Справа № 2/251/850/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2014 року Калінінський районний суд
м. Горлівки Донецької області

у складі :головуючого судді : Жуковій
О.Є.

при секретарі : Андрєєвому А.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Горлівки
справу за позовом Повного Товариства
«ЛОМБАРД ДОКРЕДИТ ТОВАРИСТВО З
ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ
«ІНТЕР-РІЕЛТІ» І КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1
про визнання правочину недійсним та
відшкодування завданих збитків,

В С Т А Н О В И В :

ПТ «ЛОМБАРД ДОКРЕДИТ ТОВАРИСТВО З
ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ
«ІНТЕР-РІЕЛТІ» І КОМПАНІЯ» звернулося
до суду із даним позовом до ОСОБА_1 про
визнання недійсним правочину та
відшкодування завданих збитків .
Вимоги обгрунтовують тим, що 17.11.2012 року
між позивачем та ОСОБА_1 були укладені
договори фінансового кредиту №
ДОН004933066 , ДОН004933062, ДОН004933061 .
Відповідно до умов вказаних договорів
відповідач передав позивачу у якості
закладу вироби з золота та срібла , та
повинен був повернути позивачу у
визначений в договорах строк суми 480
гривень, 8,66 гривень, 2289,73 гривень, а
всього 2 778,39 гривень . Зазначені вироби
виявились здобутими злочинним шляхом
та 18.11.2012 р. були вилучені
правоохоронними органами. Оскільки
відповідач замовчав відомості про
належність заставного майна, ввівши їх
в оману, просять з цих підстав стягнути
з відповідача збитки за договорами у
подвійному розмірі в сумі 5556,78 гривень ,
та 3% річних від простроченої суми - 83,34
гривень.

Представник позивача надав до суду
клопотання про розгляд справи у його
відсутність, наполягав на задоволенні
позову.

Відповідач ОСОБА_1 , який відбуває
покарання в Донецькій ВК № 124 , був
повідомлений про час та місце слухання
справи на підставі ч.6 ст. 76 ЦПК України,
в наданій до суду заяві позов не визнав,
вказавши, що за вчинений злочин він вже
відбуває покарання.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню за наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
17.11.2012 р. між ПТ «ЛОМБАРД ДОКРЕДИТ
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНТЕР-РІЕЛТІ» І
КОМПАНІЯ» і ОСОБА_1 укладено договори
про надання фінансового кредиту та
застави ДОН004933066 , ДОН004933062, ДОН004933061 в
розмірі 480 гривень, 8,66 гривень, 2289,71
гривень відповідно строком до 17.11.2012
року (а.с. 7-8,9-10,11-12), на виконання умов
яких відповідач передав позивачу
вироби, а саме ланцюг 585 проби вагою 1,95
грам , срібну каблучку 875 проби вагою 2,28
грам , хрест 583 проби вагою 1,2 грам та
ланцюг 583 проби вагою 8,02 грам .

В п. 5 зазначених договорів, укладених
між сторонами зазначено, що
позичальник гарантує, що він є
власником предмета застави та
уповноважений ним розпоряджатися.

Як вбачається з матеріалів справи 18
листопада 2012 року золоті та срібні
вироби за спірними договорами були
вилучені слідчим СВ Калінінського РВ (
а.с.13,14).

Вироком Калінінського районного суду
м. Горлівки від 15 лютого 2013 року
підтверджується, що ОСОБА_1 було
засуджено за ч.3 ст. 185 КК України, а саме
за таємне викрадення майна належного
ОСОБА_2, а саме: ланцюга 583 проби вагою
8,02 грам , золотого хреста 583 проби
вагою 1,2 грам , срібної каблучки 875
проби вагою 2,28 грам.

Згідно з ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

За змістом ст. 230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього
Кодексу), такий правочин визнається
судом недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування. Сторона, яка застосувала
обман, зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

Як роз"яснено у п. 20 Постанови Пленуму
ВСУ "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними " від 06.11.2009 р. №9
правочин визнаєтья вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. На відміну від помилки,
ознакою обману є умисел у діях однієї
зі сторін правочину. Наявність умислу в
діях відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

Надані докази при їх належній оцінці
вказують на те , що ОСОБА_1 навмисно
ввів позивача в оману, що він є
власником предмета застави і
повноважний розпоряджатися ним. Даний
факт підтверджується постановою про
провадження виїмки та протоколом
виїмки, а також вироком суду , а тому
наявні підстави стверджувати, що
договори, укладені між сторонами є
недійсними.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов"язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов"язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користування майном, виконаній роботі,
наданій послузі, відшкодувати вартість
того, що одержано, за цінами, які
існують на момент відшкодування.

Правові наслідки, передбачені ч.ч. 1, 2
цієї статті, застосовуються, якщо
законом не встановлені особливі умови
їх застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з ОСОБА_1 слід стягнути прямі завдані
збитки у подвійному розмірі, згідно ч. 2
ст. 230 ЦК України, а саме 5556,78 грн. (з
наступного розрахунку 480грн. +8,66грн.
+2289,71 грн. кредиту х 2).

Разом з тим, вимоги в частині стягнення
з відповідача 3% річних задоволенню не
підлягають, оскільки вимоги ст. 625 ЦК
України не можуть застосуватися до
наслідків недійсного правочину.

Керуючись ст.ст.203, 215, 230 ЦК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Повного
товариства Повного Товариства
«ЛОМБАРД ДОКРЕДИТ ТОВАРИСТВО З
ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ
«ІНТЕР-РІЕЛТІ» І КОМПАНІЯ» збиткі в
сумі 5 556 ( п»ять тисяч п»ятсот п»ятдесят
шість) гривень 78 копійок, судовий збір
243 ( двісті сорок три) гривні 60 копійок .

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-
денний строк апеляційної скарги.

Суддя:
О.Є. Жукова