АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/2862/13-ц
Провадження №22ц/774/150/К/14
суддя Ваврушак Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Соколан Н. О.

суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі: Бевзі М. О.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється на
підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на заочне
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 28 жовтня 2013 року по
справі за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області до ОСОБА_1
про стягнення коштів за скасованим
рішенням суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (надалі -
Відділення Фонду) звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
коштів за скасованим рішенням у зв'язку
з судовою помилкою. В обгрунтування
позовних вимог зазначив, що рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 03 липня 2006 року з нього на
користь ОСОБА_1 було стягнуто
заборгованість по щомісячним платежах
на загальну суму 11826,83 грн. та
зобов'язано здійснювати щомісячні
страхові виплати у розмірі 479,29 грн. до
зміни обставин. Ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 23
листопада 2006 року вищезазначене
рішення суду залишене без змін. На
підставі вищевказаних судових рішень
ОСОБА_1 було виплачено 11826,83 грн.
недоплати за період з 01.04.2001 року по
02.02.2006 року та призначено щомісячні
страхові виплати 479,29 грн. Ухвалою
Верховного суду України від 29
листопада 2009 року рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 03
липня 2006 року та ухвала апеляційного
суду від 23 листопада 2006 року скасовані
і справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції. Ухвалою
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 03 серпня 2011 року позов за
заявою позивача залишено без розгляду.
Вважає, що кошти в сумі 11826,83 грн. за
скасованими рішенням отримані
відповідачем безпідставно у зв'язку з
судовою помилкою, тому просив стягнути
їх з відповідача на його користь на
підставі абз. 12 ст. 40 Закону України від
23 вересня 1999 р. N 1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та відповідно до
положень частин 1,2 ст. 1212, 1215 ЦК України.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 28 жовтня 2013 року
Відділенню Фонду відмовлено в
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд вирішуючи
спір не врахував вимоги п. 12 ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
згідно якого виплачені кошти можуть
бути утримані Фондом, також, у випадку
коли допущено помилку яка впливає на
суму страхових виплат, і оскільки
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 03.07.2006 року та ухвала
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23.11.2006 року були скасовані,
вважає, що вказані рішення були
винесені помилково, тому виплачені
кошти підлягають поверненню. Крім того,
суд не звернув увагу на те, що кошти
отримані відповідачем без законних
на те підстав.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 03 липня 2006 року з Відділення
Фонду на користь ОСОБА_1 було стягнуто
заборгованість по щомісячних
страхових платежах з 01.04.2001 року по
01.02.2006 року на загальну суму 11826,83 грн. та
призначено щомісячні страхові виплати
у розмірі 479,29 грн. до зміни обставин.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23
листопада 2006 року вищезазначене
рішення суду залишене без змін.

На підставі вищевказаних судових
рішень ОСОБА_1 було виплачено позивачем
11826,83 грн. недоплати по страховим
виплатам.

Ухвалою Верховного суду України від 29
листопада 2009 року рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 03
липня 2006 року та ухвала апеляційного
суду від 23 листопада 2006 року
скасовані і справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 03 серпня 2011 року позов,
за заявою позивача, залишено без
розгляду.

Питання про поворот виконання рішення
судами не вирішувалось за відсутності
відповідної заяви Відділення Фонду.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив із того, що кошти виплачені
відповідачу на підставі судових
рішень, які набрали законної сили, тому
до спірних правовідносин не підлягають
застосуванню положення ст. ст. 1212, 1215 ЦК
України, крім того поворот виконання
рішення у трудових спорах допускається
лише у разі, коли скасоване рішення
ґрунтувалося на повідомлених
позивачем неправдивих відомостях або
поданих ним підроблених документах.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи
позивач в обґрунтування своїх вимог
посилався на абз. 12 ст. 40 Закону України
від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та на норми ст.ст.1212,1215
ЦК України, як на безпідставність
сплачених ним і набутих відповідачем
коштів, в результаті судової помилки.

Відповідно до абз. 12 ст. 40 Закону
України від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" суми, одержані в
рахунок страхових виплат потерпілим
або особою, яка має право на ці виплати,
дійсно можуть бути утримані Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків, якщо рішення про їх виплату
прийнято на підставі підроблених
документів або подано свідомо
неправдиві відомості, а також якщо
допущено помилку, яка впливає на суму
страхових виплат.

Однак, посилаючись на положення цього
Закону, позивачем не вказано в чому
полягала їх помилка, яка вплинула на
суму страхових виплат.

Виплачені відповідачу грошові кошти
були нараховані судом першої інстанції
і при його оскарженні в апеляційній та
касаційній інстанціях Відділенням
Фонду питання щодо неправильного
розрахунку страхових виплат не
ставилося, як не ставилося питання до
суду першої інстанції про виправлення
допущеної помилки в розрахунках сум,
які підлягали стягненню з Відділення
Фонду на користь ОСОБА_1 відповідно до
ст. 219 ЦПК України.

Як убачається із ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 29
листопада 2009 року рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від
03.03.2006 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23.11.2006
року скасовано не у зв'язку з
допущенням судами помилок при
розгляді позовних вимог ОСОБА_1, а у
зв'язку з неправильним застосуванням
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права.

У зв'язку з вищевказаним відсутні
підстави для застосування до спірних
правовідносин положення ст. 1212 ЦК
України та п. 12 ст. 40 Закону України від
23 вересня 1999 р. N 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Згідно ч.2 ст.382 ЦПК України у справах
про стягнення аліментів, а також у
справах про стягнення заробітної
плати чи інших виплат, що
випливають з трудових
правовідносин, поворот
виконання не допускається
незалежно від того, у якому порядку
ухвалено рішення, за винятком випадків,
коли рішення було обґрунтоване на
підроблених документах або на завідомо
неправдивих відомостях позивача.

Відповідачу ОСОБА_1 суми були
виплачені на підставі судових
рішень, які набрали законної сили.
Доказів про надання ОСОБА_1 завідомо
неправдивих відомостей або
підроблених документів, на підставі
яких були ухвалені дані судові рішення,
позивачем не надано.

З огляду на вищезазначене посилання
Відділення Фонду в апеляційній
скарзі на ст.ст. 1212,1215 ЦК України, як на
підставу задоволення їх позовних
вимог, є такими, що не заслуговують
на увагу.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвала суду першої
інстанції на підставі ст.308 ЦПК України,
залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 28 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: