Справа № 372/4117/13-ц Головуючий у І
інстанції Зінченко О.М.Провадження №
22-ц/780/1058/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 29
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Верланова С.М.,

при секретарі Франюк Т.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 02 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
названим позовом, посилаючись на те, що
09 серпня 2012 року в м. Київ сталося ДТП,
учасниками якого були сторони по
справі. Постановою Деснянського
районного суду від 05 жовтня 2012 року
його було визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
на нього адміністративне стягнення у
виді штрафу. Не погоджуючись з даним
рішенням суду він звернувся до
Апеляційного суду м. Київ , який 30
жовтня 2012 року виніс постанову про
скасовання постанови Деснянського
районного суду та повернення
адмінматеріалів на доопрацювання до
інспекції ДАІ. 10. грудня 2012 року ВДАІ
Деснянського РУГУ МВС України у м.Києві
складено протокол відносно ОСОБА_3 В
подальшому, постановою Деснянського
районного суду від 21 грудня 2012 року
вину ОСОБА_3 в ДТП визнано частково
доведеною, а справу закрито оскільки
витекли строки накладення
адміністративного стягнення. В межах
розгляду вказаної адміністративної
справи позивачем було проведено
відповідне авто технічне дослідження з
привиду встановлення винності осіб в
даній дорожньо-транспортній пригоді.

За проведення автотехнічного
дослідження позивач поніс матеріальні
витрати в сумі 4200 грн., які він просив
стягнути з відповідача ОСОБА_3

Крім того, просив стягнути на його
користь моральну шкоду в сумі 2000 грн. та
судові витрати.

Рішенням Обухівського районного
суду Київської області від 02 грудня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на необґрунтованість
рішення суду та порушення вимог
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

По справі встановлено, що 09 серпня
2012 року в м. Київ сталося ДТП,
учасниками якого були сторони по
справі. Постановою Деснянського
районного суду від 05 жовтня 2012 року
ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
на нього адміністративне стягнення у
виді штрафу.

Постановою Апеляційного суду м.
Києва від 30 жовтня 2012 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Постанову судді Деснянського
районного суду м.Києва від 05 жовтня 2012
року, якою було визнано ОСОБА_2 винним у
вчиненні адміністративного порушення,
передбаченого ст..124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення скасовано, а
справу повернуто на дооопрацювання до
інспекції ВДАІ Деснянського РУГУ МВС
України у м.Києві (а.с.2-3).

Постановою Деснянського районного
суду від 21 грудня 2012 року вину ОСОБА_3 в
ДТП визнано частково доведеною, але
справу адміністративну справу
відносно останнього закрито, оскільки
витекли строки накладення
адміністративного стягнення (а.с.8).

Зі змісту зазначеної постанови
вбачається, що в межах розгляду
вказаної адміністративної справи
позивачем було надано автотехнічне
дослідження. Згідно з висновком №000137/1
автотехнічного дослідження від 23
жовтня 2012 року причиною ДТП стало
невиконання ОСОБА_3 вимог п.8.7.3 ПДР. А
тому суд, з урахуванням автотехнічного
дослідження, вважав вину ОСОБА_3
частково доведеною. Справу про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3 за ст..124 КпАП України
закрито, оскільки витекли строки
накладення адміністративного
стягнення, передбачені ст..38 КпАП
України (а.с.8).

На підтвердження понесених витрат на
проведення автотехнічного дослідження
ОСОБА_2 надав рахунок-фактуру №137 від 19
жовтня 2012 року (а.с.7).

Відмовлюючи позивачу у задоволенні
позову, суд виходив з того, що позивач
не надав належних та допустимих
доказів на обґрунтування позовних
вимог, зокрема, щодо винності
відповідача в скоєнні ДТП, понесення
позивачем матеріальної та моральної
шкоди, а також, що автотехнічне
дослідження проведено позивачем з його
ініціативи в межах адміністративної
справи при оскарженні постанови суду
про притягнення його до
адміністративної відповідальності, у
зв»язку з чим дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог позивача у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

На думку колегії, наданий позивачем
рахунок-фактура №137 від 19 жовтня 2012
року, за яким платник ОСОБА_2 має
сплатити кошти за виконання
автотехнічного дослідження до 25 жовтня
2012 року, не є підтвердження факту
понесення позивачем зазначених витрат.
Не надано позивачем також доказів на
обгрунтування понесення ним моральної
шкоди.

Рішення суду відповідає вимогам
закону та обставинам справи, підстав до
його скасування при апеляційному
розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст..137,138 ЦПК України,
колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 02 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: