Справа №489/2142/13-ц 22.01.2014 22.01.2014 22.01.2014
Провадження №22-ц/784/334/14
по 1 інстанції Губницький Д.Г.
апеляційного суду Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2014р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Кутової Т.З.,

при секретарі судового засідання
Рудніку Є.М.,

з участю: позивачки ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3, представника відповідача
ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 09 грудня 2013р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
- ОСОБА_5, про поділ спільного майна,

встановила:

У березні 2013р. ОСОБА_2 пред'явила
позов до ОСОБА_3 про поділ майна.
Позивачка зазначала, що під час
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та під час шлюбу вони
з відповідачем придбали автомобіль Fiat
Qubo, реєстраційний номер НОМЕР_1
вартістю 112000 грн., авто-мийку Bosh
вартістю 3500 грн., насос вартістю 1000 грн.,
ліжко з матрацом вартістю 6000 грн.,
пральну машину Rainford вартістю 1000 грн.,
комп'ютер „Атлон", вартістю 6000 грн.,
комп'ютер „Амд" вартістю 3000 грн.,
мікрохвильову піч „LG" вартістю 400 грн.,
шкіряне крісло керівника вартістю 699
грн., низькотемпературна скриня
вартістю 2000 грн., дві продуктові ваги по
500 грн. кожна, автомобільний чохол
вартістю 500 грн. Враховуючи те, що
добровільно поділити спільне майно
вони не можуть, позивачка просили
виділи все це майно відповідачу
стягнувши з останнього на її користь
компенсацію 1/2 частки його вартості.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 09 грудня 2013р. у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на незаконність рішення
суду, просила його скасувати і ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд виходив з того,
що автомобіль, авто-мийка, насос,
пральна машина, мікрохвильова піч,
ліжко з матрацом не є власністю сторін,
доказів придбання комп'ютерів,
низькотемпературної скрині, двох
продуктових ваг, автомобільного чохла
позивачка не надала, а тому це майно
поділу не підлягає. Також не підлягає
поділу шкіряне крісло керівника, яке
хоча і придбано в період шлюбу, але
після припинення шлюбних відносин воно
було втрачено відповідачем.

Проте з висновками суду щодо
відхилення вимог про поділ шкіряного
крісла керівника погодитись не можна,
оскільки до нього суд дійшов з
порушенням закону.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 з 03 листопада 2007р.
перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, який
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13 листопада 2012р.
розірвано.

23 січня 2010р. за спільні кошти ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 придбано шкіряне крісло
керівника вартістю 699 грн., яке після
припинення їх шлюбу залишилось у
квартирі АДРЕСА_1 в якій вони постійно
проживали в період шлюбу.

Враховуючи те, що шкіряне крісло
керівника є спільною сумісною
власністю подружжя і до припинення їх
шлюбу існувало, то наявні підстави,
передбачені ст.ст.60,70,71 СК для поділу
цього майна шляхом стягнення з
відповідача, який без згоди іншого
співвласника розпорядився цим майном
на користь позивачки компенсації 1/2
частки його вартості.

З огляду на вищенаведені мотиви
рішення суду в частині відмови в
задоволенні вимог про поділ шкіряного
крісла керівника в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
підлягає скасуванню.

В той же час, рішення суду в частині
відхилення вимог про поділ автомобіля
Fiat Qubo, реєстраційний номер НОМЕР_1 є
законним.

Так, 13 жовтня 2011р. ОСОБА_3 в
інтересах сім'ї уклав з ПАТ
„Приватбанк" договір фінансового
лізингу за яким отримав у користування
на 36 місяців спірний автомобіль.

Оскільки строк дії договору
фінансового лізингу не сплинув, а
ОСОБА_3 всіх платежів по даному
правочину не сплатив і права власності
на спірний автомобіль не набув, то
відповідно і відсутні підстави для
поділу цього майна власником якого є
ПАТ „Приватбанк" (а.с.22,106).

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3
сплатив всі платежі за спірний
автомобіль і ухиляється від оформлення
права власності на нього нічим не
підтверджені. Навпаки в матеріалах
справи наявна виписка по рахунку
ОСОБА_3 відповідно до якої останній
сплатив 141915 грн. 82 коп. лізингових
платежів, хоча згідно графіка повна
сума повинна складати 200956 грн. 58 коп.
(а.с.48,76). Достовірність цих доказів не
спростована.

Вірним є висновок суду і щодо
відхилення вимог про поділ авто-мийки,
насоса, пральної машини,
мікрохвильової печі, ліжка з матрацом,
тому що докази про придбання цього
майна надала ОСОБА_5 (а.с.44-47). У зв'язку з
чим назване майно не є спільною
сумісною власністю сторін і поділу не
підлягає.

Аргументи апелянта стосовно того, що
вони з відповідачем проживали в
квартирі ОСОБА_5 не спростовують
висновків суду, так як виходячи з
пояснень всіх учасників процесу
слідує, що при виїзді позивачки з
вказаної квартири перешкод в отримані
будь-яких документів не чинилось. До
того ж в гарантійних талонах на пральну
машину і мікрохвильову піч покупцем
вказана ОСОБА_5

Також по суті можна погодитись з
висновком суду стосовно відхилення
вимог щодо поділу решти спірного майна,
оскільки пояснення позивачки з цього
приводу є суперечливими, а достовірні
докази на підтвердження придбання
цього майна за спільні з відповідачем
кошти відсутні.

Часткове задоволення позову (0,51%)
є підставою (ст.88 ЦПК) для пропорційного
стягнення з відповідача на користь
позивачки судових витрат.

Керуючись ст.ст.303,307-309,316 ЦПК,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 09 грудня 2013р. в частині
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
шкіряного крісла керівника скасувати і
ухвалити нове рішення про поділ цього
майна і часткове задоволення позову.

Виділити у власність ОСОБА_3 шкіряне
крісло керівника вартістю 699 грн.
стягнувши з останнього на користь
ОСОБА_2 349 грн. 50 коп. компенсації
вартості 1/2 частки цього майна.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 05
(п'ять) грн. 25 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: