 року, від 19.10.2012 року, від 12.03, 2013
року, від 15.05.2013 року, від 17.07.2013 року, від
02.09.2013 року , від 18.10.2013 року, від 27.11.2013
року ( а.с. 27-32).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612
ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

У главі 50 ЦК України містяться
такі підстави припинення зобов'язання:
виконання, передання відступного,
зарахування, за домовленістю сторін,
прощення боргу, поєднання боржника і
кредитора в одній особі, неможливість
його виконання, смерть фізичної особи,
ліквідація юридичної особи.

Відповідно до змісту ст.ст. 599, 600,
601, 604-609 ЦК України за відсутності інших
підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

У пункті 17 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, відсутність
реального виконання боржником свого
зобов'язання не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін й не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання процентів
за користування кредитом і пені,
передбачених договором за несвоєчасну
сплату кредиту.

Посилання позивача на те, що кредитна
спілка «Довіра» пропустила строк на
пред"явлення виконавчого листа для
примусового виконання судового
рішення, тому це необхідно розцінювати
як фактичну відмову від виконання
рішення суду про стягнення
заборгованості та прощенням боргу ( ст.
605 ЦК) не заслуговує на увагу.

Відповідно до ст. 605 ЦК України
зобов'язання припиняється внаслідок
звільнення (прощення боргу) кредитором
боржника від його обов'язків, якщо це не
порушує прав третіх осіб щодо майна
кредитора. Цією статтею передбачена
можливість припинення зобов'язання
прощенням боргу, але тільки зі згоди
кредитора.

Прощення боргу є правом, а не
обов'язком кредитора.

Матеріали справи не містять
письмових доказів, які б свідчили про
прощення боргу кредитором.

Натомість, зі змісту заяв ОСОБА_3
та ОСОБА_4 від 28.08.2012 року адресованих
на адресу кредитної спілки « Довіра» (
а.с. 24-25) вбачається, що вони просять не
передавати виконавчі листи на
примусове виконання рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 01.06.2012 року, при цьому
вони зобов"язуються сплатити борг за
рішенням суду в повному обсязі,
щомісячно сплачувати не менше 5000 грн.,
починаючи з 10.09.2012 року.

На зазначені заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4
кредитна спілка «Довіра»
запропонувала порядок сплати боргу (
а.с. 26).

ОСОБА_3 сплачували заборгованість
на виконання рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2012
року в сумі 55 680, 00 грн. ( а.с. 27-32).

Отже, зазначені обставини
свідчать про те, що кредитна спілка «
Довіра» взагалі не мала наміру на
прощення боргу.

Сплив строку пред"явлення
виконавчого документу до виконання не
позбавляє кредитну спілку « Довіра»
пред"явити повторно виконавчі листи , у
зв"язку з перериванням строку
пред"явлення виконавчого листа до
виконання або його поновлення, та не
веде до припинення самого зобов'язання,
і не має своїм наслідком обов'язок
кредитора звільнити боржника від
сплати простроченої суми боргу.

Стаття 559 ЦК України надає
вичерпний перелік підстав, з яких
порука припиняється.

Оскільки судом встановлено, що
основне зобов"язання забезпеченого
порукою не припинено, то не
припинилася і порука.

Враховуючи наведене та те, що
чинне законодавство не пов"язує
припинення зобов"язання з
постановленням судового рішення, а
наявність судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов"язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків, матеріали справи
також не містять доказів про прощення
боргу кредитором, висновок суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для задоволення позову ОСОБА_3
про припинення зобов'язання за
кредитним договором та договором
поруки є обґрунтованим.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що судом повно і всебічно
з"ясовані обставини справи, висновки
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між
сторонами визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені,
застосовані правильно, ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, а
доводи апеляційної скарги є
неспроможними і необгрунтованими та не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 24 березня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: