Справа № 212/1286/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі: головуючого - судді
Борис О.Н., при секретарі Хазієвій Т.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Кривого
Рогу цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, яка продовжує навчання, третя
особа ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом
про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання. В обґрунтування позову
вказала, що з відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. До
повноліття дітей з відповідача по
рішенню суду були стягнуті аліменти. У
2013 році ОСОБА_4 досяг повноліття,
навчаться у Криворізькому
професійному гірничо-технологічному
ліцеї на денній формі навчання. Строк
закінчення навчання становить 28.06.2014
року. Повнолітній син проживає разом з
позивачкою і знаходиться на її повному
утриманні. Відповідач матеріальної
допомоги на утримання сина у
добровільному порядку не надає, чим
ставить позивача в скрутне матеріальне
становище. Просить стягнути на її
користь аліменти на утримання
повнолітнього сина в розмірі 1/6 частині
його заробітної плати (доходів)
щомісячно, до закінчення навчання у
навчальному закладі.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
просить їх задовольнити, посилаючись
на ті самі підстави.

Відповідач та його представник з
позовними вимогами погодились
частково, вважають, що відповідач має
змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/10
частини доходу.

Третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
в сукупності всі досліджені у справі
докази, суд знаходить позов таким, що
підлягає задоволенню.

До такого висновку суд приходить на
підставі наступного.

Матеріалами справи встановлено.
Позивач з відповідачем перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджено свідоцтвом про
народження (а.с. 5).

У вересні 2013 року ОСОБА_4 досяг
повноліття, навчається на ІІІ курсі, на
денній формі навчання у Криворізькому
професійному гірничо-технологічному
ліцеї, строк навчання становить з 01.09.2011
року по 28.06.2014 року, що підтверджується
довідкою з учбового закладу (а.с. 8),
отримує стипендію у розмірі 270 грн.

Матеріалами справи встановлено,
повнолітній син проживає разом з
позивачкою, що підтверджується
довідкою та поясненнями сторін у
судовому засіданні, та знаходиться на
її повному матеріальному утриманні,
відповідач у добровільному порядку
матеріальної допомоги на утримання
сина не надає, чим ставить позивача в
скрутне матеріальне становище та є
обтяжуючим фактором для позивачки. За
виконавчим листом до повноліття дитини
з відповідача були стягнуті аліменти,
проте, на даний час стягнення
припинені.

Матеріалами справи встановлено,
позивач на час розгляду справи не
працює, відповідач працює прохідником,
має постійний дохід, його середній
заробіток без урахування обов'язкових
платежів складає 7824,58 грн, сукупний
дохід за шість останніх місяців
складає 53784,27 грн.

Крім цього судом встановлено, що
відповідач сплачує аліменти у розмірі
1/6 частини доходу на утримання дочки
ОСОБА_7, інших стягнень за виконавчими
листами не має.

Згідно ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає
справу в межах заявлених позовних
вимог і на підставі доказів сторін,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.199 СК України
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Суд не погоджується з доводами
відповідача у судовому засіданні щодо
домовленості між батьками про сплату
аліментів на утримання повнолітнього
сина у розмірі 500 грн щомісячно,
оскільки з пояснень сторін та
матеріалів справи не підтверджено, що
така домовленість існувала.

Таким чином суд дійшов висновку, що
доводи відповідача про те, що він
перебуває у скрутному матеріальному
становищі через покладення на нього
обов'язку сплачувати аліменти на
утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі 1/6
частини доходу, опіка над недієздатним
братом ОСОБА_8, який проживає окремо -
АДРЕСА_1, перебуває на обліку у
Дзержинському ПФУ, при цьому отримує
пенсію по інвалідності - 1049.00 грн,
проживання з матір`ю, яка також отримує
пенсію за віком - 1194.43 грн, наявність у
нього хронічних захворювань, які
потребують лікування, не є такими, що
дають суду підстави вважати, що
відповідач не може надавати сину
матеріальну допомогу у розмірі 1/6
частини доходу.

Також доводи відповідача щодо
добровільної сплати у майбутньому
аліментів та інших витрат сину не є
підставою для звільнення від сплати
аліментів у зв'язку з навчанням дитини.

Таким чином, перевіривши доводи та
заперечення сторін щодо заявлених
позивачем вимог про стягнення
аліментів на утримання дитини, яка
продовжує навчання, з підстав,
наведених в позовній заяві, та
досліджених у судовому засіданні
доказів, суд дійшов висновку, що
відповідач не надав доказів, як це
передбачено ст.60 ЦПК України, в
підтвердження заперечень, які можуть
бути підставою для встановлення умов,
що відповідач не може надавати
матеріальну допомогу.

У відповідності до ст. 199 СК України,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв`язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов`язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Вирішуючи питання про задоволення
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача понесених витрат на оплату
правової допомоги, суду керується
вимогами ст. 79 ЦПК України, відповідно
до якої витрати на правову допомогу,
відносяться до витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
ґрунтується на вимогах ст. 199 СК України
та підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 198, 199,200 СК України, ст.
10, 11, 88, 169, 209, 212, 214-215, 367 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання, третя особа ОСОБА_4 -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
аліменти в розмирі 1/6 частини його
заробітної плати (доходів) щомісячно,
починаючи з 04 грудня 2013 року, на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до 28 червня 2014 року, за
умови навчання у навчальному закладі,
на користь ОСОБА_1.

Рішення в частині стягнення аліментів
в межах суми платежу за один місяць
вступає в законну силу негайно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати на правову допомогу в сумі 600
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить держави
судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: О. Н. Борис