Номер провадження № 22-ц/785/2573/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі
Жус І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою публічного
акціонерного товариства «Сведбанк» (в
особі Одеського відділення АТ
«Сведбанк») до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на заочне рішення Київського районного
суду м. Одеси від 13 квітня 2011 року,

встановила:

14 грудня 2010 року ПАТ «Сведбанк» (в
особі Одеського відділення АТ
«Сведбанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, просило
постановити рішення, відповідно до
якого стягнути з відповідачів
солідарно кредитну заборгованість у
розмірі 190 452,38 грн. та судові витрати у
сумі 1820 грн.

В обґрунтування позову позивач
послався на те, що 16 листопада 2006 року
між закритим акціонерним товариством
«ТАС-ІНВЕСТБАНК», правонаступником по
всіх правах та зобов'язаннях якого є
публічне акціонерне товариство
«Сведбанк Інвест», правонаступником по
всіх правах та зобов'язаннях якого є
публічне акціонерне товариство
«Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № 21/15-Ф, за яким
банком були надані відповідачу-1
грошові кошти у розмірі 35 000,00 доларів
США зі сплатою 15% річних за весь строк
фактичного користування кредитом на
споживчі потреби, в обмін на
зобов'язання повернути кредит,
сплатити проценти за користування
кредитом та виконати свої зобов'язання
у повному обсязі у терміни, передбачені
кредитним договором в строк по 15
листопада 2011 року включно з
урахуванням графіку.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору
відповідач-1 зобов'язався здійснювати
погашення заборгованості за кредитом
згідно додатку № 1 до кредитного
договору в термін до 10 числа кожного
місяця та відповідно до п. 4.2.
кредитного договору сплачувати
проценти за користування кредитом
щомісяця не пізніше 05 числа кожного
місяця, які згідно п. 3.2. нараховуються
виходячи з фактичної кількості днів
користування кредитом, на суму
щоденного залишку заборгованості за
кредитом, починаючи з дати видачі
кредиту до моменту його повернення.

На забезпечення виконання зобов'язань
по кредитному договору між позивачем
та ОСОБА_3 був укладений договір
застави товарів в обігу, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5 16
листопада 2006 року зареєстрований в
реєстрі за №2634, відповідно до якого
відповідач-1 передав в заставу товари в
обігу: чоботи, босоніжки, туфлі, перелік
яких знаходиться в опису, що є
невід'ємною частиною цього договору, що
знаходиться за адресою: «Промринок»
7-ий км. Овідіопольської дороги.

Крім того, 16 листопада 2006 року між ЗАТ
«ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки № 21/П-15, згідно
якого поручитель несе солідарну
відповідальність з Позичальником
перед Банком за виконання
Позичальником умов основного
зобов'язання усім належним йому майном
та грошовими коштами.

Відповідно до умов п. 8.1. кредитного
договору, в разі порушення
позичальником строків платежів,
встановлених п. 4.1., п. 4.2, банк має право
вимагати дострокового повернення
кредиту та сплати процентів, неустойки,
а позичальник зобов'язаний виконати
зазначені зобов'язання. Вимога про
дострокове виконання зобов'язань
відповідно до п. 8.2. кредитного договору
направляється позичальникові у
письмовому вигляді та підлягає
виконанню у повному обсязі протягом 10
календарних днів з дати її одержання,
або у інші строки, визначені банком у
листі-вимозі.

У випадку невиконання позичальником
умов п. 8.2. банк має право ставити
питання про дострокове повернення
коштів кредиту і пред'явити позов до
Позичальника, а також звернути
стягнення на заставлене майно.

ОСОБА_3 порушила свої зобов'язання щодо
здійснення своєчасного погашення
заборгованості за кредитом у
відповідності з графіком, та
щомісячної сплати процентів за
користування кредитом, в порядку
визначеному кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань на
адресу відповідача-1 27 січня 2010 року
банком були направлені повідомлення
про зміну умов кредитного договору з
вимогою про погашення заборгованості
за кредитом.

Вимога відповідачу-1 про усунення
порушення умов кредитного договору
підлягала виконанню протягом 10 (десяти)
календарних днів з дня отримання листа
з повідомленням про вручення, проте не
була виконана взагалі, що і стало
підставою для звернення до суду.

У судовому засіданні:

- представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити;

- відповідачі у судове засідання не
з'явились, причини неявки суду не
повідомили.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 13 квітня 2011 року
позовні вимоги ПАТ «Сведбанк»
задоволено.

Суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 як солідарних боржників на
користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість
по кредитному договору № 21/15-Ф від 16
листопада 2006 року у розмірі 190 810,10 грн.,
сплачений при поданні позову судовий
збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 120,00 грн., а
разом 192 630 гривень 10 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
заочне рішення суду скасувати,
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи вищевказаний позов на
підставі матеріалів даної справи,
ст.ст. 526, 527, 530, 543, 554, 1054 ЦК України, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з наступного.

16 листопада 2006 року між закритим
акціонерним товариством
«ТАС-ІНВЕСТБАНК», правонаступником по
всіх правах та зобов'язаннях якого є
публічне акціонерне товариство
«Сведбанк Інвест», правонаступником по
всіх правах та зобов'язаннях якого є
публічне акціонерне товариство
«Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № 21/15-Ф, за яким
банком були надані відповідачу-1
грошові кошти у розмірі 35 000,00 доларів
США зі сплатою 15% річних за весь строк
фактичного користування кредитом на
споживчі потреби, в обмін на
зобов'язання повернути кредит,
сплатити проценти за користування
кредитом та виконати свої зобов'язання
у повному обсязі у терміни, передбачені
кредитним договором в строк по 15
листопада 2011 року включно з
урахуванням графіку (а.с.7-12).

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору
відповідач-1 зобов'язався здійснювати
погашення заборгованості за кредитом
згідно додатку № 1 до кредитного
договору в термін до 10 числа кожного
місяця та відповідно до п. 4.2.
кредитного договору сплачувати
проценти за користування кредитом
щомісяця не пізніше 05 числа кожного
місяця, які згідно п. 3.2. нараховуються
виходячи з фактичної кількості днів
користування кредитом, на суму
щоденного залишку заборгованості за
кредитом, починаючи з дати видачі
кредиту до моменту його повернення.

Крім того, на забезпечення виконання
зобов'язань по кредитному договору
були укладені наступні договори:

- договір застави товарів в обігу,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 16 листопада 2006 року
зареєстрований в реєстрі за №2634,
відповідно до якого відповідач-1
передав в заставу товари в обігу:
чоботи, босоніжки, туфлі, перелік яких
знаходиться в опису, що є невід'ємною
частиною цього договору, що
знаходиться за адресою: «Промринок»
7-ий км. Овідіопольської дороги (а.с. 15-18).

- договір поруки № 21/П-15 від 16
листопада 2006 року, укладений з ОСОБА_4,
відповідно до якого поручитель несе
солідарну відповідальність з
позичальником перед Банком за
виконання Позичальником умов
основного зобов'язання усім належним
йому майном та грошовими коштами
(а.с.19-20).

Відповідно до умов п. 8.1. кредитного
договору, в разі порушення
позичальником строків платежів,
встановлених п. 4.1., п. 4.2. банк має право
вимагати дострокового повернення
кредиту та сплати процентів, неустойки,
а позичальник зобов'язаний виконати
зазначені зобов'язання. Вимога про
дострокове виконання зобов'язань
відповідно до п. 8.2. кредитного договору
направляється позичальникові у
письмовому вигляді та підлягає
виконанню у повному обсязі протягом 10
календарних днів з дати її одержання,
або у інші строки, визначені банком у
листі-вимозі.

У випадку невиконання позичальником
умов п.8.2. банк має право ставити
питання про дострокове повернення
коштів кредиту і пред'явити позов до
позичальника, а також звернути
стягнення на заставлене майно.

ОСОБА_3 порушила свої зобов'язання щодо
здійснення своєчасного погашення
заборгованості за кредитом у
відповідності з графіком, та
щомісячної сплати процентів за
користування кредитом, в порядку
визначеному кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань на
адресу відповідача-1, 27 січня 2010 року
банком були направлені повідомлення
про зміну умов кредитного договору з
вимогою про погашення заборгованості
за кредитом.

Вимога відповідачу-1 про усунення
порушення умов кредитного договору
підлягала виконанню протягом 10 (десяти)
календарних днів з дня направлення
листа з повідомленням про вручення,
проте не була виконана взагалі.

Свої зобов'язання за кредитним
договором банк виконав в повному
обсязі, надавши відповідачу кредит 35
000,00 доларів США.

Станом на 08 грудня 2010 року
заборгованість відповідачів перед ПАТ
«Сведбанк» складає:

- прострочена заборгованість по
кредиту - 14 250,00 (чотирнадцять тисяч
двісті п'ятдесят доларів США 00 центів)
доларів США,

- заборгованість по простроченим
процентам - 6 250,10 (шість тисяч двісті
п'ятдесят доларів США 10 центів) доларів
США,

- по простроченій щомісячній
комісії - 4 743,16 (чотири тисячі сімсот
сорок три гривні 16 копійок) гривень;

- пеня - 2 780,02 (дві тисячі сімсот
вісімдесят доларів США 02 цента) доларів
США.

Таким чином, загальна заборгованість
відповідачів як солідарних
боржників по поверненню кредиту,
сплати процентів за користування
кредитом та пені станом на 08 грудня 2010
року складає 23 280,02 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ (100 доларів США = 796
грн. 74 коп.) складає 185 481,23 грн. та 5 328,87
грн. (4 743,16+585, 71 гривень), що разом
дорівнює 190 810,10 грн.

У зв'язку з порушенням умов кредитного
договору (п.п. 4.1., п.п. 4.2., п.п. 7.1.2.) у банка
виникли правові підстави для звернення
до суду з вимогою про погашення
існуючої заборгованості.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог статей 57 - 60
ЦПК України.

Судова колегія вважає, що ОСОБА_3 не
довела ті обставини, на які вона
посилалась як на підставу своїх
заперечень щодо вищевказаного позову,
що є обов'язком сторін згідно з
засадами змагальності процесу за ст. 10
ЦПК України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Київського районного
суду м. Одеси від 13 квітня 2011 року по
цивільній справі за позовною заявою
публічного акціонерного товариства
«Сведбанк» (в особі Одеського
відділення АТ «Сведбанк») до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
договором кредиту - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда