Справа № 2515/6690/2012 Провадження №
22-ц/795/496/2014 Головуючий у I інстанції
-Мороз К. В. Доповідач - Губар В.
С.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГубар
В.С.,суддів:Мамонової О.Є., Позігуна М.І.,
при секретарі:Халимон Т.Ю.за
участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_12,
ОСОБА_13 на рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 18
березня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_9, ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_6, Чернігівської міської
ради про встановлення порядку
користування земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_12, ОСОБА_13
просять скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити їх позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Оскаржуваним рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 18
березня 2013 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_12, ОСОБА_13 до
ОСОБА_9, ОСОБА_8, Чернігівської міської
ради, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції
безпідставно не залучив до участі у
справі Чернігівську дистанцію колії
ДТГО «Південно-Західна залізниця»,
оскільки у технічному паспорті та
генеральному плані на домоволодіння
присадибна ділянка разом з будівлями
по АДРЕСА_1 знаходиться у користуванні
вказаного структурного підрозділу.

На думку апелянтів, земельна ділянка
біля будинку перебуває у спільному
користуванні і сторони домовилися між
собою про порядок користування
прибудинковою земельною ділянкою,
оскільки житловий будинок перебуває у
спільній частковій власності кількох
власників та на підставі ст. 88 ЗК
України підлягає розподілу шляхом
встановлення порядку користування
земельною ділянкою.

Апелянти зазначають, що згідно до
судово-технічної експертизи визначено
частки власників квартир в будинку та
відповідні частини земельних ділянок,
що припадає кожному співласнику
будинку, але суд не взяв до уваги ні
висновки експерта, ні пояснення
учасників процесу і необґрунтовано
відмовив у позові.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
матеріали інвентаризаційної справи
№№16302,16909 на домоволодіння АДРЕСА_1
матеріали цивільної справи №22ц-130/2010р.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційним судом встановлено
наступні обставини справи.

Згідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

В травні 2012 року ОСОБА_12, ОСОБА_13
звернулися до суду з позовом про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, посилаючись на те,
що вони є власниками квартир АДРЕСА_1 що
посвідчується свідоцтвами про право
власності на житло від 06.01.2004 року та
07.12.2004 року. Будинок розташований на
земельній ділянці загального
користування, яка призначена для
обслуговування житлового будинку. Між
власниками будинку склався певний
порядок користування, проте дозвіл на
відокремлення землі співвласникам не
видавався, порядок користування
земельною ділянкою між співвласниками
будинку в судовому порядку раніше не
встановлювався.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 18 березня 2013 року
відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_12, ОСОБА_13 про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 21 травня 2013
року скасовано рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 18 березня 2013 року,
позовні вимоги ОСОБА_12, ОСОБА_13
задоволено частково.

Визначено порядок користування
земельною ділянкою, розташованою в
АДРЕСА_1 наступним чином:

- власникам квартири НОМЕР_1 ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 виділено в користування
земельну ділянку площею 997 кв.м., в тому
числі під житловою будівлею 100 кв.м.; під
господарськими будівлями 62 кв.м.; під
двором 245 кв.м.; під садом 590 кв.м.;

- власникам квартири НОМЕР_2 ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 виділено в користування
земельну ділянку площею 88кв.м., в тому
числі під житловою будівлею 24 кв.м.; під
господарськими будівлями 13 кв.м.; під
двором 51кв.м.;

- власникам квартири НОМЕР_3 ОСОБА_14 та
ОСОБА_8 виділено в користування
земельну діляну площею 1058 кв.м., в тому
числі : під житловою будівлею 89 кв.м.;
під господарськими будівлями 54 кв.м.,
під садом 915 кв.м.;

- власникам квартири НОМЕР_4 ОСОБА_7,
ОСОБА_6 виділено в користування
земельну діляну площею 627 кв.м., в тому
числі : під житловою будівлею 84 кв.м.;
під господарськими будівлями 55 кв.м.,
під садом 488 кв.м.

Двір загальною площею 391 кв.м. залишено
у спільному користуванні сторін.
Стягнуто на користь ОСОБА_12 з ОСОБА_9,
ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у
відшкодування витрат понесених за
проведення експертизи по 300 грн. з
кожного та по 300 грн. з кожного у
відшкодування витрат за надання
юридичної допомоги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 21 травня 2013
року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Суд касаційної інстанції вказав, що в
порушення ст.ст. 212-214, 303, 307, 316 ЦПК
України, не визначено обсягу прав
сторін відносно земельної ділянки, її
правового статусу як прибудинкової
території багатоквартирного будинку
або земельної ділянки, яка надана для
обслуговування житлового будинку чи
для інших цілей, виходячи з вимог
законодавства, яке діяло на час
виділення або надання земельної
ділянки; не встановлено, чи є спірна
земельна ділянка прибудинковою
територією чи є спільною власністю
громадян.

Як визначено ч.4 ст.338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Апеляційним судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
у АДРЕСА_1 розташований збудований у 1963
р. одноповерховий чотириквартирний
житловий будинок садибного типу, який
складається із чотирьох окремих
квартир, кожна з яких має окремий вхід і
за даними інвентаризаційної справи
№16909 співвласниками будинку є:
квартири НОМЕР_3 - ОСОБА_15 і ОСОБА_9;
квартири НОМЕР_4 - ОСОБА_6 і
ОСОБА_7,квартир НОМЕР_1 - ОСОБА_12 і
ОСОБА_13

Квартири НОМЕР_5 у зазначеному будинку
відносяться до об'єктів приватизації,
визначених ст. 2 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

Як роз'яснено в п.295 правил і норм
планування і забудови міст СН 41-58, які
введені в дію з 1 лютого 1959 року (чинні
на час будівництва житлового будинку)
забудова мікрорайонів і кварталів з
індивідуальними ділянками
проектуються двох видів:
багатоквартирними 1-2 поверховими
будинками з приквартирними ділянками
та 1-2 квартирними будинками з садибними
ділянками. Таким чином, вказаний
житловий будинок був збудований у 1963 р.
як багатоквартирний 1- поверховий
будинок з приквартирними ділянками в
зоні садибної забудови. Після
приватизації квартир будинок, згідно
до ст. 355 ЦК України знаходиться у
спільній власності мешканців будинку,
що підтверджується матеріалами справи
і сторонами не заперечувалось у суді.

Висновком № 43-12С судової
будівельно-технічної експертизи від 30
грудня 2012 року, проведеної КП
«Чернігівське міжміське бюро
технічної інвентаризації» визначено,
що на даний час між власниками квартир
в будинку АДРЕСА_1 встановлений порядок
користування земельною ділянкою. Площі
земельних ділянок, якими користуються
власники квартир не співпадають з
площами земельних ділянок,
розрахованих експертом згідно часток.
На розгляд суду запропоновано один
варіант порядку користування
земельною ділянкою між власниками
квартир у вказаному будинку відповідно
до розрахункових часток, які вони
займають у будинку (т.1 а.с.122-133).

Частки власників квартир в будинку
АДРЕСА_1, виходячи з розмірів площі
квартир та загальної площі будинку в
цілому, складають: частка квартири
НОМЕР_3 в будинку складає - 31/100, частка
квартири НОМЕР_4 в будинку складає - 27/100,
частка квартири НОМЕР_1 в будинку
складає - 34/100, частка квартири НОМЕР_2 в
будинку складає - 8/100. Ці розміри часток
власників будинку сторони у суді не
оспорювали і не заперечували.

Згідно ст. ст.10,11,60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, які у справі мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, і кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 42 ЗК України земельні
ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників.

Перевіряючи відповідно до ст. 303, ч. 4
ст. 338 ЦПК України доводи апеляційної
скарги, апеляційним судом встановлено
такі обставини.

З досліджених апеляційним судом
інвентаризаційних справ №№16302, 16909 на
домоволодіння АДРЕСА_1 вбачається, що
вказаний будинок побудований у 1963 р.,
та після закінчення будівництва його
балансоутримувачем була Чернігівська
дистанція колії ДТГО
«Південно-Західної залізниці». Отже, на
час приватизації квартир (1999р, 2003-2005
р.р.) будинок належав до державного
житлового фонду згідно до ст. 5 ЖК
України і перебував в оперативному
управлінні Чернігівської дистанції
колії ДТГО «Південно-Західної
залізниці» як балансоутримувача цього
житла.

За повідомленням № 3-181 від 17.02.2014 року
відокремленого підрозділу
«Чернігівська дистанція колії ДТГО
«Південно-Західної залізниці», окрім
технічного паспорту на будинок за 1969
рік, який не містить ніякої інформації
про земельну ділянку, відсутні будь-які
первинні документи щодо забудовника
та будівництва будинку і його статусу -
відомчий чи службовий, та відсутня
інформація стосовно виділення
земельної ділянки як для будівництва
будинку, так і для користування землею
та обслуговування після закінченого
будівництва цього житлового будинку.
Відтак, технічна або землевполрядна
документація на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 у відокремленого підрозділу
«Чернігівська дистанція колії ДТГО
«Південно-Західної залізниці» -
відсутня.

Як вбачається з технічного паспорту,
виготовленого Чернігівським МБТІ за
результатами інвентаризації від 21.11.1969
р., на час інвентаризації житловий
будинок на 109 км на перегоні
Чернігів-Ніжин по АДРЕСА_1 площею
забудови 209,8 кв.м, знаходився на
балансі та в експлуатації
Чернігівської дистанції колії.
Вказано наявність огорожі довжиною 118
п.м. У 1978 р. виконаний капітальний
ремонт приміщення зовнішніх будівель
на загальну вартість 6,671 тис. крб.(т.2 а.с.
77, 79-85).

Інформація щодо розміру присадибної
земельної ділянки, на якій розташовані
будинок, надвірні будівлі, сад, городи
та яка перебуває і натепер у
користуванні мешканців будинку - у
цьому технічному паспорті відсутня.

З наявного у інвентаризаційній справі
№ 16302 генерального плану присадибної
земельної ділянки, виготовленому
Чернігівським МБТІ станом на 11.05.1988 р.,
вбачається, що користувачем
присадибної ділянки АДРЕСА_1 є
Чернігівська дистанція колії
Південно-західної залізниці.
Присадибна земельна ділянка має площу
3024 кв.м., з якої під будівлями - 303 кв.м,
під двором - 668 кв.м., під садом - 2053 кв.м.
(т.2 а.с.110-116).

Проте, з повідомлення Державного
архіву Чернігівської області № УСТ-493
від 07.03.2014 року вбачається, що виконком
Чернігівської міської ради не приймав
рішення про виділення земельної
ділянки для житлового будівництва по
АДРЕСА_1 (т.2 а.с.101). Як встановлено
апеляційним судом, земельна ділянка,
на якій збудований вказаний будинок, до
смуги відводу Південно-західної
залізниці не належить.

За повідомленням управління земельних
ресурсів Чернігівської міської ради
клопотань від мешканців або об'єднання
співвласників житлового будинку
АДРЕСА_1 про передачу земельної ділянки
у власність або користування не
надходило та відсутня інформація щодо
зареєстрованого права користування
вказаною земельною ділянкою, яка
згідно до ст.ст. 12, 122 ЗК України
належить до земель комунальної
власності Чернігівської міської ради і
Чернігівська міська рада не приймала
рішень про надання права на вказану
земельну ділянку ДТГО
«Південно-Західна залізниця» (т.2 а.с. 55,
93).

Апеляційним судом не здобуто доказів
про надання земельної ділянки по
АДРЕСА_1 і мешканцям цього будинку у
користування або для обслуговування
будинку та під сад, городи. Зазначені
обставини учасниками судового
розгляду не спростовувались і не
заперечувались.

Згідно наказу начальника
Чернігівської дистанції колії
Південно-західної залізниці № 288 від 24
грудня 2004 року знято з балансу
дистанції колії житлові будинку з
приватизованими квартирами, - в тому
числі і будинок по АДРЕСА_1 та передано
їх у приватну і спільну власність
жителям, від яких поступили заяви на
самостійне технічне обслуговування
квартир (т.2, а.с.78, 94-95).

За повідомленням Комунального
підприємства «Новозаводське»
Чернігівської міської ради від 25.02.2014
року № 263 Чернігівська дистанція колії
ДТГО «Південно-західна залізниця»
житловий будинок АДРЕСА_1 на баланс
комунального підприємства не
передавала, тому в КП «Новозаводське»
відсутні правовстановлюючі документи
на будинок та земельну ділянку за цією
адресою (т.2 а.с.98).

Отже, апеляційним судом встановлено, що
спірний житловий будинок побудований у
1963 році та до приватизації квартир
знаходився у віданні Чернігівської
дистанції колії ДТГО «Південно-Західна
залізниця», якій земельна ділянка для
будівництва та обслуговування будинку
по АДРЕСА_1 не виділялася, межі її в
натурі не виносились і технічна
документація на цю земельну ділянку не
складалась, доказів наявності
землевпорядної документації на цю
землю апеляційним судом не здобуто і ці
обставини учасниками судового
розгляду в апеляційному суді не
спростовані ніякими доказами.

Відтак, аргументи апелянта про
необхідність залучення до справи
Чернігівську дистанцію колії ДТГО
«Південно-західної залізниці» є
необгрунтованими, оскільки житловий
будинок вибув з оперативного
управління і не перебуває у віданні
вказаної організації з грудня 2004 року,
а тому не участь її у справі не може
вплинути на вирішення спору по суті.

Внаслідок приватизації квартир у
будинку АДРЕСА_1 співвласники
вказаного будинку отримали свідоцтва
про право власності на квартири №№
1,2,3,4, тобто змінився правовий статус
будинку, який вибув з відання
Чернігівської дистанції колії ДТГО
«Південно-Західна залізниця» та
перейшов у власність сторін по справі,
які зареєстрували право власності у
Чернігівському міжміському бюро
технічної інвентаризації.

Сторони по справі в порядку,
встановленому ст.120 ЗК України (в
редакції чинній на момент приватизації
квартир житлового будинку) не
зверталися із заявами про набуття
права власності чи права користування
земельною ділянкою, у зв'язку з
переходом права власності на житловий
будинок та господарські споруди.
Технічна документація на земельну
ділянку після приватизації житла не
виготовлалась, розмір та межі
земельної ділянки вцілому та окремо по
кожному співласнику за фактичним
користуванням не визначалися, в натурі
винесення земельної ділянки не
здійснювалось.

При проведенні судової
будівельно-технічної експертизи для
встановлення порядку користування
спірною земельною ділянкою за основу
взято земельну ділянку площею 3161 кв.м, у
той час як у вищевказаному
генеральному плані земельної діялянки
від 11.05.1988 р. по АДРЕСА_1 визначено
присадибну земельну ділянку площею 3024
кв.м. ( т. 1 а.с. 122-133, т.2 а.с.110-116). Проте,
документів, які б підтвердили
правомірність користування земельною
ділянкою, дійсний розмір земельної
ділянки, що перебуває у користуванні
сторін, або підтвердили б
правомірність чи підстави збільшення
розміру присадибної земельної ділянки
- апеляційному суду не було надано.

Як встановлено апеляційним судом,
будинок збудований у 1963 році - під час
дії СН 41-58 «Правила і норми планування
і забудови міст від 01.12.1958, але при
визначенні площі земельної ділянки ці
норми експертом не були враховані.

Виходячи із сукупності зібраних по
справі доказів, апеляційним судом
достовірно встановлено, що вказаний
житловий будинок є багатоквартирним
1-поверховим будинком з приквартирними
ділянками в зоні садибної забудови, то
у відповідності до ст.42 ЗК України
після приватизації громадянами
багатоквартирного житлового будинку
відповідна земельна ділянка може
безоплатно передаватися у постійне
користування тільки об'єднанню
власників. Враховуючи, що мешканці
житлового будинку не зверталися до
управління земельних ресурсів
Чернігівської міської ради з
відповідними клопотаннями, то суд
першої інстанції обгрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин доводи апелянтів про
те, що суд не взяв до уваги висновки
експерта та пояснення учасників
процесу і необґрунтовано відмовив у
позові є безпідставними, оскільки
визначення експертом часток власників
квартир не може бути покладено в основу
судового рішення за відсутності
правових підстав для встановлення
порядку користування земельною
ділянкою.

Інші доводи апеляційної скарги суд
відхиляє як такі, що не можуть вплинути
на вирішення спору по суті.

Оскільки в порушення ст.ст. ст. ст. 10, 60
ЦПК України, доказів про наявність
права користування земельною ділянкою
у Чернігівської дистанції колії ДТГО
«Південно-західної залізниці» по
АДРЕСА_1 сторонами не надано, як не
надано доказів надання безпосередньо
сторонам земельної ділянки у
користування у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України, позов
ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визначення порядку
користування земельною ділянкою є
передчасним.

Зважаючи на викладене, та, виходячи із
сукупності досліджених обставин даної
справи, апеляційний суд приходить до
переконання про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_12,
ОСОБА_13 слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_12, ОСОБА_13
відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 18 березня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: