У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Оніпко О.В., Хилевич С.В.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_5 на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
11 листопада 2013 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
визнання частки та визнання права
власності на спадкове майно.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського
суду Рівненської області від 11
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_5 право
власності на ? частку в спадковому
майні, що залишилось після смерті
спадкодавця ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 та складається: з ?
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, який
належав ОСОБА_6 на праві власності на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 21.03.1978 року, виданого
Першою Ровненською державною
нотаріальною конторою, грошових
вкладів, що знаходяться у
територіальному відокремленому
безбалансовому відділенні №10017/037
філії Рівненського обласного
управління ПАТ „Державний ощадний
банк України" на рахунках №№НОМЕР_1,
НОМЕР_2 та компенсаційному рахунку
№НОМЕР_3, грошових вкладів, що
знаходяться у територіальному
відокремленому безбалансовому
відділенні №10017/039 філії Рівненського
обласного управління ПАТ „Державний
ощадний банк України" на рахунках
№№НОМЕР_4, НОМЕР_5 та компенсаційних
рахунках №№НОМЕР_6, НОМЕР_7. З
відповідача на користь позивача
стягнуто сплачений судовий збір в сумі
115 грн. та на користь держави судовий
збір в сумі 416 грн.5 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції позивач в апеляційній
скарзі вказує на його незаконність,
доводить, що суд дослідивши всі
обставини по справі дійшов
неправомірно висновку, що будинок, який
належав спадкодавцю не визнаний
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя. Покликається на те, що
будинок після одруження мав стан
недобудованого житла, за період
спільного проживання закінчений
будівництвом за спільні гроші із
спадкодавцем. Вказує на те, що ним
добудовані підсобні приміщення
будинку - сарай, льох, гараж, проведено
водопровід, будинок газифіковано,
проведено парове опалення, що істотно
впливає на вартість будинку. Вважає
неправомірним рішення в частині
грошових вкладів. Стверджує, що грошові
доходи спадкодавця були незначними, а
тому грошові вклади в установі банку
спадкодавцем здійснювались із його
заробітної плати.

За викладених обставин просить
рішення суду скасувати та прийняти
нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_6 набула право власності на ?
частку домоволодіння АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 21.03.1978 року,
виданого Першою Ровненською державною
нотаріальною конторою, після смерті
чоловіка ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

За висновком КП „Рівненське міське
бюро технічної інвентаризації" будинок
АДРЕСА_1 збудований та введений в
експлуатацію в 1963 році, а тому є
особистою власністю ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_5 перебував в шлюбі із
спадкодавцем ОСОБА_6 з 27 жовтня 1974 року,
що підтверджено свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_8 від 2.08.2011 року, по день її
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серії
І-НОМЕР_9 видане відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Рівненського міського управління
юстиції).

В період спільного проживання
подружжя було самочинно добудовано до
житлового будинку тамбур „а",
самочинно побудований сарай „В1",
переобладнано з сараю в літню кухню
приміщення „В", на які рішенням
Рівненського міського суду від 21.03.2006
року визнано право власності ОСОБА_6 На
підставі розпорядження Рівненського
міськвиконкому №137-р від 16.03.1987 року
дано дозвіл ОСОБА_6 на будівництво
гаража „Ж".

Судом встановлено що в період
проживання позивача ОСОБА_5 із
спадкодавцем ОСОБА_6 витрачались
спільні кошти подружжя на підтримання
житлового будинку в належному
технічному стані з урахуванням терміну
експлуатації.

26 листопада 2010 року ОСОБА_6 склала
заповіт, який посвідчений Рівненським
міським приватним нотаріусом,
зареєстрований в реєстрі за №1438, який
не скасований та не оспорюється, за
яким слідує, що все її майно де б воно не
було і з чого б воно не складалось, і
взагалі все те, що належало їй на день
смерті заповідала сестрі -
відповідачці у справі ОСОБА_3

В апеляційній скарзі відсутні
доводи, що внаслідок проведення
ремонтних робіт проведено значне
переобладнання та перепланування
будинку.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги, що заміна,
відновлення конструкцій і обладнання
будівель, в зв'язку з їх фізичною
зношеністю та руйнуванням відносяться
до капітального ремонту, а тому можуть
впливати на визнання об'єктом права
спільної сумісної власності.

Доводами апеляційної скарги не
спростовано обґрунтований висновок
суду першої інстанції, що під час
подружнього життя ОСОБА_6 та ОСОБА_5
проводились ремонтні роботи житлового
будинку, що не призвело до збільшення
житлової площі будинку, а проведені
добудови є лише поліпшенням житлових
умов мешканців будинку, що не може
свідчити про істотне збільшення
вартості майна, яким є ? частина
житлового будинку, що належав
спадкодавцю, а тому не можу бути
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя у розумінні ст.62 СК
України.

Суд першої інстанції, у
відповідно до ст.1241 ЦК України,
обґрунтовано визнав за позивачем
обов'язкову частку у розмірі ?
спадкового майна спадкодавця, яка
розпорядилась своїм майном та
заповідала все належне їй майно
відповідачці.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалено
без порушень норм матеріального і
процесуального права, судом з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, в повній мірі, апеляційна
скарга не містить посилань на закон, з
порушенням якого ухвалено рішення, та
не спростовує правильності висновків
суду, а тому відсутні підстави для його
скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 11 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
О.В. Оніпко

С.В. Хилевич