Справа № 2-5184/13 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/827/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника
позивача - ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

представника відповідача -
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 20 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя
особа: ОСОБА_8 про визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу,
переведення прав та обов'язків покупця,
визнання права власності на частину
автомобіля, зобов'язання повернути
автомобіль, стягнення компенсації та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом і просив визнати
недійсним договір купівлі-продажу
автомобіля Honda Civic 4D, укладений між
відповідачами, визнати право власності
на даний автомобіль за ОСОБА_5 та
стягнути з неї на його користь 25000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

В жовтні 2012 року позивач змінив вимоги
і просив визнати частково недійсним
договір купівлі-продажу автомобіля Honda
Civic 4D, номер кузова НОМЕР_1, 2008 року
випуску, укладений 24 грудня 2011 року між
відповідачами, в частині продажу 1/2
частики цього автомобіля, яка належала
йому; визнати частково недійсним в
частині покупця даний договір
купівлі-продажу автомобіля в частині
продажу 1 / 2 частки цього автомобіля,
яка належала ОСОБА_5; перевести на нього
права та обов'язки покупця 1 / 2 частки
даного автомобіля за цим договором;
визнати за ним право власності на Ѕ
частину автомобіля; стягнути з
відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7
37324 грн.80 коп. отриманих нею за продаж Ѕ
частки автомобіля та дозволити
відповідачу ОСОБА_7 повернути йому
автомобіль Honda Civic 4D; стягнути з ОСОБА_5
на його користь моральну шкоду у сумі
25000 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду
м.Києва від 20 листопада 2013 року у
задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4
подали апеляційну скаргу, в якій
просять рішення Солом'янського
районного суду м.Києва від 20 листопада
2013 року скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги.
Обґрунтовували свою апеляційну скаргу
тим, що судом першої інстанції ухвалене
рішення з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_4. апеляційну скаргу
підтримали і просили її задовольнити,
пояснивши, що кошти в сумі 37324 грн.80
коп.,що дорівнює половині вартості
автомобіля, за яку він був відчужений
ОСОБА_5, ним з депозитного рахунку суду
зняті.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 проти
доводів апеляційної скарги
заперечували і просили рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що на момент відчуження ОСОБА_5
спірного автомобіля останній належав
сторонам на праві спільної сумісної
власності. За таких обставин вважав
позовні вимоги, обґрунтовані тим, що
ОСОБА_5 не мала права розпоряджатися
часткою належною позивачу у праві
власності на автомобіль, оскільки при
цьому відбулося порушення його
переважного права на купівлю частки, що
відчужувалася в праві спільної
часткової власності, передбачене ст.362
ЦК України, такими, що не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів вважає, що висновок
суду першої інстанції обґрунтованим
та відповідає нормам матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5
перебували у шлюбі з 6 жовтня 1998 року по
11 грудня 2009 року.

Автомобіль Honda Civic 4D, номер кузова
НОМЕР_1, 2008 року випуску придбаний на
підставі договору купівлі-продажу між
ОСОБА_5 та СП ЗАТ «Дніпро» від 25 жовтня
2008 року, тобто за час шлюбу, і
відповідно до положень ст.ст.60, 63 СК
України він належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності.

Згідно із ст.68 СК України розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно набуте за
час шлюбу. Розпорядження майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності, після розірвання шлюбу
здійснюється співвласниками виключно
за взаємною згодою, відповідно до
Цивільного кодексу України.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
п.20 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» вирішуючи
спори про поділ майна подружжя, суди
повинні враховувати, що само по собі
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності подружжя
на майно, набуте за час шлюбу. Проте
розпорядження таким майном після
розірвання шлюбу здійснюється
колишнім подружжям виключно за
взаємною згодою відповідно до положень
ЦК, оскільки в таких випадках
презумпція згоди одного з подружжя на
укладення другим договорів з
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, вже не
діє.

Рішенням Солом'янського районного
суду м.Києва від 14 грудня 2011 року, що
набрало законної сили 24 лютого 2012 року
після постановлення суддею
Апеляційного суду м.Києва ухвали, якою
відмовлено у відкритті апеляційного
провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, розділено майно набуте ОСОБА_3
та ОСОБА_5 у шлюбі та визнано за кожним
із них право власності на 1 / 2 частину
автомобіля. Саме з моменту набрання
рішенням законної сили і припинилося
право спільної сумісної власності.

24 грудня 2011 року ОСОБА_5 без згоди
співвласника ОСОБА_3 продала ОСОБА_7
спірний автомобіль за 74649 грн.60 коп.

Отже, на момент відчуження 24 грудня 2011
року автомобіля спірний автомобіль
перебував у спільній сумісній
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а тому
підстав вважати порушеним переважне
право ОСОБА_3 на купівлю частки, яке
виникає у спільній частковій
власності, немає.

Враховуючи положення ст.11 ЦПК України,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог,
обґрунтованого дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволенню позову.

Крім того, діюче законодавство при
даному виді правовідносин
відшкодування моральної шкоди не
допускає, а тому висновок суду про
безпідставність таких вимог
ґрунтується на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і на правильність
їх не впливають.

За таких обставин підстав для
скасування оскаржуваного рішення
немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: