Справа № 646/2070/13-ц
№ производства 2/646/47/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2014 року Червонозаводський районний
суд міста Харкова у складі:

Головуючого - судді Журавель
В.А.

При секретарі - Бікасовій
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3, про поділ спільного
майна подружжя

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду,
посилаючись на те, що з 06 серпня 1994 року
по 17 січня 2012 року перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
ОСОБА_2 В період шлюбу сторонами за
спільні грошові кошти було придбано
наступне майно: житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 вартістю
183 770 грн., автомобіль Mitsubishi Lanser №9, 2008
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, земельну ділянку,
морозильну камеру, пральну машину та
два телевізори, а всього майна на
загальну суму 203 770 грн. Враховуючи, що
сторони добровільно не вирішили
питання щодо розподілу спільного майна
після розірвання шлюбу, позивач просив
поділити вищезазначене майно,
виділивши йому у приватну власність 6/12
частин житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_2, з виплатою
відповідачці матеріальної компенсації
вартості 3/12 частин будинку та залишити
їй наступне майно: грошові кошти,
отримані від продажу земельної
ділянки, автомобіль Mitsubishi Lanser,
морозильну камеру, пральну машину та
два телевізори, стягнути з позивача на
користь відповідачки матеріальну
компенсацію 3/12 частин вартості
спірного житлового будинку.

23 липня 2013 року позивач уточнив
заявлені позовні вимоги та просив
виділити йому у особисту приватну
власність 6/12 частин житлового будинку
з надвірними будівлями АДРЕСА_2,
відповідачці виділити грошові кошти
від продажу земельної ділянки в сумі 33
200 грн., автомобіль Mitsubishi Lanser вартістю 80
000 грн., морозильну камеру вартістю 10196
грн., два телевізори вартістю 10 000 грн.,
стягнути з позивача на користь
відповідачки компенсацію різниці
вартості спільного майна подружжя в
розмірі 25 187 грн.

10 грудня 2013 року позивач ОСОБА_1 уточнив
заявлені позовні вимоги та просив
розподілити спільне майно, яке
складається з автомобілю Mitsubishi Lanser
вартістю 52 000 грн., земельної ділянки
вартістю 33 200 грн., морозильної камери
вартістю 10 196 грн. та двох телевізорів
вартістю 10 000 грн., а всього на загальну
суму 105 396 грн., та виділити відповідачці
морозильну камеру, два телевізори, 1 / 2
частину грошових коштів від продажу
земельної ділянки в сумі 16 600 грн., 1 / 2
частину грошових коштів від продажу
автомобілю Mitsubishi Lanser в сумі 26 000,
стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача
матеріальну компенсацію різниці
вартості спільного майна подружжя в
розмірі 52 698 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
повністю підтримав заявлені позовні
вимоги, надав судові аналогічні
пояснення. Додатково позивач пояснив,
що фактично шлюбні відносини між ним та
відповідачкою були зупинені у 2009 році у
зв'язку із різким погіршенням відносин
між подружжям. Після розірвання шлюбу
ОСОБА_2 прийняла рішення про продаж
земельної ділянки, яка була придбана
під час шлюбу. При цьому сторони
домовилися, що відповідачка отримує
грошові кошти від продажу земельної
ділянки та відмовляється від належної
їй частини житлового будинку. Але після
продажу земельної ділянки вона
відмовилася від домовленості щодо
житлового будинку. Позивач пояснив, що
грошових коштів від продажу земельної
ділянки він не отримував, а тільки
надав згоду, як один з подружжя, на його
продаж. Крім того, позивач пояснив, що
автомобіль Mitsubishi Lanser було продано
відповідачкою після розірвання шлюбу
без його згоди і коштів від продажу
автомобілю він також не отримував.
Морозильна камера та один з
телевізорів знаходяться у
користуванні відповідачки і він не
заперечує, щоб вони залишилися в неї із
стягненням половини вартості цього
майна. Маленький телевізор вартістю 4000
грн. позивач у 2010 році подарував своєму
старшому синові ОСОБА_4 на день
народження, тому не заперечував проти
його вилучення з спільного майна
подружжя.

Представник позивача адвокат ОСОБА_5
повністю підтримала заявлені позовні
вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення
позову заперечувала та пояснила
судові, що дійсно у 2012 році шлюб між нею
та позивачем було розірвано, але
декілька місяців після цього вони
проживали разом і намагалися поновити
свої подружні стосунки. Саме під час
такого примирення ними було продано
земельну ділянку, кошти від продажу
якої вони поділили навпіл, кожному по 15
00 грн. і кожний з них витратив свою
частину на власний розсуд. Також
відповідач підтвердила, що здійснила
продаж автомобілю Mitsubishi Lanser без згоди
позивача, оскілки вважає автомобіль
своєю особистою власністю, тому що
кошти на його придбання їй подарували
батьки. Також відповідач пояснила, що
на її утриманні знаходяться двоє
неповнолітніх дітей, які страждають
рядом хронічних та тяжких захворювань.
Отримуваних нею аліментів не вистачає
на утримання дітей, тому вона була
вимушена продати автомобіль у зв'язку
із необхідністю придбання для дітей
ліків та відповідного медичного
лікування.

Представник відповідача ОСОБА_6 проти
задоволення позову заперечувала та
пояснила судові, що грошові кошти на
придбання автомобілю Mitsubishi Lanser є її
особистою власністю, саме вона
подарувала їх своїй дочці ОСОБА_2 для
купівлі автомобілю, позивач участі в
придбанні автомобілю не приймав. Також
представник відповідача пояснила, що
позивач отримав половину вартості
земельної ділянки ще до підписання
договору купівлі-продажу, на
підтвердження чого поставив свій
підпис в цьому договорі. Також
представник відповідача пояснила, що
ОСОБА_2 морозильною камерою та
телевізором не користується.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_7 повністю підтримав заявлені
позовні вимоги. Додатково пояснив, що
фактично відповідач ОСОБА_2 протягом
останніх років не працює, оскільки її
діти потребують постійного догляду
внаслідок стану здоров»я, позивач
також не має постійного місця роботи,
тому сім»я фактично проживала за
рахунок коштів, які надавали батьки
відповідачки.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явилася, надала судові письмову
заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 1994
року. Рішенням Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 17 січня 2012
року шлюб між сторонами було розірвано
/ а. с. 6/. Від шлюбу сторони мають сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 / а. с. 59-60/.

В період шлюбу сторонами за спільні
грошові кошти було придбано наступне
майно : земельна ділянка площею 0,1500 га,
кадастровий номер :00:001:0028,
розташована в АДРЕСА_3 / а. с. 84/,
автомобіль Mitsubishi Lanser 1.6 Comfort, 2008 року
випуску, сірого кольору, реєстраційний
номер НОМЕР_1 / а. с. 39/, морозильна камера
Vestfrost вартістю 10 196 грн. / а. с. 44-45/, а
також телевізор Panasonik вартістю 6000 грн.

В ході судового засідання позивач
пояснив судові, що телевізор вартістю
4000 грн. він подарував старшому синові
на день народження, тому суд виключає
вказане майно з переліку майна, яке
підлягає розподілу.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
04 травня 2012 року ОСОБА_2 продала
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_3 за 33 200 грн., які вона отримала
особисто від покупця до підписання
договору / а. с. 84/.

Крім того, 09 липня 2013 року ОСОБА_2
здійснила продаж автомобілю Mitsubishi Lanser
ОСОБА_3 за 52 000 грн. / а. с. 105/.

Таким чином, загальна вартість
придбаного сторонами під час шлюбу
спільного майна становить 101 396 грн.

Відповідно до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини / навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо/ самостійного
заробітку / доходу/. Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 65 СК України
дружина та чоловік мають рівні права
на володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм
на праві спільної сумісної власності ,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Частина 1 ст. 70 СК України передбачає, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У зв'язку із чим суд приходить до
висновку, що сторони мають рівні права
на володіння спільним майном, яке було
придбано ними в період перебування у
шлюбу, тобто кожний з них має право на
майно на суму 50 698 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України
за рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

При розгляді цього спору судом
встановлено, що сторони мають двох
неповнолітніх дітей, на утримання яких
рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 08 лютого 2013 року з
ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 1200
грн. на місяць / а. с. 85-87/.

Однак як вбачається з наданої
судові медичної документації ОСОБА_8
та ОСОБА_9 страждають на хронічні та
тяжкі захворювання, при цьому ОСОБА_9
має врожденну органічну патологію ЦНС,
затримку темпів мовленнєвого розвитку,
перебуває на обліку у
лікаря-кардіолога, у зв»язку із чим
діти неодноразово проходили курс
стаціонарного та амбулаторного
лікування, перебувають на обліку в
медичних закладах / а. с. 62-65, 69- 82/. Тому
на утримання неповнолітніх дітей
необхідні додаткові кошти на придбання
ліків, періодичне перебування дітей у
лікувальних закладах.

У зв'язку із чим суд приходить до
висновку про необхідність відступити
від засади рівності часток подружжя та
збільшити частку майна відповідачки
ОСОБА_2 з 1/ 2 частини на 2/3частини,
оскільки на її утриманні знаходяться
двоє неповнолітніх дітей, утримання
яких потребує додаткових витрат для
забезпечення їх розвитку та лікування.

Тому суд вважає за можливе
виділити в користування відповідачки
морозильну камеру вартістю 10 196 грн. та
телевізор Panasonik вартістю 6000 грн.,
стягнувши з ОСОБА_2 на користь позивача
1/3 частину їх вартості, що становить 5 398
грн. 67 коп., 2/3 частини грошових коштів
від продажу земельної ділянки,
розташованої за адресою : АДРЕСА_3, у
розмірі 22 133 грн. 33 коп., 2/3 частини
грошових коштів за продаж автомобілю
Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі
34 666 грн. 67 коп. , а всього майна на
загальну суму 67 597 грн. 33 коп.

Позивачу ОСОБА_1 підлягає
виділенню 1/ 3 частина вартості
морозильної камери в розмірі 3 398 грн. 67
коп., 1/ 3 частина вартості телевізору
Panasonik в розмірі 2000 грн., 1/3 частина
грошових коштів від продажу земельної
ділянки, розташованої за адресою :
АДРЕСА_3, у розмірі 11 066 грн. 67 коп., 1/3
частина грошових коштів від продажу
автомобілю Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
в розмірі 17 333 грн. 33 коп. , а всього
грошові кошти в загальній сумі 33 798 грн.
67 коп.

Вирішуючи питання щодо стягнення
компенсації вартості спільного майна
подружжя, суд приймає до уваги, що
відповідач ОСОБА_2 самостійно
здійснила продаж земельної ділянки та
автомобілю, отримавши особисто від
продажу грошові кошти в розмірі 33 200
грн. та 52 000 грн. Крім того, морозильна
камера та телевізор судом залишаються
в користуванні відповідачки, у зв'язку
із чим різниця вартості майна в розмірі
33 798 грн. 67 коп. підлягає стягненню з
відповідачки на користь позивача.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
та її представник ОСОБА_6 пояснили
судові, що автомобіль Mitsubishi Lancer було
придбано за особисті грошові кошти
відповідачки, оскільки вони були
подаровані її матір»ю ОСОБА_6

Частина 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦК України
передбачають, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім обставин, які не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦПК України
обставини справи які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування

Відповідачкою не надано судові
належних та допустимих доказів, які б
підтверджували факт придбання
автомобілю Mitsubishi Lancer за особисті кошти,
тому суд відносить вказане майно до
спільної сумісної власності подружжя.
Враховуючи, що відповідачка здійснила
продаж автомобілю Mitsubishi Lancer без згоди
позивача та не виплатила йому певної
грошової компенсації від продажу
автомобілю, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідачки на користь
позивача 1 / 3 частину вартості
автомобілю, отриманої відповідачкою
від його продажу, що складає 17 333 грн. 33
коп.

Крім того, в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_6 послалися на те, що грошові
кошти, отримані від продажу земельної
ділянки, сторони отримали разом та
поділили їх навпіл, при цьому кожний з
них витратив належну йому частину
грошових коштів на власний розсуд.

Однак суд вважає, що вказані пояснення
сторін не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні, оскільки з
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 04 травня 2012 року
вбачається, що продавцем земельної
ділянки була ОСОБА_2, а не сторони. З
пункту третього договору вбачається,
що ОСОБА_2 повністю одержала 33 200 грн.
від покупця ще до підписання договору,
на підтвердження чого поставила в
ньому свій підпис. Згідно п. 5 договору
спірна земельна ділянка знаходиться у
спільній сумісній власності подружжя і
позивач ОСОБА_1 надав згоду на його
продаж. Відомостей про те, що позивач
отримав будь-яку суму від продажу
земельної ділянки договір не містить.
У зв'язку із чим суд вважає за необхідне
стягнути з відповідачки на користь
позивача 1 / 3 частину вартості
земельної ділянки, отриманої
позивачкою від її продажу, що складає 11
066 грн. 67 коп.

Також в судовому засіданні не
знайшли свого підтвердження пояснення
відповідачки ОСОБА_2 в тій частині, що
на момент продажу земельно ділянки
вона перебувала з позивачем у
фактичних шлюбних відносинах, тому
грошові кошти, отримані від продажу
земельної ділянки були використані на
потреби сім»ї. Належних та допустимих
доказів цього факту відповідачкою
судові надано не було, натомість з
рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова вбачається, що сторони
розірвали шлюб 17 січня 2012 року і продаж
земельної ділянки було здійснено
відповідачкою вже після розірвання
шлюбу.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. ст. 57, 60-61, 65, 70-71 СК України ,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розподілити майно, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, та
виділити у приватну власність ОСОБА_2
морозильну камеру вартістю 10 196 грн.,
телевізор Panasonik вартістю 6000 грн., 2/3
частини грошових коштів від продажу
земельної ділянки, розташованої за
адресою : АДРЕСА_3, у розмірі 22 133 грн. 33
коп., 2/3 частини грошових коштів за
продаж автомобілю Mitsubishi Lancer, 2008 року
випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 в розмірі 33 666 грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну компенсацію вартості
спільного майна подружжя в розмірі 33 798
грн. 67 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня його проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Суддя
В.А.Журавель