У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

26 лютого 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Балаклавського району м. Севастополя в
інтересах держави в особі
Севастопольської міської ради до
ОСОБА_1, третя особа - обслуговуючий
кооператив «Дачно-будівельний
кооператив «Горний-2» (далі - ОК «ДБК
«Горний-2»), про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку та витребування з
незаконного володіння земельної
ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2,
поданою в інтересах ОСОБА_1 та
обслуговуючого кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив
«Горний-2», на рішення Балаклавського
районного суду м. Севастополя від 18
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду м. Севастополя від 7 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року прокурор
Балаклавського району м. Севастополя
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що
відповідачу на підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 29 березня 2010 року за
№ 825-р видано державний акт серії ЯИ №
067209 від 27 квітня 2010 року на право
власності на земельну ділянку,
кадастровий № :58:002:0707, площею 0,1000
га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для
індивідуального будівництва. Однак,
вказаним розпорядженням
Севастопольської міської державної
адміністрації передано ОК «ДБК
«Горний-2» земельну ділянку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, для
індивідуального дачного будівництва.
Рішень щодо передачі відповідачу
земельної ділянки, на яку видано
державний акт, зазначеним
розпорядженням не приймалося, заяв з
цих питань відповідачем до
адміністрації не подавалося.
Розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації,
зазначене у держаному акті як підстава
набуття ОСОБА_1 права власності на
земельну ділянку, 20 серпня 2010 року
опротестовано прокуратурою м.
Севастополя, на підставі чого
скасовано адміністрацією з підстав
відсутності у неї компетенції на
розпорядження землями в межах м.
Севастополя.

Рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 18
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м.
Севастополя від 7 листопада 2013 року,
позов прокурора Балаклавського району
м. Севастополя в інтересах держави в
особі Севастопольської міської ради
задоволено частково.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_1
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га,
розташовану в Севастопольській зоні
ПБК № 44/113 серії ЯИ № 067209, виданий
головним управлінням Держкомзему у м.
Севастополі 27 квітня 2010 року та
зареєстрований у книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 54.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_1 та ОК «ДБК «Горний-2»,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позов
прокурора Балаклавського району
м. Севастополя в інтересах
держави в особі Севастопольської
міської ради про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку, суд першої інстанції,
з висновком якого погодився й
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі й давши їм належну оцінку в силу
вимог ст. ст. 10, 60, 212, ЦПК України,
обґрунтовано виходив з того, що
відповідачем отримано земельну
ділянку з порушенням вимог земельного
законодавства, а саме: ст. ст. 81, 116, 118, 149
ЗК України, тому правова підстава для
набуття відповідачем права власності
на земельну ділянку відсутня.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану в
інтересах ОСОБА_1 та обслуговуючого
кооперативу «Дачно-будівельний
кооператив «Горний-2», відхилити.

Рішення Балаклавського районного суду
м. Севастополя від 18 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 7 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова