У Х В А Л А

іменем україни

26 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Наумчука М. І.,

Мартинюка В. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Конан-Плюс Кір» про поновлення
на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Кіровоградської
області від 17 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Конан-Плюс Кір» (далі - ТОВ
«Конан-Плюс Кір»), у якому, посилаючись
на незаконне звільнення, просив
поновити його на посаді генерального
директора ТОВ «Конан-Плюс Кір» та
стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 15 листопада 2013
року позов задоволено.

Визнано незаконним звільнення та
поновлено ОСОБА_3 на посаді
генерального директора ТОВ «Конан-Плюс
Кір» з 04 серпня 2013 року.

Стягнуто з ТОВ «Конан-Плюс Кір» на
користь ОСОБА_3 8 280 грн 60 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 04 серпня 2013 року
по 15 листопада 2013 року.

Допущено негайне виконання
рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення заробітку за один місяць.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 17 грудня
2013 року рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від
15 листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
позові.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалене у справі рішення апеляційного
суду вважає незаконним, просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За правилами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов та поновлюючи
ОСОБА_3 на роботі, суд першої інстанції
виходив із того, що звільнення позивача
з посади генерального директора ТОВ
«Конан-Плюс Кір» було проведено з
порушенням вимог трудового
законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в позові, апеляційний суд
виходив із того, що позивач у суді не
довів факту перебування у трудових
відносинах з відповідачем.

Проте з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна
з огляду на наступне.

Судами встановлено, що відповідно
до протоколу № 8 зборів засновників
(учасників) ТОВ «Конан-Плюс Кір» від 01
лютого 2013 року збори прийняли рішення
про звільнення ОСОБА_4 з посади
генерального директора товариства та
про призначення на цю посаду ОСОБА_3,
який з 15 лютого 2013 року приступив
до виконання своїх обов'язків (а. с. 7, 10).

15 лютого 2013 року ТОВ «Конан-Плюс Кір»
в особі генерального директора ОСОБА_3
видано наказ про тимчасове
ненарахування йому заробітної плати у
зв'язку з тяжким фінансовим становищем
підприємства (а. с. 65).

Згідно з довідкою з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України від 21 лютого 2013
року керівником ТОВ «Конан-Плюс Кір»
зазначено ОСОБА_3 (а. с. 20).

04 серпня 2013 року збори учасників ТОВ
«Конан-Плюс Кір», розглянувши заяву
ОСОБА_3 від 01 липня 2013 року про його
звільнення за власним бажанням,
прийняли рішення про його звільнення з
посади генерального директора ТОВ
«Конан-Плюс Кір» та призначення на цю
посаду Бабіченка В. В. (а. с. 46).

Обґрунтовуючи підставність позову,
ОСОБА_3 посилався на те, що жодних заяв
про звільнення за власним бажанням на
розгляд вищого органу управління
товариством не подавав, загальні збори
засновників (учасників) товариства
щодо розгляду питання його звільнення
не скликалися, запрошення на загальні
збори засновників (учасників)
товариства з порядком денним не
надходило.

Вирішуючи спір по суті, апеляційний
суд виходив із того, що за відсутності
контракту, обов'язковість укладання
якого передбачена ч. 4
ст. 65 ГК України, позивач не довів факту
перебування у трудових відносинах з
ТОВ «Конан-Плюс Кір», а тому позивач не
набув права на звернення до суду за
захистом своїх прав.

Відповідно до п. 7.12 Статуту ТОВ
«Конан-Плюс Кір» при наймі
генерального директора товариства
видається наказ на призначення, а в
разі необхідності за рішенням зборів з
ним може укладатися контракт (договір,
угода), в якому зазначаються його права,
обов'язки та відповідальність.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України
трудовий договір укладається, як
правило, в письмовій формі. Додержання
письмової форми є обов'язковим при
укладенні контракту. Укладення
трудового договору оформляється
наказом чи розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Згідно з ч. 3 ст. 21 КЗпП України
особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

У той же час, вирішуючи спір по суті,
на порушення приписів ст.
303 ЦПК України апеляційний суд на
зазначене уваги не звернув, не
визначився з характером спірних
правовідносин та нормою права, що
підлягає застосуванню, та не звернув
уваги на те, що приписи ч. 4 ст. 65 ГК
України регулюють порядок найму
керівника підприємства, тоді як згідно
зі ст. 80 ГК України
організаційно-правовою формою
відповідача є товариство з обмеженою
відповідальністю, основні засади
господарювання якого регулюються
главою 9 ГК України, приписи якої не
містять обов'язковості укладення з
найманим керівником господарського
товариства контракту.

Крім того, як на підтвердження
законності звільнення позивача
відповідач послався на заяву ОСОБА_3
від 01 липня 2013 року про звільнення за
власним бажанням (а. с. 49).

У той же час згідно з висновком
експертного дослідження від
12 листопада 2013 року № 1586, на який
послався позивач, обґрунтовуючи свої
вимоги, вбачається, що підпис від імені
ОСОБА_3, зображення якого міститься на
копії вказаної заяви, вірогідно,
виконаний не самим ОСОБА_3, а
іншою особою (а. с. 66-68).

Поряд із наведеним апеляційний суд
не звернув уваги на те, що 01
лютого 2013 року загальними зборами
засновників (учасників) ТОВ «Конан-Плюс
Кір» ОСОБА_3 призначено генеральним
директором ТОВ
«Конан-Плюс Кір», з 15 лютого 2013 року він
приступив до виконання своїх
обов'язків, а 04 серпня 2013 року його було
звільнено з роботи за власним бажанням.
За таких обставин висновки
апеляційного суду про недоведеність
існування трудових відносин ОСОБА_3 із
відповідачем є неправильними.

У свою чергу, повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази,
вислухавши пояснення сторін, суд
першої інстанції відповідно до
приписів ч. 2 ст. 38 КЗпП України та
ст. ст. 212-214 ЦПК України дійшов
правильного висновку про підставність
позову.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції відповідно до приписів ст. 339
ЦПК України підлягає скасуванню з
залишенням у силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 17 грудня
2013 року скасувати, залишити в силі
рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 15 листопада 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

В. І. Мартинюк

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук