Справа № 136/29/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" квітня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Липовець
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Експобанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вищевказаним позовом до відповідачів,
який обґрунтував наступним чином.

26.02.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ
«ЕКСПОБАНК», зміна назви якого
відбулась згідно з рішенням загальних
зборів акціонерів ВАТ «КБ «ЕКСПОБАНК»
від 30.10.09 №4/2009 на Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«Експобанк», було укладено Договір
кредиту № 50/2008 USD, відповідно до пп.. 1.1.,
1.2. якого, банк зобов'язався надати
ОСОБА_1 кредит в розмірі 21 284,00 доларів
США з процентною ставкою за
користування кредитом - 12 % річних від
суми кредиту. Відповідно до пункту 1.3.
Договору кредиту та Додатку № 1 до
цього Договору сторонами було
узгоджено та встановлено графік
повернення кредиту. Згідно п.4.1.
Договору сторони зобов'язались
виконувати умови договору належним
чином.

В забезпечення виконання умов
кредитного договору, відповідно до п. 2.2
Договору кредиту, сторонами договору
було узгоджено, що ОСОБА_1 передає в
заставу автомобіль DACIA LOGAN,
реєстраційний номер НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, об'єм двигуна 1598, 2007 рік
випуску. Разом з цим, 26.08.2014 року між
сторонами було укладено договір
застави вказаного транспортного
засобу, який був посвідчений
нотаріально.

Крім цього, в забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_1 за
Договором кредиту від 26.02.2008 року, між
ОСОБА_2 та Позивачем було укладено
Договір поруки, згідно якого ОСОБА_2
поручилась перед Позивачем за
виконання ОСОБА_1 Договору кредиту №
50/2008 USD від 26.02.2008 року.

На виконання п. 1.1. Договору
кредиту Позивачем було видано ОСОБА_1
грошові кошти в розмірі в розмірі 21 284,00
доларів США. Проте, ОСОБА_1 всупереч
взятих на себе зобов'язань, порушив
умови договору щодо строковості
належних до сплати сум заборгованості
за кредитом та інших платежів
узгоджених сторонами кредитного
договору внаслідок чого станом на
22.10.2013 року у ОСОБА_1 виникла
заборгованість перед банком на
загальну суму 644 784, 08 грн. 08 коп., яку
ОСОБА_1 у добровільному порядку не
сплачує банку, відтак позивач просив
суд стягнути солідарно з відповідачів
вищевказану заборгованість за
Договором кредиту та судові витрати.

В судове засідання представник
позивача за довіреністю Панов Дмитро
Ігорович не з'явився, однак надіслав
заяву про розгляд справи за його
відсутності, просив позов задовольнити
у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
судове засідання також не з'явились,
однак надали суду заперечення на
позовну заяву подану ПАТ «КБ
«Експобанк», в якому позовні вимоги не
визнають, з тих причин, що ВАТ КБ
«Експобанк» про наявну заборгованість
ОСОБА_1 не повідомив, та в зв'язку з тим,
що на даний час пройшов 3-річний термін
позовної давності за даним фактом,
просили суд застосувати до вимог банку
до них про стягнення кредитної
заборгованості строк позовної
давності.

Враховуючи те, що сторони не
з'явились в судове засідання,
скориставшись своїм правом,
визначеним ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд
не вбачає підстав для відкладення
розгляду справи, що передбачені ст.169
ЦПК України, тому проводить його в
даному судовому засіданні на підставі
доказів, що містяться у справі.

Дослідивши матеріали справи,
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

26 лютого 2008 року між ВАТ "КБ
"ЕКСПОБАНК" (зміна назви якого
відбулась згідно з рішенням загальних
зборів акціонерів ВАТ "КБ "ЕКСПОБАНК"
від 30.10.09 №4/2009 на Публічне акціонерне
товариство "Комерційний банк
"Експобанк") та ОСОБА_1 було укладено
Договір кредиту № 50/2008 USD. Предметом
вказаного договору є грошові кошти в
сумі 21284 доларів США, які надані ОСОБА_1
на умовах забезпеченості кредиту, його
цільового використання, строковості,
повернення та платності. П.1.2. вказаного
договору визначено проценти за
користування кредитом - 12 % річних від
суми кредиту. Відповідно до пункту 1.3.
Договору кредиту та Додатку № 1 до
цього Договору сторонами було
узгоджено та встановлено графік
повернення кредиту, який є Додатком до
договору та визначено строк закінчення
дії договору - 25.02.2015 року. У п.1.5.
визначено, що кредит надається для
купівлі автомобіля.

В забезпечення виконання умов
кредитного договору, відповідно до п. 2.2
Договору кредиту, сторонами договору
було узгоджено, що ОСОБА_1 передає в
заставу автомобіль DACIA LOGAN,
реєстраційний номер НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, об'єм двигуна 1598, 2007 рік
випуску. Разом з цим, 26.08.2014 року між
сторонами було укладено договір
застави вказаного транспортного
засобу, який був посвідчений
нотаріально.

Згідно п.4.1. Договору, сторони
зобов'язались виконувати умови
договору належним чином.

Розділом 5 вказаного Договору
кредиту сторони узгодили
відповідальність Позичальника
відповідно до п.5.1. якого, простроченням
повернення кредиту або його частини
(при встановлені Банком графіку
повернення кредиту) та/або сплати
процентів є порушення Позичальником
строків/термінів, що передбачені цим
договором.

Як убачається із Графіка, що є
Додатком №2 до Договору кредиту (а.с.17),
сторони виявили намір узгодити графік
погашення по кредиту, визначивши
щомісячний платіж та кінцеву дату
сплати чергових платежів кожне 25 число
місяця.

Крім цього, в забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_1 за
Договором кредиту від 26.02.2008 року, між
ОСОБА_2 та Позивачем було укладено
Договір поруки, згідно якого ОСОБА_2
поручилась перед Позивачем за
виконання ОСОБА_1 взятих на себе
зобов'язань за Договором кредиту № 50/2008
USD від 26.02.2008 року щодо своєчасності та
строковості сплати чергових платежів
встановлених Графіком, що є Додатком до
Договору кредиту.

Судом встановлено, що відповідно
до поданої ОСОБА_1 заяви 26.02.2008 року
(а.с.11) йому було видано грошові кошти в
розмірі 21 284,00 доларів США, у
відповідності до п.1.1. Договору кредиту.

Як убачається із розрахунку
простроченої заборгованості
позичальника ОСОБА_1 перед банком за
Договором кредиту від 26.02.2008 року,
початок прострочки розпочато з 25.07.2008
року та станом на 22.10.2013 року склав на
загальну суму 644784, 08 грн. 08 коп.

Згідно повідомлень - вимог від
03.06.2011 року позивачем в адресу
відповідачів направлялись листи,
відповідно до яких їх було поставлено
до відома про виниклу заборгованість
станом на 02.07.2011 року.

Отже, із здобутих у справі доказів
судом встановлено, що сторонами спору
було встановлено як строк дії договору
- до 25.02.2015 року, так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів до 25 числа кожного місяця.

Таким чином, сторони договору
узгодили погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів, які ними визначено
по місячно.

Отже, поряд зі встановленням
строку дії договору сторони встановили
і строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного
щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3
ст. 254 ЦК України спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Із здобутих у справі доказів,
судом встановлено, що ОСОБА_1 перестав
виконувати щомісячні зобов'язання з
погашення кредиту, не внісши черговий
платіж до 25.07.2008 року, у той час як з
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом банк звернувся до суду 09
січня 2014 року, тобто по збігу більш як
п'яти років.

Відповідачі надали суду заяву, в
якій просили застосувати до позовних
вимог банку наслідки спливу позовної
давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг
позовної давності починається заново
(чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство
передбачає два види позовної давності:
загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей
конкретних правовідносин початок
перебігу позовної давності пов'язаний
з певними юридичними фактами та їх
оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання, перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК
України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу
позовної давності пов'язується не
стільки зі строком дії (припинення дії)
договору, як з певними моментами
(фактами), які свідчать про порушення
прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що до
кредитного договору застосовуються
загальна позовна давність тривалістю у
три роки та спеціальна давність щодо
сплати неустойки. Згідно з умовами
кредитного договору, що укладений між
сторонами спору, позичальник
зобов'язаний здійснювати повернення
кредиту частинами (щомісячними
платежами) в розмірі та в строки,
визначені Договором та Графіком, який є
його невід'ємною частиною.

Оскільки умовами договору
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
кожного 25 числа місяця, в рахунок
якого вносяться кошти, початок
позовної давності для стягнення цих
платежів необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору
укладеного між сторонами спору та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу,
тобто в даному випадку до 25 числа
кожного наступного місяця, а саме 25.07.2008
року.

Таку ж правову позицію було
висловлено у постанові Верховного Суду
України від 06.11.2013 року у справі за
№6-116цс13, про стягнення заборгованості
за кредитним договором, яка в силу
правил ст.360-7 ЦПК України є обов'язкова
для всіх судів України.

Аналогічні висновки містяться у
постановах Вищого господарського суду
України від 12 грудня 2012 року та від 7
березня 2013 року.

Отже, сплив строку позовної
давності є очевидним.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України,
якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Представник позивача у позовній
заяві не вказує на поважність причин
пропуску строку позовної давності.

Частиною 3 статті 267 ЦК України
встановлено, що позовна давність
застосовується судом за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
судом рішення.

Враховуючи обставини викладені
вище, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити, у зв'язку зі
спливом строку позовної давності,
оскільки про її застосування заявили
відповідачі, а підстав для визнання
поважними причин пропуску позовної
давності представником позивача не
наведено.

Вирішуючи питання судових витрат,
суд керується правилами ст.88 ЦПК
України, а тому судові витрати у
вигляді судового збору відносить на
рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 260, 261, 262, 267,
634, 509, 610, 1054 ЦК України, ст. ст. 10-11, 57-60, 88,
158, 169, 208-209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Експобанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко