Справа №295/1701/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м.
Житомира в складі:

Головуючого-судді Болейко А.П.

при секретарі - Слончак А.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Житомира
цивільну справу за позовом ВАТ
"Житомирський завод хімічного волокна"
до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання ордеру на житло
недійсним та виселення з квартири
АДРЕСА_1, -

В С Т
А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом. Зазначив, що 21.04.2010 року ОСОБА_1
отримав ордер № 583 на квартиру АДРЕСА_1
виписаного ВАТ «ЖЗХВ» з порушенням
житлового законодавства. В цей ордер
вписані як члени його сім'ї: дружина
ОСОБА_2 та його повнолітні діти: син
ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_4

Як наймачі сім'я ОСОБА_3 -
недобросовісні, мають борг по
квартплаті за 18 місяців. Ними ж
зроблено перепланування квартири в
тому числі несущої її частини будинку.
Беручи до уваги, що квартира
знаходиться на першому поверсі, то такі
зміни можуть привести до тяжких
наслідків обвалу будинку.

Ордер № 583 від 24.04.2010р. виписаний ВАТ
«ЖЗХВ» з порушенням вимог ст. 52 ЖК
України, згідно якої «Жилі приміщення в
будинках відомчого житлового фонду
надаються громадянам за спільним
рішенням адміністрації і
профспілкового комітету підприємства,
затвердженим виконавчим комітетом
міської Ради народних депутатів, а у
випадках передбачених Радою Міністрів
СРСР, - за спільним рішенням
адміністрації і профспілкового
комітету з наступним повідомленням
виконавчому комітетові відповідної
Ради народних депутатів про надання
жилих приміщень для заселення».
Враховуючи зазначене, а також ст. 59 ЖК
України, зловживання службовими
особами ВАТ «ЖЗХВ» просить позовні
вимоги задовольнити.

Представник позивача - Терлецький М.Д.
у судовому засіданні просив позов
задовольнити повністю. Зазначив, що
підставою для виселення є ст. 116 ЖК
України.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав повністю. Просив відмовити у
його задоволенні. Пояснив, що з квітня
2010 року проживає у АДРЕСА_1, на підставі
ордера, який йому видано. Ще не встиг
приватизувати квартиру. На теперішній
час заборгованості по квартирній платі
не має. 01.04.2014 року до його квартири
прийшов ОСОБА_6, який є начальником ЖЕД,
якого він впустив до квартири. Останній
оглянув квартиру щодо перепланування.
Ніякого акту на підпис йому не давав.
Була з ОСОБА_6, ще якась людина, яку він
не знає, але до квартири вона не
заходила. Вказав, що з кімнати на балкон
були двері та вікно. Він двері убрав та
заклав їх повністю цеглою, залишивши
лише вікно. На кухні було вікно шириною
90 см., яке виходило на балкон, замість
якого він поставив двері шириною 70 см.,
заклавши повністю по бокам вільний
простір цеглою до перемички, що зверху
була над вікном, яку не чипав. Вважає, що
це не є переплануванням квартири,
дозволи на дані роботи він не
отримував.

Треті особи просили суд в задоволенні
позову відмовити повністю. При цьому
ОСОБА_2 вказала, що в їх будинку понад 60 %
мешканців мають такі зміни в квартирах
щодо заміни вікон на двері при виході
на балкон.

Заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача та
третіх осіб, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
даний позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2010 року ОСОБА_1
отримав ордер № 583 на квартиру АДРЕСА_1
виписаного ВАТ «ЖЗХВ» в якій проживає з
дружиною ОСОБА_2 та його повнолітніми
дітьми: сином ОСОБА_3 і дочкою ОСОБА_4

Відповідно рішення Апеляційного суду
Житомирської області від 25.08.2005 року,
яке набрало законної сили за ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та їх дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4
визнано право на користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Приписами ч. 2 ст. 59 ЖК України
передбачено, що вимогу про визнання
ордера недійсним може бути
заявлено протягом трьох років з дня
його видачі.

Позивач в позові зазначив, що 21.04.2010
року відповідач отримав ордер № 583 на
квартиру АДРЕСА_1. Проте з даним
позовом позивач звернувся до суду лише
30.01.2014 року, пропустивши 3-х річний строк
на звернення до суду, встановлений ч. 2
ст. 59 ЖК України. Заяв про поновлення
строків суду не заявлялось. Тому
позовна вимога про визнання оспореного
ордеру недійсним заявлено поза межами
встановленого строку і не підлягає
задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його
не за призначенням, або
систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними,
виселення винних на вимогу наймодавця
або інших заінтересованих осіб
провадиться без надання іншого
жилого приміщення.

Суду доказів про те, що відповідач
та члени його сім»ї систематично
руйнують чи псують жиле приміщення або
використовують їх не за призначенням
не надано, і тому позовна вимога
позивача про виселення також
задоволенню не підлягає.

Крім того, представлений
представником позивача суду акт від
01.04.2014 року підписаний головою комісії
з питань перевірки самовільної
перебудові конструкцій будинку
АДРЕСА_1, суд не може взяти за основу,
так як відомості які в ньому викладені
не вказують на систематичне руйнування
чи псування квартири або використання
його не за призначенням. До того ж суду
не надано розпорядження № 6 від 25.03.2014
року, керуючись санацією ВАТ «ЖЗХВ» та
інших документів, які б підтвердили те,
що призначена комісія з питань
перевірки самовільної перебудові
конструкцій будинку АДРЕСА_1, її
повноваження та хто в неї входить і
згідно яких нормативно - правових
документів керуючим санацією
призначено дану комісію.

Разом з тим, доказів про те, що
голова комісії ОСОБА_6 та члени комісії
є відповідними фахівцями, експертами в
галузі будівництва та дають заключення
в акті про те, що відповідач послабив
конструкцію будинку суду не надано
також.

Доводи відповідача про те, що
окрім ОСОБА_6 01.04.2014 року в квартиру
ніхто не заходив, проте підписано акт
окрім останнього ще двома членами
комісії, представник позивача в
судовому засіданні не спростував і
тому суд вважає даний акт формальним,
оскільки згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню.

Інші доводи позивача не дають
підстав для задоволення позову та суд
вважає їх безпідставними.

У відповідності до вищезазначених
обставин справи та норм законодавства
вимоги позивача є безпідставними, а
тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212-215,
218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ВАТ
"Житомирський завод хімічного волокна"
до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання ордеру №583 від
24.04.2010 року виданого ОСОБА_1 і членам
його сім`ї на житло недійсним та
виселення їх з квартири АДРЕСА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: