АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2517/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/291/14
Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік
Доповідач Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Триголова В.М.,

суддів: Омельченко Л.М., Бондаревської
С.М.,

при секретарі: Порохні А.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтава цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк"

на рішення Глобинського районного суду
Полтавської області від 05 листопада 2013
року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області від 05 листопада 2013
року у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовлено, у зв'язку із
спливом строку позовної давності.

Не погодившись з вказаним рішенням
районного суду, ПАТ КБ «ПриватБанк»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове яким позов бвнку задовольнити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги, приходить
до висновку, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, 19 вересня 2007 року між
позивачем та ОСОБА_1 укладено договір №
PLXRRX31400360, згідно якого останньому було
надано кредит у сумі 837 грн.60 коп. з
подальшим збільшенням кредитного
ліміту у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Згідно заяви позичальника №
PLXRRX31400360 доданої до позовної заяви,
дана заява була подана відповідачем до
Закритого акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» (тепер -
ПАТ КБ «Приватбанк») 19 вересня 2007 року і
разом з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) та Тарифами складає собою
кредитний договір.

Згідно Договору кредитодавець
зобов'язався надати позичальнику
споживчий строковий кредит в сумі 837
грн. 60 коп. на строк - 12 місяців по 19.09.2008
року зі сплатою відсотків у розмірі 1,00 %
у місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту.

Сторони узгодили строки та розміри
погашення кредиту, виплати процентів
шляхом внесення позичальником
щомісячних платежів у розмірі 95,01 грн. з
20 по 25 число кожного місяця.

Договором також передбачено сплату
позичальником процентів у розмірі 15.17 %
в місяць від суми залишку непогашеної
заборгованості за кредитом у разі
порушення ним зобов'язань із погашення
кредиту, а також пені та штрафних
санкцій.

У зв'язку з порушенням відповідачем
зобов'язань за кредитним договором на
31.07.2013 року утворилась заборгованість в
сумі 30549 грн. 76 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом - у розмірі
6177 грн.10 коп.; заборгованості по
процентам за користування кредитом - у
розмірі 22441 грн. 72 коп; штрафу (фіксована
частина) - у розмірі 500 грн.; штрафу
(процентна складова) - у розмірі 1430 грн.94
грн.

Відповідно до ч.1 ст 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

У відповідності до ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено
загальну позовну давність, яка
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для задоволення у позові.

На підставі п.7 ч.13 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Це ж правило відображене і у п.31
Постанови № 5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
де зазначено, що позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Як вбачається із вказаного вище
розрахунку заборгованості, порушення
боржником ОСОБА_1 свого зобов'язання
почали виникати з 19.09.2007 року і тривали
до дня звернення позивача до суду.
Жодних дій, які б могли свідчити про
визнання відповідачем свого боргу
перед позивачем, відповідачем протягом
цього часу не вчинено. Незважаючи на це,
позивач звернувся до суду із даним
позовом лише у вересні 2013 року, тобто
більш ніж через п»ять років після
виникнення у нього такого права.

Враховуючи викладене, та
беручи до уваги, що відповідачем ОСОБА_1
дійсно було допущено порушення своїх
зобов'язань за вказаним вище кредитним
договором, проте, позов поданий до суду
після спливу позовної давності, та
враховуючи вимогу відповідача про
застосування позовної давності, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про відмову у задоволенні
позову Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитом, у зв'язку
зі спливом строку позовної давності.

За таких обставин, судова колегія
дійшла до висновку, що порушень норм
матеріального та процесуального права,
які б могли призвести до зміни чи
скасування рішення Глобинського
районного суду Полтавської області від
05 листопада 2013 року та задоволення
апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" - відхилити

Рішення Глобинського районного
суду Полтавської області від 05
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
В.М. Триголов

Судді: (підписи)
С.М. Бондаревська

Л.М. Омельченко

ВІРНО: