Справа № 274/4151/13-ц
пр.№ 2/0274/84/14
Рішення

Іменем України

16.01.2014 року Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області в складі головуючого судді
Потапової Т.М., з участю секретаря Качур
Н.Д., представника позивачки ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
приватного підприємства „Кароля" про
поновлення на роботі, -

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з
зазначеним позовом. Просить скасувати
пункт 6 протоколу № 1 загальних зборів
власників приватного підприємства
„Кароля" від 09.07.2013 року, поновити її на
посаді директора приватного
підприємства „Кароля" з 09.07.2013 року.
Свої вимоги мотивує тим, що 09.07.2013 року
дізналася про своє звільнення з посади
директора на підставі п.1 ст.41 КЗпП
України відповідно до п.6 протоколу
загальних зборів власників
підприємства. В обґрунтування
звільнення відповідачем зазначено, що
вона не надавала звіту про діяльність
підприємства власникам, не допускала
їх до управління підприємством,
привласнила сільськогосподарську
техніку, зменшила площі орендованих
земель підприємства. Державним
реєстратором змінено відомості про
керівника підприємства з ОСОБА_3 на
нового директора ОСОБА_4. Вважає
звільнення незаконним, оскільки
власники підприємства не вимагали від
неї звіту про діяльність підприємства,
сільгосптехніку вона придбала за
власні кошти, площі орендованих земель
зменшені у зв'язку із закінченням
терміну договорів оренди. Відповідно
до пп.. 8.10,8.11 Статуту підприємства за
зміну керівника повинні проголосувати
100% власників, але проголосувало лише 85%,
один співвласник - ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. крім того, в п.6 протоколу
загальних зборів не вказано з якої дати
її звільнено.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав з зазначених в заяві підстав.
Крім того, суду пояснив, що позивачка
працювала директором підприємства
„Кароля" з 29.04.2008 року згідно з рішенням
загальних зборів власників, відповідно
до п.8.13 Статуту директор не
зобов'язаний звітуватися перед
власниками за результати діяльності
підприємства, загальні збори були
неповноважними, оскільки не був
присутній один власник, який помер, не
було 100% голосів за звільнення
директора, тому порушена процедура
звільнення.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти
позову заперечив, суду пояснив, що
позивачку звільнено як керівника за
грубе порушення трудових обов'язків, на
вимогу власників підприємства вона не
подала звіту про діяльність
підприємства. Збори співвласників були
легітимними у складі 60% присутніх
власників, один власник помер, ОСОБА_5
не мала права голосувати за своє
звільнення відповідно до п.8.5 Статуту.
Директор підзвітний загальним зборам
власників, вони мають право вимагати
від нього звіт про результати роботи
підприємства, ОСОБА_3 таких звітів не
подавала, загальних зборів не скликала,
тому загальні збори були призначені
співвласником, який має 50% капіталу, на
09.07.2013 року, про що було повідомлено
позивачку. Однак, вона надати звіт
відмовилася, причину відмови не
пояснила, про що складений акт.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши надані
докази, суд дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог за
безпідставністю.

Судом встановлені наступні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

З 29.04.2008 року ОСОБА_3 працювала на
посаді директора приватного
підприємства „Кароля". Протоколу
загальних зборів про обрання її
директором підприємства суду не
надано. Наказу про призначення її на цю
посаду не видавалось, контракт не
укладався, але факт роботи позивачки на
посаді директора підприємства з 2008
року визнається сторонами. Рішенням
загальних зборів власників
підприємства від 09.07.2013 року (протокол
№ 1) позивачку звільнено з посади
директора на підставі п.1 ст.41 КЗпП
України за грубе порушення керівником
трудових обов'язків.

Представник відповідача пояснив, що
ОСОБА_3 звільнено за ненадання звіту
власникам про результати діяльності
підприємства за 2009-2012 роки. Інші
порушення, які вказані в протоколі
загальних зборів, зокрема, щодо
привласнення позивачкою
сільгосптехніки та зменшення площі
орендованих земель підприємства,
розглядаються у кримінальному
провадженні.

Згідно з п.п. 8.10, 8.11 Статуту директор
підприємства призначається та
звільняється зборами власників
підприємства, при цьому рішення
вважається прийнятим, якщо за нього
проголосують власники, що в сукупності
володіють 100% загальної кількості
голосів.

Загальні збори власників вважаються
повноважними, якщо на них присутні
власники, що володіють у сукупності
більш як 60% голосів.(п.8.7 Статуту)

Як вбачається з протоколу № 1 від 09.07.2013
року у зборах приймали участь три
власника підприємства - громадяни
Німеччини (85% голосів) та позивачка
ОСОБА_3 (14% голосів). Отже, загальні збори
були повноважними.(а.с.4)

Представник позивача наполягає, що
рішення загальних зборів щодо
звільнення ОСОБА_3 є незаконним,
оскільки за її звільнення
проголосувало менше ніж 100% голосів, що
суперечить п.8.10 Статуту.

Як вбачається з матеріалів справи
власниками ПП. „Кароля" були 5 осіб: три
громадянина Німеччини, ОСОБА_3 -
позивачка та ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 і володів 1% голосів. Таким
чином, на момент скликання загальних
зборів було 4 власника підприємства,
які приймали в них участь.

Відповідно до п.8.5 Статуту власник не
має права голосу при вирішенні питання
щодо спору між ним та підприємством.

Отже, ОСОБА_5 не міг голосувати у зв'язку
із смертю, ОСОБА_3 - відповідно до п.8.5
Статуту. Крім того, ці співвласники
були виключені зі складу власників
підприємства рішенням цих же загальних
зборів. Рішення про їх виключення зі
складу власників не скасовано. Таким
чином, за звільнення директора могли
проголосувати лише інші власники, що
володіють 85% голосів. Зазначені
обставини були предметом розгляду
Житомирського окружного
адміністративного суду, постановою
якого від 24.10.2013 року відмовлено в
позові ОСОБА_3 до Державного
реєстратора юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців щодо неправомірності
внесення змін до державного реєстру
відомостей про зміну керівника ПП
„Кароля" з ОСОБА_3 на ОСОБА_4.

Відповідно до п.п.8.1,8.11 Статуту директор
підприємства є виконавчим органом
підприємства, здійснює поточне
керівництво діяльністю підприємства,
підзвітний загальним зборам власників
і організує виконання їх рішень. Крім
того, директор організує та контролює
здійснення бухгалтерського обліку та
звітності, затверджує баланс
підприємства, виконує інші дії, що
випливають зі статутних завдань
підприємства.

Як вбачається з наданих суду доказів
загальні збори власників не
скликалися, директор підприємства
ОСОБА_3 не звітувалася перед зборами
власників про результати діяльності
підприємства.

Позивачка в позовній заяві зазначила,
що власники підприємства не вимагали
від неї звітів про роботу підприємства,
проте це спростовується письмовою
вимогою власників - громадян Німеччини
про скликання зборів та надання звіту
про результати роботи підприємства за
2008, 2009 роки від 17.09.2010 року на ім'я
ОСОБА_3, вимогою цих власників від 22.06.2011
року про скликання позачергових зборів
власників та розгляд питання про
результати роботи підприємства у
2008,2009,2010 роках, вимогою про скликання
загальних зборів від 16.05.2013
року.(а.с.48,50,51)

28.05.2013 року ОСОБА_3 представником
власника ОСОБА_6 - ОСОБА_4 направлено
повідомлення про скликання загальних
зборів ПП „Кароля" на 11 годину 09.07.2013
року із зазначенням порядку денного,
серед питань, які мали розглядатися,
звіт директора про результати роботи
підприємства за 2008-2012 роки, відкликання
та призначення директора підприємства.
(а.с.53) Повідомлення направлено
позивачці цінним листом 28.05.2013
року.(а.с.53,54) Факт отримання
повідомлення позивачка визнала.

09.07.2013 року відбулися загальні
збори власників ПП „Кароля", після їх
завершення складений протокол № 1,
копію якого вручено ОСОБА_3, про що вона
пояснила в якості свідка.

Згідно з протоколом ОСОБА_3, була
присутня на загальних зборах, але
відмовилася брати у них участь та
надати власникам звіт про роботу
підприємства.

Обов'язок директора надавати звіт
про роботу підприємства передбачений
Статутом підприємства, де зазначено, що
директор здійснює поточне керівництво
діяльністю підприємства, підзвітний
загальним зборам власників, організує
виконання їх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку одноразового
грубого порушення трудових обов'язків
керівником підприємства, установи
організації всіх форм власності.

Ненадання звітів про результати роботи
підприємства директором ОСОБА_3 - є
грубим порушенням трудових обов'язків,
тому може бути підставою для
звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України.

Згідно з п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6.11.1992
року „Про практику розгляду судами
трудових спорів" у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясувати, в чому
конкретно проявилось порушення, що
стало приводом для звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання
трудового договору за пунктами 3,4,7,8
ст.40 і п.1 ст. 41 КЗпП, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом передбачені статтями 147-1,148,149
КЗпП правила і порядок застосування
дисциплінарних стягнень.

Згідно із ст.149 КЗпП власник або
уповноважений орган повинен зажадати
від порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

Суду наданий акт від 09.07.2013 року,
згідно з яким під час розгляду

3-го питання порядку денного: про звіт
директора підприємства про результати
роботи за 2008-2012 роки, ОСОБА_3
відмовилась надати відповідний звіт,
на пропозицію надати письмові
пояснення з приводу причин ненадання
звіту відмовилась їх надати та
залишила загальні збори.(а.с.62)

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні підтвердили факт
відмови ОСОБА_3 від надання звіту
власникам підприємства та відмови дати
пояснення з цього приводу, про що ними
був складений акт.

В заперечення проти законності
звільнення позивачка в позовній заяві

вказала, що в протоколі загальних
зборів не зазначено дати її звільнення.

Загальні збори відбулися 09.07.2013
року, пунктом шостим протоколу ОСОБА_3
звільнено з посади директора ПП
„Кароля" за п.1 ст.41 КЗпП України та
призначено нового директора. Протокол
загальних зборів вручено позивачці
09.07.2013 року. Датою звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу є день
ознайомлення працівника з наказом про
звільнення. Як встановлено судом книга
наказів на підприємстві відсутня,
наказ про звільнення не видавався,
підставою звільнення позивачки є
рішення загальних зборів власників.
Отже, ОСОБА_3 звільнено з роботи з 09.07.2013
року. Позивачка ОСОБА_3, допитана в
якості свідка за її згодою, пояснила
суду, що її трудова книжка знаходиться
в неї, вона особисто занесла до своєї
трудової книжки запис про своє
звільнення з посади директора ПП
„Кароля" з 09.07.2013 року за власним
бажання. Трудова книжка ОСОБА_3
позивачкою або її представником суду
для огляду не була надана.

Відповідно до ст.148 КЗпП
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим органом безпосередньо
за виявленням проступку, але не пізніше
одного місяця з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи
звільнення позивачки проведено
власниками безпосередньо в день
виявленням порушення трудових
обов'язків директором ОСОБА_3, що
відповідає вимогам трудового
законодавства.

З досліджених у справі доказів
суд дійшов висновку, що ОСОБА_3,
працюючи на посаді директора ПП
„Кароля", на вимогу власників
підприємства відмовилася надати звіт
про результати роботи підприємства, що
є грубим порушенням її трудових
обов'язків. За даний проступок
позивачку звільнено з роботи рішенням
загальних зборів власників
підприємства від 09.07.2013 року за п.1 ст.41
КЗпП України. Загальні збори власників
були повноважними за складом
учасників, рішення прийняте кількістю
голосів всіх власників підприємства,
порядок звільнення відповідає вимогам
ст.ст.147-149 КЗпП України.

Отже, підстав для поновлення позивачки
на роботі немає. Крім того, вона
фактично погодилася із звільненням,
зробивши запис про це у своїй трудовій
книжці, змінивши формулювання причини
звільнення на ст.38 КЗпП України - за
власним бажанням.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

В позові ОСОБА_3 до приватного
підприємства „Кароля" про поновлення
на роботі відмовити за
безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір в сумі 114,70 грн..

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Потапова Т.М.