Справа №2/489/451/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради,
її виконавчого комітету, за участю
третіх осіб без самостійних вимог
ОСОБА_2, Управління з використання та
розвитку комунальної власності
Миколаївської міської ради, про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання право користування
житловим приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 р. ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до Миколаївської міської
ради, яким, з посиланням на ст. 64, 65, 106 ЖК
УРСР, просив встановити факт
проживання його з повнолітнім сином -
інвалідом 3 групи з січня 2010 р. по день
смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1. у
неприватизованій квартирі АДРЕСА_1, яку
той використовував в якості наймача,
однією сім'єю та визнати за ним право
користування квартирою.

Ухвалою суду від 16 січня 2014 р. до участі
в справі залучено співвідповідача -
виконавчий комітет Миколаївської
міської ради (а.с.32).

В судовому засіданні позивач з
представником позовні вимоги
підтримав, пояснив, що після відселення
його сина з належної йому частини
житлового будинку для зносу, йому була
виділена для проживання однокімнатна
спірна квартира, але синові ця квартира
повинна була бути оформлена одразу у
власність, а не в найом. Також пояснив,
що проживав з сином, з дружиною по черзі
постійно відвідували сина і ночували з
ним у зв'язку з погіршенням стану його
здоров'я. У зв'язку з похилим віком його
та дружини, за життя сина опіку над ним
не встановлювали.

Представник відповідачів та третьої
особи Управління з використання та
розвитку комунальної власності
Миколаївської міської ради проти
задоволення позову заперечувала.

Третя особа ОСОБА_2 вважала за
необхідне позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
третіх осіб, показання свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, дослідивши письмові докази,
встановив наступні обставини.

Згідно копії договору дарування від 30
вересня 1993 р., виписки з протоколу
засідання правління ВАТ «
Миколаївський домобудівний комбінат»
від 22 травня 2000 р., вбачається, що ОСОБА_5
належало 35/100 частин домоволодіння по
АДРЕСА_2, а у зв'язку з потребою знести
цю нерухомість, правління ВАТ
«Миколаївський домобудівний комбінат»
своїм рішенням вирішив передати взамін
ОСОБА_5 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
що будувався (а.с. 50-52).

У відповідності до копії ордеру №803 від
29 листопада 2000 р., виданого виконкомом
Миколаївської міської ради на
підставі рішення №623 від 29 вересня 2000
р., ОСОБА_5 на склад сім'ї 1 особа
передана в користування квартира
АДРЕСА_1, де він був зареєстрований з 22
грудня 2000 р. і по день смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1. одноособно (а.с.5, 6, 37, 38, 39).

Дана квартира є комунальною власністю
Миколаївської міської ради, доказів на
те, що за життя ОСОБА_5 звертався із
заявою про передання квартири йому у
власність в порядку приватизації судом
не здобуто (а.с.63).

ОСОБА_5 за життя була надана 3 група
інвалідності (а.с.5, 54).

Позивач разом з дружиною ОСОБА_2 є
співвласниками квартири АДРЕСА_4 і
зареєстровані за даною адресою з 1965 р.
(а.с.64 - 67).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки,
що випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. У такому випадку особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи приписані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням.

Постановою Верховного Суду України від
11 липня 2012 р. у справі 6-60цс12 додатково
звернуто увагу на те, що у осіб, які
вселилися до наймача, виникають усі
права й обов'язки за договором найму
жилого приміщення, якщо особи постійно
проживали разом із наймачем і вели з
ним спільне господарство та були
визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст.
64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які
вселилися до наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
особи вселилися в жиле приміщення як
члени сім'ї наймача та якщо при
вселенні між цими особами, наймачем та
членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням (ст. 65
ЖК УРСР). Під час вирішення спору про
право користування жилим приміщенням
осіб, які вселилися до наймача, суд
повинен з'ясувати, крім обставин щодо
реєстрації цих осіб у спірному
приміщенні, дотримання встановленого
порядку при їх вселенні та наявності
згоди на це всіх членів сім'ї наймача та
обумовлення угодою між указаними
особами, наймачем і членами сім'ї, що
проживають з ним, певний порядок
користування жилим приміщенням, й інші
обставини справи, що мають значення для
справи, а саме: чи було це приміщення
постійним місцем проживання цих осіб,
чи вели вони з наймачем спільне
господарство, тривалість часу їх
проживання.

Згідно ст. 106 ЖК УРСР, повнолітній член
сім'ї наймача вправі за згодою наймача
та інших членів сім'ї, які проживають
разом з ним, вимагати визнання його
наймачем за раніше укладеним договором
найму жилого приміщення замість
попереднього наймача. Таке ж право у
разі смерті наймача або втрати ним
права на жиле приміщення належить
будь-якому членові сім'ї наймача. У разі
відмови наймодавця у визнанні члена
сім'ї наймачем за договором найму спір
може бути вирішено в судовому порядку.

Позивач має інше постійне місце
проживання - квартиру АДРЕСА_4 на праві
власності, де й зареєстрований.

Із пояснень позивача, третьої особи
ОСОБА_2, допитаних свідків, вбачається,
що під постійним проживанням із сином
і користуванням даною квартирою,
позивач та його дружина фактично мають
на увазі здійснення ними догляду по
черзі за хворим сином за місцем його
проживання з 2010 р., без втрати зв'язку з
власною квартирою, де проживали у
вільний від догляду за сином час,
письмового дозволу ОСОБА_5 на вселення
до квартири вони не мають. Такі
обставини використання позивачем
приміщення вказаної квартири не
утворюють у сукупності підстав для
визнання позивача членом сім'ї наймача
- померлого ОСОБА_5, а відповідно,
надання йому права користування
квартирою.

Вимога ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання з сином однією сім'єю не є
належним та самостійним способом
захисту, оскільки притаманний
сімейному законодавстві, а не
житловому, а по суті позовних вимог є
підставою вимоги про визнання за
позивачем права користування
квартирою.

Отже у задоволенні позову слід
відмовити повністю. Належним
відповідачем з огляду на зміст ст. 16 ЖК
УРСР є виконавчий комітет
Миколаївської міської ради.

Судовий збір позивачу згідно ст. 88 ЦПК
України не відшкодовується.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький