Справа №751/4437/14
Провадження №2/751/996/14
Рішення

Іменем України

01 липня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк
Н. В.

при секретарі
Чвірова О. О.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.
Чернігова цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В с т а н
о в и в :

ПАТ "Дельта Банк" звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 1
436 грн. 50 коп. заборгованості за
кредитним договором, а також понесених
судових витрат.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 25.10.2007р. між ПАТ "Дельта Банк" та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ 002-24024-251007, згідно якого банк надав
відповідачу кредит на придбання
певного майна/послуг у розмірі 987 грн,
строком на 12 місяців, з кінцевим
терміном повернення не пізніше 24
жовтня 2008 року, зі сплатою 12 % річних за
користування кредитними коштами та
комісії в розмірі 2,7 % на місяць.
Відповідач скористався кредитними
коштами, але свої зобов'язання за
кредитним договором не виконує,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка станом на 20.03.2014
року становить 1 436 грн. 50 коп, з яких:
заборгованість за сумою кредиту - 1 016,56
грн, заборгованість за відсотками - 61,74
грн та заборгованість за комісіями 358,20
грн.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлений належним
чином, в позовній заяві зазначив, що
позов підтримує повністю та просить
розглянути справи у відсутність
представника банку.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, просив відмовити у його
задоволенні та застосувати строк
позовної давності.

Вислухавши відповідача, дослідивши
матеріали справи, розглядаючи позов в
межах заявлених вимог, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного:

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений
законом чи договором строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцю позику та сплатити
відсотки за користування коштами у
строк та у порядку, що встановлені
договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2007 р. між
ТОВ "Комерційний банк «Дельта"
(правонаступником якого є ПАТ "Дельта
Банк") та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 002-24024-251007 (а.с.6-7).

Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного
договору позивач зобов'язується надати
відповідачу кредит у сумі 987 грн, на
придбання певного майна/послуг, зі
сплатою 12 % річних за користування
кредитними коштами та комісії в
розмірі 2,7 % на місяць, із остаточним
терміном повернення кредиту та сплати
процентів і комісійних по ньому не
пізніше ніж 24.10.2008 року.

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав, надавши відповідачеві кредит
у сумі 987 грн, про що свідчить
меморіальний ордер №38206399 від 26.10.2007
року (а.с.5). Відповідач отримав у своє
розпорядження майно, що
підтверджується актом перевірки від
25.10.2007 року (а.с.9).

Проте, відповідач у визначений в
договорі строк кошти не повернув, чим
порушив взяті на себе зобов'язання.

Як вбачається з наданого розрахунку
заборгованості (а.с.3-4) станом на 20.03.2014
року заборгованість по кредиту
становить 1 016 грн 56 коп, заборгованість
по відсоткам - 61 грн 74 коп.;
заборгованість по комісії - 358 грн 20 коп.

Згідно виписки про рух коштів по
рахунку ОСОБА_1 (а.с. 29), останньою датою
сплати відповідачем коштів на
погашення ПАТ «ДельтаБанк»
заборгованості за кредитним договором
є 26.11.2007 року (а.с.120).

Так, у договорі прямо й конкретно
встановлено кінцевий термін
повернення ОСОБА_1 отриманих у кредит
коштів (24.10.2008 року) і як з цієї дати, так
і з дати здійснення ним останнього
платежу на погашення кредитної
заборгованості (26.11.2007 року) до дати
пред'явлення позову пройшло понад три
роки.

З викладеного випливає, що в силу ст.ст.
257, 264 ЦК України строк позовної
давності по даній справі обчислюється
з 24.10.2008 року і станом на день подачі ПАТ
«ДельтаБанк» позовної заяви - 12.05.2014
року (а.с. 2) він сплив.

Про поновлення цього строку позивач не
заявляв. За таких обставин, строк
позовної давності по даній справі
позивачем пропущено без поважних
причин.

Відповідачем заявлено клопотання про
застосування судом при вирішенні даної
справи строку позовної давності.

Беручи до уваги, що ПАТ «ДельтаБанк»
звернувся до суду з позовом з пропуском
строку позовної давності, а ОСОБА_1
заявив про застосування судом при
вирішенні даної справи строку позовної
давності, то відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК
України у задоволенні вимог позивача
належить відмовити у зв'язку з
пропуском строку позовної давності та
відсутністю підстав для його
поновлення.

З огляду на вищевказане суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню в
повному обсязі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
понесені позивачем судові витрати
стягненню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 13, 60, 88, 208, 209, 212, 215, 218, 292 ЦПК
України, ст..ст. 257,264, 267, 627, 638 ЦК України,
суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд міста Чернігова, шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н. В. Маслюк