Єдиний унікальний номер 243/6290/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1909/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.,

при секретарі Лавицькому Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гульден СТВ» на
заочне рішення Слов`янського
міськрайонного суду Донецької області
від 13 січня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гульден СТВ» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Слов`янського
міськрайонного суду Донецької області
від 13 січня 2014 року у задоволені позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гульден СТВ» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права
власності - відмовлено.

Не погодившись з заочним рішенням суду,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Гульден СТВ» подало
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушень норм матеріального права
просить заочне рішення Слов`янського
міськрайонного суду Донецької області
від 13 січня 2014 року скасувати та
ухвалити нове яким задовольнити
позовні вимоги та стягнути з
відповідачів на користь позивача
судовий збір за подання позовної заяви,
а також за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги, апелянт зазначив, що є
власником нежитлового приміщення,
відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно,
переданого йому учасниками у власність
як вклад до статутного капіталу.
Добровільність передання нерухомого
майна до статутного капіталу апелянта
учасниками товариства, а також
законність набуття апелянтом права
власності на нерухоме майно
підтверджується численними
документами та доказами. Матеріалами
справи також підтверджується, що право
власності апелянта не визнається
відповідачами та оскаржується ОСОБА_1 в
іншій судовій справі, в якій просить
визнати за нею право власності на ?
частину нерухомого майна, що належить
апелянту на праві власності. На думку
суду першої інстанції, звернення
ОСОБА_1 до суду та, як наслідок,
накладання арешту на це майно, не тягне
за собою неможливість реалізувати
апелянтом свої правомочності власника
майна та не порушує право апелянта. Та
на думку апелянта, суд першої інстанції
не звернув уваги на норми закону якими
передбачено можливість пред'явлення
власником майна позову про визнання
права власності до суду у випадку, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою. Крім того, ОСОБА_3, який є
учасником товариства, уклавши договір
фінансової допомоги, витратив на
завершення будівництва нежилого
приміщення та ремонт власні грошові
кошти. Проте майже всі учасники
товариства відмовилися нести
необхідні для цього витрати. Таким
чином, апелянт вважає, що суд першої
інстанції прийняв безпідставне та не
законне рішення.

Представник позивача у судовому
засіданні доводи скарги підтримав.

Належним чином повідомлені
відповідачі у судове засідання не
з'явились.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява
про розгляд справи у його відсутність,
а також надійшла телеграма про перенос
розгляду справи в якій відповідач
вказує, що він бажає залишити позов без
розгляду.

Приймаючи до уваги, що право на
залишення позову без розгляду належить
лише позивачу, суд вважає можливим
провести розгляд справи без належним
чином повідомленого відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги
в межах апеляційного оскарження,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає, а оскаржуване
рішення слід залишити без змін,
виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
28 липня 2006 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
придбали нежитлове приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, по %
частці кожен. Наведена обставина
стверджується договором
купівлі-продажу від 28 липня 2006 року та
витягом з реєстру правочинів, які були
оглянуті судом при дослідженні
оригіналу інвентарної справи КП БТІ на
нежитлове приміщення (базу відпочинку),
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-9).
14 квітня 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 заснували ТОВ «Гульден СТВ» та
передали до статутного фонду
підприємства нежитлове приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, по %
частці кожен. Вказана обставина
стверджується протоколом №1 загальних
зборів засновників ТОВ «Гульден СТВ»
та актом прийому - передачі від 14 квітня
2008 року, справжність підписів
посвідчена приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу Донецької
області та зареєстровано в реєстрі за
№№ 1426,1427, 1428, 1429(а.с. 12-14). У
відповідності до Статуту ТОВ «Гульден
СТВ», кожен учасник вніс до статутного
фонду товариства % частку нежитлового
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1(а.с.15-17). Після проведення
реконструкції, присвоєння номеру
будівлі, за вказаними особами за
рішенням суду від 13 червня 2008 року було
визнано право власності на дане
нежитлове приміщення на 'А частку за
кожним(а.с. 19). Співвласники провели
державну реєстрацію приміщення. Після
чого зборами засновників від 18 квітня
2008 року було вирішено питання
визначення статусу нежитлового
приміщення як власності ТОВ «Гульден
СТВ», вирішено провести реєстрацію
майна підприємства, внесено зміни до
статуту щодо реєстраційних документів
на майно статутного фонду(а.с.18-23). На
підставі заяви підприємства 31 серпня
2008 року виконавчий комітет
Святогірської міської ради прийняв
рішення № 115, яким вирішив оформити
право приватної власності позивачеві.
01 серпня 2008 року Святогірська міська
рада видала свідоцтво про право
власності нежитлове приміщення(бази
відпочинку),розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 ТОВ «Гульден СТВ». Позивач
зареєстрував право власності на цілу
частку наведеного нежитлового
приміщення у встановленому законом
порядку. Наведені обставини
стверджуються матеріалами інвентарної
справи КП БТІ, оглянутими у судовому
засіданні, свідоцтвом про право
власності(а.с.11), інформацією з КП БТІ та
витягом з реєстраційної служби.

Крім того встановлено, що в провадженні
Приморського районного суду м.
Маріуполя знаходиться цивільна справа
№ 266/2177/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6
та до ТОВ «Гульден СТВ», третя особа
Святогірська міська рада про поділ
спільного майна подружжя та визнання
частково недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 01
серпня 2008 року. В обґрунтування позову
ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_6
передав до статутного фонду ТОВ
«Гульден СТВ» 1/4 частку нежитлового
приміщення(бази відпочинку),
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке
на час його передачі належало до
спільного майна подружжя, без її згоди,
а тому вважає, що ТОВ «Гульден СТВ»
незаконно набуло право власності на 1/4
частку нежитлового приміщення, і
просить визнати частково недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 01 серпня 2008 року та
розділити майно подружжя, виділивши в
натурі їй нежитлове приміщення (бази
відпочинку), розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, та визнати за нею право
власності на вказане майно. Відповідач
ОСОБА_6 позов ОСОБА_1 визнав. Наведені
обставини стверджуються наданими
копіями ухвали про відкриття
провадження та позовними заявами.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
господарські товариства» товариство є
власником: майна, переданого йому
учасниками у власність як вклад до
статутного капіталу; продукції,
виробленої товариством в результаті
господарської діяльності; одержаних
доходів; іншого майна, набутого на
підставах, не заборонених законом.
Ризик випадкової загибелі або
пошкодження майна, що є власністю
товариства або передане йому в
користування, несе товариство, якщо
інше не передбачено установчими
документами.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
господарські товариства» вкладом до
статутного капіталу господарського
товариства можуть бути гроші, цінні
папери, інші речі або майнові чи інші
відчужувані права, що мають грошову
оцінку, якщо інше не встановлено
законом. Грошова оцінка вкладу
учасника господарського товариства
здійснюється за згодою учасників
товариства, а у випадках, встановлених
законом, вона підлягає незалежній
експертній перевірці. Забороняється
використовувати для формування
статутного капіталу господарського
товариства бюджетні кошти, кошти,
одержані в кредит та під заставу,
векселі, майно державних підприємств,
яке відповідно до закону не підлягає
приватизації, та майно, що перебуває в
оперативному управлінні бюджетних
установ, якщо інше не передбачено
законом. Фінансовий стан засновників
відкритих акціонерних товариств щодо
їх спроможності здійснити відповідні
внески до статутного капіталу повинен
бути перевірений аудитором.

Згідно ст. 115 ЦК України, а також п. 9.3
Статуту ТОВ «Гульден СТВ» товариство є
власником майна, переданого йому
учасниками у власність як вклад до
статутного капіталу.

Враховуючи наведені норми, вбачається
що позивач є юридичним власником
нежитлового приміщення (бази
відпочинку), що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Його право власності ніким не
оспорюється.

Оригінали документів, не втрачені.

Таким чином, правових підстав для
винесення рішення про визнання за
позивачем права власності на нежитлове
приміщення (бази відпочинку), що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, не має.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення спору.

Ухвалене судом рішення відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для
його скасування за доводами
апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 303 - 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Гульден
СТВ» відхилити.

Заочне рішення Слов`янського
міськрайонного суду Донецької області
від 13 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціа-лізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: