АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2746/14
Головуючий в 1 інстанції Дубіжанська
Справа 2-2392/11
Доповідач Кочкова Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Кочкової Н.О.,

суддів -
Слоквенка Г.П., Максюти Ж.І.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення
стягнення на майно, яке перебуває в
іпотеці, та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний банк», треті особи
Приватні нотаріуси Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Виконавчий комітет
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради про визнання
недійсним договору іпотеки за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк» на
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 грудня
2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2011 року банк звернувся з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором шляхом
звернення стягнення на майно, яке
перебуває в іпотеці. В обґрунтування
позову посилався на те, що 30 листопада
2007 року між ЗАТ «Перший Український
Міжнародний Банк», правонаступником
якого є позивач, та ОСОБА_7 був
укладений кредитний договір № 5901154,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався надати позичальнику
кредит у розмірі 75000,00 доларів США, а
позичальник зобов'язалась використати
кредит за цільовим призначенням,
сплатити проценти за користування
кредитом та повернути Банку кредит
частинами в розмірах, в порядку та в
строки, визначені кредитним договором.
На забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_7 за кредитним договором, 30
листопада 2007 року між позивачем та
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 був
укладений договір іпотеки № 5901190.
Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник - ОСОБА_7
померла. Спадкоємці, відповідачі по
справі, про відкриття спадщини не
повідомили банк та не надали копію
свідоцтва про смерть спадкодавця. У
зв'язку із вказаними обставинами Банк
подав заяву до нотаріальної контори
про включення боргових вимог до
спадкової маси. 10 серпня 2010 року
позивач отримав від нотконтори листа,
згідно якого ніхто із спадкоємців з
заявою про прийняття спадщини чи
відмову від неї не звертався.

Позивач свої зобов'язання за
кредитним договором виконав належним
чином, надавши кредит, позичальник з 30
листопада 2007 року свої зобов'язання
виконувала належним чином, однак
починаючи з 28 лютого 2009 року ОСОБА_7
припинила сплачувати належні платежі
для повернення кредитних коштів. У
зв'язку з чим станом на 04 травня 2011 року
заборгованість ОСОБА_7 перед банком
становить 80236, 05 доларів США. Позивач
просив звернути стягнення на предмет
іпотеки (а.с.1-4).

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зустрічним позовом про визнання
недійсним договору іпотеки № 5901190 від 30
листопада 2007 року, укладеного між ЗАТ
«Перший Український Міжнародний банк»
та ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. В
обґрунтування посилався на те, що
договір іпотеки на квартиру він не
підписував, цей договір його імені
підписала його донька ОСОБА_2 на
підставі довіреності від 23 жовтня 2007
року, посвідченої приватним нотаріусом
ОСОБА_5 Однак, цю довіреність він не
підписував, з приватним нотаріусом
ОСОБА_5 ніколи не спілкувався, ніяких
нотаріальних дій в неї не здійснював.
Його неповнолітній син ОСОБА_3
підписував договір іпотеки на підставі
дозволу опікунської ради виконавчого
комітету Красногвардійської районної
ради м. Дніпропетровська № 289 від 20
вересня 2007 року, але про існування
такого дозволу він не знав, до
опікунської ради його не запрошували і
його думки, як батька неповнолітнього
сина ОСОБА_3, щодо надання згоди ОСОБА_7
на отриманих кредиту під заставу
квартири ніхто не питав. Квартира була
отримана ним у 1989 році, у 1993 році шлюб
між ним та ОСОБА_7 був розірваний, у 1995
році він оформив документи на
приватизацію квартири на себе, дітей
ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а також колишню
дружину ОСОБА_7, яка у 2004 році переїхала
на інше місце проживання, а діти
залишилися проживати з ним. Про
наявність договору іпотеки він
дізнався після смерті ОСОБА_7
Посилаючись на ст. 203, 215, 222, 369 ЦК
України, ст. 177 СК України, просив
визнати договір іпотеки № 5901190 від 20
листопада 2007 року недійсним (а.с.105-106).

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 грудня 2013 року в задоволенні
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк" -
відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_4
задоволено частково: визнано договір
іпотеки № 5901190 від 30 листопада 2007
року, укладений між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний банк» та
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
недійсним; вирішено питання судових
витрат (а.с.222-228).

В апеляційній скарзі ПАТ «ПУМБ»,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення їх
позову в повному обсязі (а.с.236-239).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 30
листопада 2007 року між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк», та
ОСОБА_7 був укладений кредитний договір
№ 5901154, відповідно до умов якого
позивач зобов'язався надати кредит у
розмірі 75000,00 доларів США, а ОСОБА_7
зобов'язалася використати кредит за
цільовим призначенням, сплатити
проценти за користування кредитом в
розмірі 11,90% та повернути Банку кредит
частинами в розмірах, в порядку та в
строки, визначені Кредитним договором,
але не пізніше ніж до 28 листопада 2020
року (а.с.7-11).

Банк виконав у повному обсязі умови
кредитного договору № 5901154 від 30
листопада 2007 року, надавши ОСОБА_7
грошові кошти у розмірі 75000,00 доларів
США (а.с.16). В свою чергу, ОСОБА_7 з 30
листопада 2007 року свої зобов'язання
виконувала належним чином, однак
починаючи з 28 лютого 2009 року припинила
сплачувати належні платежі для
повернення кредитних коштів, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Станом на 04 травня
2011 року заборгованість ОСОБА_7 складає
80236,05 доларів США, з яких:
заборгованість за тілом кредиту - 71732,30
доларів США, заборгованість за
процентами - 8503,75 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_7 за кредитним договором № 5901154
від 30 листопада 2007 року, у цей же день
між ЗАТ «Перший Український
Міжнародний Банк», правонаступником
всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»,
та ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 був
укладений Договір іпотеки № 5901190,
відповідно до умов якого відповідачі
поручились перед Банком за виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором (а.с.18-25). Предметом
вищевказаного Договору іпотеки № 5901190
від 30 листопада 2007 року є 4-кімнатна
квартира загальною площею 81,9 кв.м.,
житловою площею 49,5 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і
належить ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
на праві спільної сумісної власності,
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 27 січня 1995 року,
виданого на підставі наказу ВО
«Південний машинобудівний завод» від 27
січня 1995 року за № 134-95 (а.с.123). Договір
іпотеки № 5901190 від 30.11.2007 року
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 13 (а.с.25,
зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

28 липня 2010 року банком до Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори була направлена
заява про включення боргових вимог до
спадкової маси. Листом від 06 серпня 2010
року Третя Дніпропетровська державна
нотаріальна контора повідомила банк,
що ніхто з спадкоємців ОСОБА_7 з заявами
про прийняття спадщини чи відмову від
неї не звертався (а.с.39).

Ухвалою Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 01 серпня
2012 року за клопотанням ОСОБА_4 була
призначена почеркознавча експертиза,
але за відсутністю необхідної
кількості вільних зразків підпису та
почерку ОСОБА_4 за 2006-2008 роки, експертом
було відмовлено в надані експертного
висновку (а.с. 167-168).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог банку та задовольняючи частково
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про
визнання договору іпотеки недійсним,
суд першої інстанції виходив із того,
що ОСОБА_4 не міг 23 жовтня 2007 року
надати довіреність на ім'я своєї дочки
та 09 жовтня 2007 року нотаріальну згоду
на оформлення правочину неповнолітнім,
оскільки був за межами України, що
знайшло своє підтвердження в ході
судового розгляду, і є підставою для
визнання вказаного іпотечного
договору недійсним, а відтак відсутні
підстави для задоволення позову
ПАТ«Перший Український Міжнародний
Банк» про звернення стягнення на майно,
яке перебуває в іпотеці.

Однак, із такими висновками суду
погодитись не можна, оскільки вони
зроблені з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно із ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
а відповідно до ст.. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Згідно ст.. 218 ЦК України,
заперечення однієї із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами запису
та іншими доказами. Рішення суду не
може ґрунтуватися на свідченнях
свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Згідно ч. 1-3, 5, ст. 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Позивач як на підставу для визнання
недійсним договору іпотеки посилався
на те, що вказаний договір він не
підписував. Однак, цей факт Банком і не
оспорювався, оскільки договір іпотеки
від імені ОСОБА_4 підписала його донька
ОСОБА_2 на підставі довіреності від 23
жовтня 2007 року, посвідченої приватним
нотаріусом ОСОБА_5 Вказана довіреність
ОСОБА_4 не оспорювались, позовні вимоги
про визнання її недійсною не
заявлялись. Як не заявлялись і позовні
вимоги про визнання незаконним дозволу
опікунської ради виконавчого комітету
Красногвардійської районної ради м.
Дніпропетровська № 289 від 20 вересня 2007
року.

За таких обставин рішення суду
підлягає скасуванню на підставі п.3, 4 ч.1
ст. 309 ЦПК України (невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального
права - не застосовано закон, який
підлягав застосуванню: ст. 218 ЦК
України, порушення норм процесуального
права - ст. 11 ЦПК України, що призвело до
неправильного вирішення спору), з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні зустрічного позову, що не
позбавляє ОСОБА_4 права на звернення до
суду із позовними вимогами щодо
визнання недійсною довіреності від 23
жовтня 2007 року та визнання незаконним
дозволу опікунської ради виконавчого
комітету Красногвардійської районної
ради м. Дніпропетровська № 289 від 20
вересня 2007 року.

Вирішуючи позовні вимоги банку,
апеляційний суд виходить із
наступного.

Відповідно до ст. 589, ч.2 ст. 590 ЦК України,
ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та
п.п., 1.6, 3.3.1, 3.3.5 та статтею 4 іпотечного
договору, у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Виходячи із того, що факт наявності
заборгованості, тобто неналежного
виконання умов кредитного договору,
відповідачами не оспорюється, позовні
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки з
укладанням договору купівлі - продажу з
іншою особою - покупцем, з отриманням
витягу із Державного реєстру права
власності та надання банку всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу, підлягають задоволенню.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача слід
стягнути судові витрати: по 607гр. з
кожного.

Керуючись ст.. 307, п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ПАТ «Перший
Український Міжнародний банк» -
задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 грудня
2013 року - скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги ПАТ «Перший Український
Міжнародний банк" - задовольнити. У
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_7 по кредитному договору № 5901154
від 30 листопада 2007 року станом на 04
травня 2011 року у сумі 80236,05 доларів США
звернути стягнення на предмет іпотеки:
4-кімнатну квартиру загальною площею 81,9
кв.м., житловою площею 49,5 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і
належить ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на праві спільної сумісної
власності, на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 27 січня 1995
року, виданого на підставі наказу ВО
«Південний машинобудівний завод» від 27
січня 1995 року за № 134-95, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки з
укладанням договору купівлі - продажу
банком з іншою особою - покупцем, з
отриманням витягу із Державного
реєстру права власності та надання
банку всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки
№ 5901190 від 30 листопада 2007 року,
укладеного між ЗАТ «Перший
Український Міжнародний банк» та
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
недійсним - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Перший Український
Міжнародний банк" на повернення
судових витрат по 607гр. із кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: