АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів: Поліщук
Н.В., Шкоріної О.І.

при секретарі:
Луцькій Л.С.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3, на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 22 травня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання незаконними
нотаріальних дій, атів та відмови у
вчиненні нотаріальної дії, -

Справа №752/3021/2014 № апеляційного
провадження:22-ц-796/8771/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. В С Т А Н О В И Л
А:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання незаконними нотаріальних
дій.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її чоловік ОСОБА_10 Після його смерті
позивач звернулася до приватного
нотаріуса КМНО ОСОБА_6 із заявою про
прийняття спадщини у зв'язку з чим була
заведена спадкова справа.

25 квітня 2013 року на підставі наказу ГУЮ
у м. Києві № 229/6 приватним нотаріусом
КМНО ОСОБА_4 в порядку заміщення
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6 було
прийнято спадкову справу, після чого
відповідач надіслав позивачу листи, в
яких, зокрема повідомив про передачу
спадкової справи та видачу на ім'я
позивача свідоцтв про право власності
на частку в спільному майні подружжя.

12 червня 2013 року позивач звернулася до
нотаріуса з заявою видати їй свідоцтво
про право власності на частку в
спільному майні подружжя щодо об'єктів
нерухомого майна, проте відповідач
повідомив її про те, що він віддав ці
свідоцтва її сину ОСОБА_7, який діяв в її
інтересах на підставі довіреності від
27 березня 2012 року, посвідченої
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 за
реєстровим номером 450, якою позивач
уповноважила ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на
оформлення грошових рахунків в
банківських установах.

Ознайомившись з копією довіреності,
яку надав відповідач, позивач помітила,
що у довіреність внесені зміни
(виправлення та дописки). В той же день
позивач подала заяву про видачу
дублікатів цих свідоцтв про право
власності на частку у спільному майні
подружжя в зв'язку з фактичною втратою
останніх. Дана заява була прийнята
нотаріусом та зареєстрована, проте
видавати дублікати він відмовився,
посилаючись на багато сумнівних
причин.

19 червня 2013 року позивач отримала лист
про те, що приватний нотаріус вважає
недоцільним видавати дублікати
свідоцтв про право власності у
спільному майні подружжя у зв'язку з
тим, що оригінали знаходяться у її сина
ОСОБА_7, які ним будуть передані матері
за першою вимогою, про що ОСОБА_7 подав
відповідну заяву 12 червня 2013 року.
Пізніше стало відомо, що ОСОБА_7 15
червня 2013 року заволодів спадковим
майном на підставі підробленої
довіреності від 2005 року. Також після
ознайомлення з матеріалами спадкової
справи з'ясувалося, що свідоцтва про
право власності позивача були видані
були видані ОСОБА_8 на підставі заяв та
довіреності, в яку приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_6 незаконно були
внесені зміни.

Вважає, що дії приватного нотаріуса
КМНО ОСОБА_4 та його відмова у вчиненні
нотаріальної дії є незаконними,
оскільки останній розумів те, що
допоміг заволодіти свідоцтвами про
право власності за довіреністю, в яку
були внесені зміни, стороннім особам,
які не ставили собі за мету передати їх
законному власнику майна на підставі
того, що видані свідоцтва були ОСОБА_8, а
на час звернення матері вже
знаходились у іншої особи ОСОБА_7, а не у
законного власника, що означає їх
втрату для останнього.

За таких підстав, позивач просила
визнати незаконними нотаріальні дії та
акти приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_4
про прийняття від ОСОБА_8 на підставі
довіреності від 27 березня 2012 року,
посвідченої приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_6 за реєстровим номером 450, та
реєстрації у книзі обліку та
реєстрації спадкових справ заяв про
видачу на ім'я ОСОБА_3 свідоцтв про
право власності на частку в спільному
майні подружжя, зокрема:

- заяви за реєстровим № 21 від 21 травня
2013 року на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3
та 1/2 частину від 12/100 частин квартири
АДРЕСА_2;

- заяви за реєстровим № 22 від 22 травня
2013 року на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1
та 1/2 частину житлового будинку
АДРЕСА_4;

- заяви за реєстровим № 28 від 10 червня
2013 року на 1/2 частину земельної ділянки,
площею 0,1412 га, розташованої в АДРЕСА_4.

Також позивач просила визнати
незаконними нотаріальні дії
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_4 щодо
видачі на ім'я ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_8,
який діяв на підставі довіреності від 27
березня 2012 року, посвідченої приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_6 за реєстровим
номером 450, наступних свідоцтв про
право власності у спільному майні
подружжя, зокрема:

- свідоцтва за реєстровим номером 1202
від 21 травня 2013 року на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_3;

- свідоцтва за реєстровим номером 1206
від 21 травня 2013 року на 1/2 частину від
12/100 частин квартири АДРЕСА_2;

- свідоцтва за реєстровим номером 1213
від 22 травня 2013 року на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1;

- свідоцтва за реєстровим номером 1217
від 22 травня 2013 року на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_4;

- свідоцтва за реєстровим номером 1459
від 10 червня 2013 року на 1/2 частину
земельної ділянки, площею 0,1412 га, в
АДРЕСА_4.

Крім того, позивач просила визнати
незаконними нотаріальні дії
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_4 щодо
державної реєстрації прав власності у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, зазначеного у п.п. 2.1-2.5
нерухомого майна, а також визнати
незаконною відмову у вчиненні
нотаріальної дії приватного нотаріуса
КМНО ОСОБА_4 щодо видачі дублікатів
свідоцтв про право власності у
спільному майні подружжя ОСОБА_3 на
підставі письмової заяви за реєстровим
номером 1491 від 12 червня 2013 року.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 22 травня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнати незаконною відмову приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 у вчиненні
нотаріальної дії щодо видачі
дублікатів свідоцтв про право
власності у спільному майні подружжя
ОСОБА_3 на підставі її письмової заяви
за реєстровим номером 1491 від 12 червня
2013 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представником позивача ОСОБА_2, який
діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_3, подано апеляційну
скаргу, в якій він просить скасувати
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 22 травня 2014 року у
цивільній справі № 752/3021/14-ц в частині
відмови у задоволенні позовних вимог,
та увалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивача,
посилаючись на те, що рішення прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, суд, приймаючи
рішення, неповно та неправильно
з'ясував та встановив усі обставини,
які мають значення для справи, не
сприяв повному, об'єктивному та
неупередженому її розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3,
підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач приватний нотаріус КМНО
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином (а.с.84), а
тому колегія суддів вважає можливим
розглянути справу за його відсутності
у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_10, що підтверджується даними
свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1,
виданого 18 травня 2011 року відділом
реєстрації смерті у м. Києві, (а.с. 6 сп.
справи).

29 вересня ОСОБА_3, як спадкоємиця першої
черги, звернулася до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою
про прийняття спадщини після смерті
свого чоловіка ОСОБА_10 у зв'язку з чим
була заведена спадкова справа № 12/2011.
(а. 11 сп. справи).

З матеріалів справи вбачається, що
спадкоємцями першої черги ОСОБА_10
також є його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_7, які
також звернулися із заявами про
прийняття спадщини, (а.с. 4,15 сп. справи).

08 жовтня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6 з
заявою, в якій повідомила, що вона
відмовляється від належного їй
спадкового майна та просить видати їй
свідоцтво про право власності на
частку у спільному майні подружжя, (а. с.
52 сп. справи).

27 березня 2012 року приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 посвідчила довіреність
від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_8 та
ОСОБА_7, яка містить дописки та
закреслені слова, застережені
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 (а. с.
151 сп. справи).

На підставі вказаної довіреності
ОСОБА_8 28 березня 2012 року в інтересах
ОСОБА_3 звернувся до приватного
нотаріуса КМНО ОСОБА_6 із заявою про
видачу свідоцтва про право власності
на частку у спільному майні подружжя на
ім'я ОСОБА_3 (а. с. 150 сп. справи).

25 квітня 2013 року на підставі наказу №
229/6 Головного управління юстиції у м.
Києві «Про зупинення нотаріальної
діяльності приватного нотаріуса КМНО
ОСОБА_6» в порядку заміщення згідно з
договором про заміщення приватного
нотаріуса та Актом № 1
приймання-передавання документів
нотаріального діловодства приватний
нотаріус КМНО ОСОБА_4 прийняв спадкову
справу № 12/2011 щодо майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10

21 травня 2013 року до приватного
нотаріуса КМНО ОСОБА_4 звернувся
ОСОБА_8, який діяв в інтересах ОСОБА_3 на
підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 27
березня 2012 року за реєстровим номером
450, з заявою про видачу на її ім'я
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя, (а.с.
195 сп. справи)

23 травня 2013 року ОСОБА_7 подав заяву про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом та оригінал заповіту,
посвідченого Кохан М.М., секретарем
виконкому Березанської міської Ради
народних депутатів Баришпільського
району Київської області 29 жовтня 1993
року, зареєстрованого в реєстрі за № 341.
Перевіривши реєстрацію зазначеного
заповіту в Спадковому реєстрі,
відповідач видав відповідні свідоцтва.

31 травня 2013 року поштою відповідачем
було отримано заяву ОСОБА_2 з вимогою
призупинити видачу спадщини за
заповітом щодо майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 (а. 393 сп. справи)

Листом від 01 червня 2013 року відповідач
повідомив про призупинення видачі
свідоцтва за заповітом на 10 днів та
роз'ясненнями дій щодо цього питання,
зокрема вказав, що єдиною підставою для
повного зупинення видачі таких
свідоцтв може бути лише відповідне
рішення суду про визнання заповіту
недійсним або ухвала суду про
забезпечення позову, з якої вбачалася б
заборона вчиняти відповідні
нотаріальні дії. (а.с. 395 сп. справи).

11 червня 2013 року ОСОБА_2 поштою
надіслав, відповідачу заяву, в якій
повідомив про подання ним до
Деснянського районного суду м. Києва
позовної заяви про визнання заповіту
недійсним, (а.с. 425 сп. справи)

17 червня 2013 року ОСОБА_8 в інтересах
ОСОБА_7 на підставі довіреності,
посвідченої приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_4 за реєстровим № 1497, звернувся до
відповідача із заявою про видачу на
його ім'я свідоцтва про право на
спадщину за заповітом.

В той же день відповідач видав на ім'я
ОСОБА_7 відповідні свідоцтва про право
на спадщину за заповітом.

12 червня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
відповідача із заявою про видачу
дублікатів свідоцтв про право
власності на частку в спільному майні
подружжя.

Листом від 17 червня 2013 року відповідач
відмовив у видачі вказаних дублікатів,
посилаючись на те, що це є недоцільним у
зв'язку з тим, що оригінали вказаних
свідоцтв знаходяться у ОСОБА_7 (а.с. 19)

Звертаючись до суду з даним позовом,
ОСОБА_3 посилалась на те, що дії
відповідача суперечать ст.ст. 47, 51 та ст.
53 Закону України «Про нотаріат»,
оскільки ОСОБА_8 діяв на підставі
довіреності, в яку були внесені
беззастережені виправлення.

Стаття 237 ЦК України визначає
представництво як правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.
Особливістю відносин представництва є
те, що вони виникають та існують в
інтересах особи, яка добровільно
надала іншій особі право вчинити
певний перелік дій, які вона
заздалегідь схвалює. Правочин,
вчинений представником, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки лише для особи, яку він
представляє.

Відповідно до ч.1 ст.244 ЦК України
представництво, яке ґрунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю.

Згідно з ч.3 ст. 244 ЦК України
довіреністю є письмовий документ, що
видається однією стороною іншій особі
для представництва перед третіми
особами.

Довіреність на вчинення правочину
представником може бути надана особою,
яку представляють (довірителем),
безпосередньо третій особі.

Відмовляючи в задоволенні позову в цій
частині, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, оскільки дії
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6 щодо
внесення доповнень та закреслення слів
у вказаній довіреності позивачем не
оспорювалися,.

Статтею 8 Закону України «Про нотаріат»
визначено, що довідки про вчинення
нотаріальних дій та копії документів,
що зберігаються у нотаріуса, видаються
нотаріусом виключно фізичним та
юридичним особам, за дорученням яких
або щодо яких вчинялися нотаріальні
дії.

Відповідно до ст.53 цього ж Закону, у
разі втрати документа, посвідченого
або виданого нотаріусом за письмовою
заявою осіб, перелічених в ч.2 ст.8
Закону видається дублікат втраченого
документа.

Відповідно до п.29 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції № 20/5 від
03.03.2004 р., у разі втрати або зіпсування
документа, посвідченого або виданого
нотаріусом, за письмовою заявою осіб,
за дорученням яких, або щодо яких
вчинялася нотаріальна дія, державним
нотаріусом державного нотаріального
архіву видається дублікат
утраченого або зіпсованого документа.

Підстави для відмови у вчиненні
нотаріальної дії, передбачені ст. 49
Закону України «Про нотаріат».

Позивач є особою, щодо якої вчинялася
нотаріальна дія видача свідоцтва про
право власності на частку в спільному
майні подружжя. Звернення позивача про
видачу їй дублікатів викликане тим, що
вона не має оригіналів свідоцтв, а її
син, відносно якого також вчинялася
нотаріальна дія, не бажає повертати їй
вказані свідоцтва.

Таким чином, штучно створена ситуація,
яка позбавляє позивача виконати
будь-які дії щодо можливості
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю.

Між тим, ст.53 Закону України «Про
нотаріат» і пункт 29 Інструкції не
передбачають, що видача дубліката
можлива лише за заявою всіх осіб, щодо
яких вчинялася нотаріальна дія і
неможлива за заявою лише однієї особи,
щодо якої вчинялася нотаріальна дія.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
незаконність відмови нотаріуса у
видачі дублікатів свідоцтв про право
власності.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності
підстав для часткового задоволення
позовних вимог відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин, застосовані
правильно.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 22 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: