Справа № 380/162/14 Головуючий у І
інстанції Лісовенко П.І.Провадження №
22-ц/780/2923/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 56
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Касьяненко Л.І., Верланова С.М.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Тетіївського районного суду
Київської області від 17 березня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, яка була
завдана спадкодавцем,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду
з позовом, в якому просила стягнути з
відповідачки ОСОБА_2 на її користь
матеріальну шкоду в сумі 12120,07грн. та
моральну шкоду в сумі 48000грн. Свої
позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
вироком Тетіївського районного суду
Київської області ОСОБА_4 визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за
порушення Правил дорожнього руху
України, які призвели до
дорожньо-транспортної пригоди,
внаслідок якої здійснено наїзд на
пішохода- її чоловіка ОСОБА_5, який від
отриманих тілесних ушкоджень помер на
місці ДТП. Крім того, даним вироком було
зобов'язано стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 12 120,07 грн. матеріальної
шкоди та 48 000грн. моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової
палати з розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Київської області
від 25.09.2013 року вирок Тетіївського
районного суду щодо ОСОБА_4 скасовано, а
кримінальне провадження закрито, в
зв'язку зі смертю засудженого.
Посилаючись на ст.. 1231 ЦК України, яка
встановлюї обов»язок спадкоємців
відшкодувати майнову та моральну
шкоду, яка була завдана спадкодавцем,
просила стягнути вказану шкоду з
відповідачки ОСОБА_2, як спадкоємиці
ОСОБА_4

В судовому засіданні
позивачка та її представник позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та
просили їх задовольнити.

Представник відповідача
позовні вимоги визнав частково, а саме
визнає позовні вимоги в частині
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 12120,07грн., проти позовних вимог
щодо відшкодування моральної шкоди
заперечував.

Рішенням Тетіївського районного
суду від 17 березня 2014 року позов
задоволено у повному обсязі, вирішено
питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просила скасувати рішення суду в
частині відшкодування позивачці
моральної шкоди, ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову в
цій частині позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч.1, ч.4 ст.61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Вирок у кримінальному провадженні,
що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов»язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст..1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст..1231 ЦК України до
спадкоємця переходить обов»язок
відшкодувати майнову шкоду (збитки),
яка була завдана спадкодавцем.

До спадкоємця переходить обов»язок
відшкодування моральної шкоди,
завданої спадкодавцем, яке було
присуджено судом зі спадкодавця за
його життя.

Частиною 4 ст.1231 ЦК України визначено,
що майнова та моральна шкода, яка була
завдана спадкодавцем, відшкодовується
спадкоємцями у межах вартості рухомого
чи нерухомого майна, яке було одержано
ним у спадщину.

По справі встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, керуючи
автомобілем ВАЗ 21140, рухаючись на
автодорозі Тетіїв-Росішки в напрямку м.
Тетіїв, спричинив наїзд на ОСОБА_5 -
чоловіка позивачки. В результаті
завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_5
помер на місці.

Вироком Тетіївського районного
суду Київської області ОСОБА_4, який
грубо порушив п.п.1.3, 1.5, 2.3б, 1.10,12.1 Правил
дорожнього руху, які призвели до ДТП
при якій, він здійснив наїзд на
пішохода ОСОБА_5 і який від отриманих
тілесних ушкоджень помер на місці
дорожньої пригоди, визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.286 КК України та призначено йому
покарання за ч.2 ст.286 КК України у
вигляді п»яти років позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на два
роки. В силу ст.,75 КК України ОСОБА_4
звільнено від відбуття покарання з
іспитовим строком на два роки. Стягнуто
з засудженого на користь ОСОБА_3
12120,07грн. матеріальної шкоди та 48000грн.
моральної шкоди. (а.с.5).

25.09.2013 року ухвалою колегії
суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Київської області вирок Тетіївського
районного суду щодо ОСОБА_4 скасовано, а
кримінальне провадження закрито, в
зв'язку зі смертю засудженого ОСОБА_4 з
підстав п.5 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.6-7).

Судом встановлено, що у зв»язку зі
смертю ОСОБА_4 Тетіївською державною
нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_2
було відкрито спадкову справу №388/2013
року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4, який на день відкриття спадщини
проживав в АДРЕСА_1. (а. с.23-24).

Згідно довідки з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, щодо
об'єкта нерухомого майна серії ІР №621100
встановлено, що за ОСОБА_4 у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
відомості відсутні (а.с.47).

З довідки з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, щодо
об'єкта нерухомого майна серії ІР №621101
встановлено, що будинок АДРЕСА_1
належить ОСОБА_2, згідно договору
дарування від 03.07.2013 року (а.с.46).

Згідно довідки ВДАІ Тетіївського РВ
ГУ МВС України у Київській області від
11.03.2014 року автомобіль ВАЗ 21114,
державний номерний знак НОМЕР_1
зареєстровано Ставищанським МРЕВ ДАІ
за адресою АДРЕСА_1 та належить гр.
ОСОБА_4 (а.с.48).

У ході розгляду справи представник
відповідачки ОСОБА_2 підтвердив той
факт, що вона є спадкоємицею померлого
ОСОБА_4, у визначені законом строки
звернулася до нотаріальної контори,
спадщина після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
батька відкрилася на автомобіль ВАЗ 21114
державний номерний знак НОМЕР_1, який їй
було повернуто як спадкоємиці ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 25.09.2013 року у зв»язку із закриттям
кримінального провадження,
пов»язаного зі смертю засудженого.

Відповідачка визнавала право
позивачки на матеріальне
відшкодування в сумі 12120,07 грн. та не
заперечувала проти задоволення
прозову в цій частині.

Задовольняючи позов у повному
обсязі, суд виходив з положень ст.ст.1218,
1231 ЦК України та дійшов висновку, що
оскільки відповідачка прийняла
спадщину після померлого ОСОБА_4, до неї
перейшов обов'язок відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду
потерпілій позивачці, яка була завдана
спадкодавцем у повному обсязі, а саме -
відшкодувати матеріальну шкоду в сумі
12120,07 грн. та моральну шкоду в розмірі
48000 грн.

Проте, з таким висновком суду у
повному обсязі погодитися не можна.

Як вже зазначалося, в силу ст.1231 ЦК
України до відповідачки, як
спадкоємиці ОСОБА_4, яка прийняла
спадщину після померлого, перейшов
обов»язок відшкодувати майнову шкоду
(збитки), яка була завдана спадкодавцем
та моральну шкоду.

В той же час, ч. 4 ст.1231 ЦК України
визначено, що майнова та моральна
шкода, яка була завдана спадкодавцем,
відшкодовується спадкоємцями у межах
вартості рухомого чи нерухомого майна,
яке було одержано ним у спадщину.

Як видно з матеріалів справи, після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця
ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно
останнього, яке складалося з
автомобіля ВАЗ 21114 державний номерний
знак НОМЕР_1. За даними Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
щодо об'єкта нерухомого майна серії ІР
№621100 встановлено, що за ОСОБА_4 на день
його смерті у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
відомості відсутні.

Посилання позивачки на те, що
відповідачка, з метою приховати майно
батька, переоформила на своє ім»я
належний останньому будинок не
заслуговує на увагу, оскільки
зазначений будинок було відчужено
останнім ще за життя і не відноситься
до спадщини, яку отримала спадкоємиця
померлого спадкодавця.

Доводи позивачки, що відповідачка
сховала автомобіль, що належав
спадкодавцеві, щоб не відшкодовувати
шкоду, є голослівними. На підтвердження
даних обставин будь-які докази
позивачка не надала.

В свою чергу, відповідачка, апелянт
по справі, вказувала, що у вересні 2013
року згідно ухвали апеляційного суду
Київської області, якою був скасований
вирок Тетіївського районного суду від
26.07.2013 року щодо ОСОБА_4 із закриттям
кримінального провадження у зв»язку зі
смертю останнього, автомобіль ВАЗ 21140,
рік випуску 2003, державний номер НОМЕР_1,
який зберігався на майданчику
тимчасового утримання транспортних
засобів Тетіївського РВ ГУ МВС України
в Київській області, був їй переданий
як спадкоємиці. Оскільки автомобіль
був в результаті ДТП пошкоджений і вона
на мала навиків управління, вона його
реалізувала за 16000 грн. без
реєстраційних процедур.

Вказані обставини позивачкою
відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК
України не спростовані, інші докази
щодо вартості спадкового автомобіля
остання не надала.

В силу положень ЦК України,
відповідачка, як спадкоємиця
померлого, зобов»язана відшкодувати
позивачці майнову та моральну шкоду,
завдану з вини спадкодавця, у межах
вартості рухомого чи нерухомого майна,
яке було одержано нею у спадщину. У
зв»язку з чим, суд, вирішуючи спір,
повинен був виходити саме з розміру
спадкового майна, зокрема, автомобіля
ВАЗ 21140, рік випуску 2003, державний номер
НОМЕР_1., який було успадковано
спадкоємцем ОСОБА_2 та реалізованого
останньою за 16 000,00 грн.

Беручи до уваги, що рішення суду
першої інстанції в частині
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 12 120,07 грн. не оскаржувалося, з
урахуванням обставин справи, колегія
вважає, що рішення суду в частині
відшкодування позивачці моральної
шкоди в сумі 48000 грн. не може бути
залишеним без змін, оскільки не
ґрунтується на вимогах закону та
матеріалах справи.

На думку колегії, рішення суду в цій
частині необхідно змінити, зменшивши
розмір моральної шкоди, що підлягає
відшкодуванню на користь позивачки з
48000 грн. до 3879,93 грн., виходячи з
фактичної вартості реалізованого
автомобіля у сумі 16000,00 грн., розміру
відшкодованої матеріальної шкоди у
сумі 12 120,07 грн. та залишкової суми 3879,93
грн., яка підлягає стягненню в межах
фактичної вартості успадкованого
майна в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

За таких обставин, керуючись ст..307,
309 ЦПК України, колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 17 березня 2014 року
змінити, зменшивши суму моральної
шкоди з 48 000,00 грн. до 3 879, 93 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: