________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/6722/14
УХВАЛА

05.11.2014 року суддя Київського районного
суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа – ОСОБА_4
«про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої пошкодженням
квартири»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред’явила позов до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з вимогами стягнути солідарно з
відповідачів на її користь фактично
понесені витрати в сумі 29 941 (двадцять
тисяч дев’ятсот сорок одна) грн.,
компенсацію за заподіяну моральну
шкоду – 65 000 (шістдесят п’ять) тисяч
грн., судовий збір у розмірі 543 (п’ятсот
сорок три) гривні 01 копійка.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК
України, судом витребувана інформація
з відділу адресно-довідкової роботи ГУ
ДМС України в Одеській області про
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання відповідачів.

05 листопада 2014 року, ознайомившись із
одержаними довідками ВАДР ГУ ДМС
України в Одеській області,
встановлено, що відповідачі ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
цей час в місті ОСОБА_5 та Одеській
області зареєстрованими не значаться.
Раніше обидві були зареєстровані за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Зняті з обліку 12
травня 2014 року за рішенням суду.

Також підтверджена відсутність
реєстрації і у ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка
заявлена у позові третьою особою.
Встановлено, що 18 липня 2014 року ОСОБА_4
знялася з місця реєстрації: АДРЕСА_1, на
адресу: АДРЕСА_2. Однак, за вказаною
адресою на реєстраційний облік не
стала (довідка ВАДР ГУ ДМС України в
Одеській області від 28.10.14 р.).

За правилами ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у
разі якщо отримана судом інформація не
дає можливості встановити
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання (перебування)
фізичної особи, суд вирішує питання про
відкриття провадження у справі.
Подальший виклик такої особи як
відповідача у справі здійснюється
через оголошення у пресі.

ОСОБА_1 пред’явила позов з вимогами
відшкодувати шкоду, завдану її майну.

Згідно з ч. 6 ст. 110 ЦПК України, позови
про відшкодування шкоди, завданої
майну фізичних або юридичних осіб,
можуть пред'являтися також за місцем
завдання шкоди.

Враховуючи, що місцем завдання шкоди
позивач зазначає адресу: АДРЕСА_3, що
територіально відноситься до
Київського району м. Одеси – справа
підсудна Київському районному суду м.
Одеси на підставі ч. 6 ст. 110 ЦПК України.

Однак, при ознайомлені з позовною
заявою та додатками до неї, встановлені
підстави для залишення позову без руху,
у зв’язку з недодержанням вимог ст.ст.
119, 120 ЦПК України при його оформлені.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити ім'я
(найменування) позивача і відповідача,
а також ім'я представника позивача,
якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі.

За своєю суттю адреса – це умовна
кодифікація місця знаходження
об’єкту, яка застосовується з метою
поштового зв’язку. Правила написання
адреси, встановлені Міністерством
зв'язку, для забезпечення
якнайшвидшого пересилання, зберігання
і доставляння поштових відправлень. На
всіх адресах пишеться: назва вулиці,
номер будинку і квартири; назва
населеного пункту, міста; назва району;
назва області, індекс.

Всупереч вимогам п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, жодна із вказаних адрес в
позовній заяві ОСОБА_1 індекси не
містить, також не вказані номери
засобів зв’язку як відповідачів,
третьої особи, так і самого позивача.
Крім цього не зазначені докази
останнього відомого місця проживання
відповідачів, вказаного в позовній
заяві та адреса третьої особи, а також
місце праці відповідача ОСОБА_6

Дані обставини мають істотне значення
для здійснення в наступному судових
викликів за правилами ст. 74 ЦПК України.

Також позивачу пропонується уточнити й
зміст позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України) в частині солідарного
стягнення судового збору із
відповідачів, враховуючи, що такий
порядок стягнення судових витрат з
відповідачів законом не передбачений.

Окрім цього, із копії доданого до
позову договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 30.07.2013 року
вбачається, що відповідальність за
стан та порядок передання майна
покупцю покладалася на ОСОБА_7, як
власника цього майна. Однак вказана
особа до участі у справі позивачем не
притягується навіть третьою особою та
питання про це позивач у встановленому
законом порядку не ставить. Це ж
стосується і третього співкористувача
та члена родини минулого власника
майна ОСОБА_8

Звертається увага позивача й на те, що в
разі залучення до участі в справі інших
осіб, на позивача покладається
обов’язок виконати й вимоги ч. 1 ст. 120
ЦПК України та додати копії позовної
заяви та доданих до неї документів у
кількості, яка дорівнює кількості
залучених осіб.

Також незрозуміло чи зверталася
позивач із вимогами до відповідачів
про відновлення пошкодженого майна та
приведення його у попередній стан за їх
рахунок. Чи за своєю ініціативою на
власний розсуд придбала нові матеріали
та передала їх новому власнику
квартири ОСОБА_4

Звертається увага позивача й на такі
обставини: із змісту позовної заяви
ОСОБА_1 вбачається, що причиною продажу
нею квартири ОСОБА_4 була відсутність у
ОСОБА_1 коштів для її відновлення та
відсутність можливості відновити її
стан власними силами, що було необхідно
вчинити внаслідок неправомірних дій
відповідачів по пошкодженню квартири.
При цьому в п. 5 договору
купівлі-продажу квартири, укладеному 12
серпня 2014 року між позивачем та ОСОБА_4,
засвідчено, що договір не укладається
під впливом тяжкої для продавця
обставини та від покупця не приховано
обставин, які мають істотне значення
для цього договору.

В позовній заяві не міститься пояснень
вказаним розбіжностям та підтверджень
того, що ОСОБА_4 ознайомлена із істиною
причиною продажу їй квартири ОСОБА_9 та
можливими наслідками укладання
правочину під впливом тяжкої для
продавця обставини.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити ціну
позову щодо вимог майнового характеру.

Позовна заява ОСОБА_1 містить вимоги
майнового характеру, однак ціна позову
в заяві не зазначена. Зобов’язання,
покладені на позивача п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України ОСОБА_1 не виконала.

Позивачу роз’яснюється, що відбиття в
позовній заяві ціни позову має
значення в першу чергу для захисту
права самого позивача, так як обумовлює
розмір сплати державного мита,
розподіл судових витрат між сторонами
і навіть впливає на можливість
порушення судової діяльності на захист
права.

Відповідно до п. 5 та п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, та зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач дані зобов’язання в повному
обсязі не виконав. В позовній заяві не
зазначив докази в підтвердження
обставин, на які особисто посилається у
позові та до яких відносяться:

-          добровільне звільнення
квартири ОСОБА_7;

-          тимчасове перебування
співкористувача та члена власника
квартири ОСОБА_5 за кордоном;

-          стан квартири та обладнання
до її купівлі позивачем.

Позивач не зазначає й наявність
підстав для звільнення від
доказування.

Як роз’яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв’язку з цим суди мають
звертати особливу увагу, зокрема, на те,
що у позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.

Позивачу зауважується, що узагальнення
в п. 2 переліку про додання копії
паспорту без зазначення реквізитів
документу, не відповідає сенсу п. 7 ч. 2
ст. 119 ЦПК України. Також звертається
увага і на те, що фактично повна копія
паспорту відсутня, в наявності копії
лише першої та одинадцятої сторінок.

Також позивачем не включені в перелік
додані до заяви банківські квитанції №
210065565 та № 210065567, крім цього копії
вказаних квитанцій та копії додатків,
вказаних в п. 2 та п. 21 (договір
купівлі-продажу від 31.07.2014) переліку не
надані для направлення відповідачам
та третім особам, що порушує вимоги ч. 1
ст. 120 ЦПК України, якими позивач
зобов’язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб.

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

Відповідно до ст. ст. 121, 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом. Суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120
цього Кодексу, або не сплачено
судовий збір, постановляє ухвалу, в
якій зазначаються підстави залишення
заяви без руху, про що повідомляє
позивача і надає йому строк для
усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
119-122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа – ОСОБА_4
«про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої пошкодженням
квартири».

Надати позивачу строк для усунення
недоліків протягом п’яти днів з дня
отримання їм ухвали, роз’яснив, що у
разі невиконання ухвали суду в
зазначений строк позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута
позивачеві зі всіма доданими до неї
документами.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Літвінова І. А.