АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретаря: Лисак О.А.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог - ОСОБА_5 про
розірвання спадкового договору, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 23 січня 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання спадкового договору.

Вказувала на те, що 11 жовтня 2012 року між
сторонами було укладено спадковий
договір, який посвідчений приватним
нотаріусом Новоселицького районного
нотаріального округу Чернівецької
області ОСОБА_6, відповідно до якого
відповідач зобов'язується виконувати
передбачені в договорі розпорядження
позивача, і в разі її смерті набуває
право власності на житловий будинок, що
знаходиться по АДРЕСА_1.

Посилалася на те, що вона є особою
похилого віку, постійно хворіє та
потребує постійного лікування. 22 липня
2013 року, у зв»язку з погіршенням стану
здоров»я, вона попросила ОСОБА_2
відвезти її до лікаря спеціаліста,
однак остання викликала сімейного
лікаря амбулаторії с. Тарасівці, після
чого позивачу були призначені ліки, які
вона придбала за свій рахунок.

У зв»язку з тим, що відповідач
категорично відмовляє у її проханні
забезпечити проходження обстеження у
лікаря спеціаліста, відмовляє

________________________________________________________________________
______________________________________________________

№22-436/14 Головуючий у 1
інстанції: Оленчук І.В.

Категорія: 37
Доповідач:
Литвинюк І.М.

оплачувати її лікування і вона змушена
витрачати свої власні кошти,
неодноразово ображала її та намагалась
застосувати до неї фізичне насильство,
у них розпочались конфлікти.

Під час укладення договору вона
сподівалась на те, що ОСОБА_2
забезпечить її лікуванням та буде
підтримувати житловий будинок у
належному вигляді, однак враховуючи
невиконання умов договору, просить
розірвати спадковий договір,
укладений 11 жовтня 2012 року, та
скасувати заборону на відчуження
зазначеного в договорі житлового
будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішенням Новоселицького
районного суду Чернівецької області
від 23 січня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
суд неповно з'ясував усі фактичні
обставини справи та не дослідив і не
надав належної оцінки наявним в
матеріалах справи доказам, не сприяв
повному та об'єктивному її розгляду.

Вказує на те, що суд не врахував
того, що відповідачці було відомо про
те, що вона потребує постійного
лікування, вона усвідомлювала які
обов»язки були покладені на неї і яких
вона повинна неухильно дотримуватись,
але, порушуючи умови договору, ОСОБА_2
відмовлялась виконувати покладені на
неї обов»язки і вона була позбавлена
належного лікування, на яке
розраховувала при укладенні договору.
Надані відповідачкою докази не дають
достатніх підстав для висновку про
виконання нею зобов»язань,
передбачених спадковим договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не було доведено належними
доказами обставини, на які вона
посилалась в позовній заяві щодо
невиконання або неналежного виконання
умов укладеного між сторонами
спадкового договору.

Проте погодитись з таким висновком
суду першої інстанції колегія суддів
не може.

Відповідно до ст.1302 ЦК України за
спадковим договором одна сторона
(набувач) зобов'язується виконувати
розпорядження другої сторони
(відчужувача) і в разі його смерті
набуває право власності на майно
відчужувача.

Згідно до положень, викладених у
ст.1305 ЦК України, набувач у спадковому
договорі може бути зобов'язаний
вчинити певну дію майнового або
немайнового характеру до відкриття
спадщини або після її відкриття.

Судом першої інстанції та
матеріалами справи встановлено, що 11
жовтня 2012 року між позивачем ОСОБА_4 з
однієї сторони та відповідачем ОСОБА_2
з іншої укладено спадковий договір,
який був посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_6, відповідно до якого
відповідач зобов'язується виконувати
передбачені в договорі розпорядження
позивача, і в разі її смерті набуває
право власності на належний ОСОБА_4
житловий будинок з належними
господарськими та побутовими
спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Так, відповідно до п. 2 вказаного
договору на відповідача покладалися
такі обов»язки: забезпечення у разі
хвороби відчужувача згідно з рецептами
лікарів належними лікувальними
засобами незалежно від їх вартості;
виконувати дрібний ремонт житлового
будинку згідно з існуючими переліком
робіт, що належить до дрібного ремонту
житла; сплачувати у строки, передбачені
чинним законодавством, земельний
податок, вартість послуг з
користування електроенергією та
телефонним зв'язком; в разі смерті
позивача набувач зобов»язаний
організувати поховання за
християнськими звичаями на кладовищі в
с. Тарасівці Новоселицького району та
влаштувати поминки, витративши на все
це грошову суму в розмірі не менше 100
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян. Виконавець за договором
ОСОБА_5 зобов'язується здійснювати
контроль за виконанням пункту договору
щодо проведення поховання та
влаштування поминок.

Частиною 2 ст.651 ЦК України
передбачено, що договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно ч.1ст. 1308 ЦК України та п. 6.3
спадкового договору спадковий договір
може бути розірвано судом на вимогу
відчужувача у разі невиконання
набувачем його розпоряджень.

Статтею 651 ЦК України зазначається,
що істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

За вимогами ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Оскільки ст.ст. 1302, 1305 ЦК України і
умовами укладеного сторонами
спадкового договору передбачено, що
обов»язки по вчиненню певних дій,
передбачених договором, покладено на
набувача, а відчужувач у спадковому
договорі не має обов'язків, він
наділяється лише правом вимоги, тому
набувач повинен довести належне
виконання ним зобов'язань за договором.

На підтвердження належного
виконання умов договору відповідачка
ОСОБА_2 надала суду ксерокопії чеків
про сплату послуг з електроенергії від
імені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за жовтень 2012
року, травень, липень, серпень,
листопад 2013 року (а.с. 81-85) на суму 28 грн.
64 коп.. Як пояснила вона в суді
апеляційної інстанції, інші наявні в
матеріалах справи чеки є сплатою за
електроенергію та плата за
користування телефонним зв»язком в її
господарстві.

Доводи відповідачки ОСОБА_2 про те,
що вона забезпечувала ОСОБА_4 згідно з
рецептами лікарів належними
лікувальними засобами незалежно від їх
вартості, виконувала дрібний ремонт
житлового будинку згідно з існуючими
переліком робіт, що належить до
дрібного ремонту житла, не
підтверджено жодним письмовим доказом
(квитанції, чеки, розписки тощо).

В суді апеляційної інстанції
ОСОБА_2 пояснила, що жодних записів про
виконання розпоряджень відчужувача
ОСОБА_4 не вела, розписки про надані
послуги від неї не брала, квитанції і
чеки не зберігала.

Твердження відповідачки про
проведення поточного ремонту
нерухомого майна відчужувача та
придбання за власні кошти медикаментів
з посиланням на виписки із історії
хвороби ОСОБА_4, довідки та виписки з
листів призначень медичних препаратів,
фотографії та показання свідків,
колегією суддів не можуть бути
прийняті до уваги як належні докази на
підтвердження виконання ОСОБА_2 умов
спадкового договору, оскільки надані
документи не містять відомостей про
понесення витрат на придбання ліків та
оплату якої-небудь із отриманих
позивачкою послуг саме відповідачкою.

Доводи ОСОБА_4 про те, що до липня 2013
року вона не несла витрат на придбання
ліків з урахуванням пільг,
встановлених законодавством України
для сімей загиблих ветеранів війни,
спростовує доводи відповідачки про те,
що вона купувала ліки для позивачки за
власні кошти. Також позивачка ОСОБА_4
звільнена від сплати передбаченого
умовами спадкового договору
земельного податку та не користується
телефонним зв»язком, що також свідчить
про те, що відповідачка ОСОБА_2
зазначених витрат не понесла, отже,
умови договору не виконувала.

Посилання суду першої інстанції
як на підставу відмови у задоволенні
позовних вимог на показання свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
квитанції про сплату послуг за
електропостачання, є необґрунтованими,
оскільки вони не підтверджують
виконання відповідачкою покладених на
неї зобов»язань щодо придбання ліків
для позивачки, проведення часткового
ремонту її господарства та виконання
інших зобов»язань за договором. Крім
того, показання цих свідків суперечать
показанням інших допитаних в судовому
засіданні свідків, яким суд не дав
належної оцінки. В основному ж ці
свідки, а також свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 та інші повідомляли про
відносини між сторонами, які існували
до укладення спадкового договору, і
вони не володіють достатньою
інформацією щодо виконання
відповідачкою своїх зобов»язань саме
за спадковим договором.

Оцінюючи у сукупності здобуті у
справі докази, судова колегія
приходить до висновку про те, що
доказів того, що відповідачка ОСОБА_2
виконувала обов»язки і розпорядження,
передбачені п. 2 спадкового договору,
відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК
України, матеріали справи не містять і
в суді апеляційної інстанції їх не
надано.

Колегія суддів вважає, що
порушення умов спадкового договору
ОСОБА_2 безумовно є істотним, оскільки
внаслідок невиконання його умов
позивачка, яка є особою похилого віку і
потребує лікування та забезпечення
ліками, не отримувала належного
лікування, необхідність якого
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, та позбавлена
можливості розраховувати на таке
забезпечення та на виконання інших
умов договору з боку відповідачки.

Суд першої інстанції, не надавши
належної оцінки доказам у справі і
фактичним обставинам справи, вдався до
припущень, що підставою для звернення
позивача ОСОБА_4 до суду є її особисте
небажання продовження дії договору, і
дійшов помилкового висновку про те, що
підстав для розірвання спадкового
договору немає.

Виходячи з наведеного та вимог
ст. 1308 ЦК України, п. 28 роз'яснень,
наданих в постанові Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування», оскільки доказів
належного виконання умов спадкового
договору ОСОБА_2 матеріали справи не
містять, а позивачка ОСОБА_4 вимагає
розірвання спадкового договору,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для відмови у
задоволенні позову.

З огляду на викладене, рішення суду
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 23 січня 2014
року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Розірвати спадковий договір, укладений
11 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
виконавцем є ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Новоселицького
районного нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрований в реєстрі за № 3443.

Зняти заборону на відчуження будинку
АДРЕСА_1, накладену 11 жовтня 2012 року на
підставі зазначеного договору
приватним нотаріусом Новоселицького
районного нотаріального округу ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
витрати з судового збору у даній справі
в сумі 891 грн. 01 коп..

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: