Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" листопада 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Батченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення у квартиру АДРЕСА_1.

Вимоги мотивує тим, що він є власником 9/10 частки квартири АДРЕСА_1, відповідачці, яка є його матір»ю, на праві власності належить решта 1/10 частини квартири.

Проте він не має змоги мешкати у спірному житловому приміщенні, оскільки його мати встановила нові дверні замки та не допускає його там проживати. Натомість у квартирі на даний час проживають невідомі йому люди, які повідомляють, що орендують житло на що він згоди не надавав.

Мирним шляхом вирішити питання не має можливості, так як відповідачка на контакт не йде та згодом вияснилося, що всіма справами по оренді квартири в інтересах матері займався її рідний брат ОСОБА_4, який погрожував йому та не хоче шукати консенсус по даному питанню.

У зв»язку із порушенням його права власності він звертався до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи.

На даний момент він не забезпечений іншим житлом де міг би проживати, знімати квартиру змоги не має, через що звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.

В подальшому позивачем була подана заява про вселення із зазначенням відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, вказавши при цьому, що остання переоформила належну їй 1/10 частину спірної квартири на ОСОБА_3, яка є його бабусею.

У зв»язку зі зміною вимог ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2014 року до участі у справі було залучено у якості співвідповідача ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач підтримав заяву з уточненими вимогами та обставини, викладені в позові, пояснив, що на даний час мешкає у м. Боярка, іншого житла, окрім спірного, він не має, з відповідачами наявні конфлікти з приводу проживання у квартирі АДРЕСА_1, доступу до якої він не має, намагався вселитися у свою квартиру ще півтора роки тому, однак там змінений замок та живуть квартиранти з дозволу його дядька, якого відповідачка ОСОБА_3 підтримує, пояснюючи, що дядьку потрібні гроші. Він хоче мешкати у м. Києві де працювати та навчатися.

Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв"язку з чим суд, з урахуванням думки позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Двадцятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № 4-3028, позивач є власником 9/10 частини квартири АДРЕСА_1, 1/10 частина квартири належала на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 5).

Відповідно договору дарування від 18.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого у реєстрі за № 1440, ОСОБА_2 подарувала належну їй 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 на користь відповідачки ОСОБА_3

Отже спірна квартира належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачці ОСОБА_3 У зв»язку з цим належним відповідачем у справі являється ОСОБА_3 У частині вимог до відповідачки ОСОБА_2, яка попередньо була співвласником житла, слід відмовити.

Згідно довідки ЖБК «Конструктор-2» від 23.09.2014 р. № 673, у спірній квартирі зареєстровані сторони по справі (а.с. 23).

Позивач подавав до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві заяву від 11.03.2014 р. з приводу неможливості користування належною йому квартирою у зв»язку з проживанням там сторонніх осіб, які орендують житло без його відома (а.с. 6).

Допитаний в суді свідок ОСОБА_6 пояснив, що позивач є його сином, а відповідачка ОСОБА_3 бабусею позивача, у спірну квартиру ОСОБА_1 не може вселитися, оскільки там мешкають квартиранти, яким житло в оренду здав син відповідачки ОСОБА_3 Він з ОСОБА_1 приїжджав у квартиру АДРЕСА_1 у кінці 2012 року, у 2013 році та 02.11.2014 р., однак у квартиру попасти не змогли, ключів від свого житла позивач не має, зі слів сусідів у спірній квартирі проживають орендарі по даний час, відповідачі заперечують, щоб ОСОБА_1 вселявся у спірне житлове приміщення, позивач живе з матір»ю ОСОБА_2 з якою має конфлікти.

Отже, судом встановлено, що позивач не має ключів від квартири АДРЕСА_1, 9/10 часток якої належить йому на праві власності, з пояснень позивача та свідка, у спірній квартирі проживають орендарі, співвласник квартири - відповідачка ОСОБА_3 доступу до житла ОСОБА_1 не надає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою. У спростування зазначеного будь-яких доказів з боку відповідачки суду не надано.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до

суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено

права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

Враховуючи зазначене, позов про вселення ОСОБА_1 у належну йому на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316 - 319, 321, 325, 356, 379, 382, 383, 386 ЦК України, ст. 155 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 88, 169, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дніпровського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя