Номер провадження № 22-ц/785/2476/14
Головуючий у першій інстанції Зудіхін
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі
Жус І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розірвання шлюбу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
додаткове рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 04 листопада
2013 року,

встановила:

29 липня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про
розірвання шлюбу.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 09 вересня 2013 року
розірвано шлюб між громадянином
України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
громадянкою України ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 27 серпня
2011 року у Третьому Приморському
відділі ДРАЦС Одеського міського
управління юстиції, актовий запис № 315.

17 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з заявою про ухвалення
додаткового рішення, вказуючи, що
рішенням суду не вирішено питання
зміни її прізвища після розірвання
шлюбу на дошлюбне.

Додатковим рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 04 листопада 2013 року доповнено
резолютивну частину рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 09 вересня 2013 року наступним
абзацом.

«У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
додаткове рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 04 листопада
2013 року скасувати, ухвалити нове
рішення про зміну її прізвища з
«ОСОБА_3» на дошлюбне «ОСОБА_3»,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд
першої інстанції на підставі ст. 113 СК
України, Закону України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану» від
01 липня 2010 року (з наступними змінами,
далі-Закону), обґрунтовано виходив з
того, що для відновлення позивачу свого
дошлюбного прізвища, останній
необхідно заявити про це в органі
державної реєстрації актів цивільного
стану під час державної реєстрації
розірвання шлюбу.

При цьому судова колегія зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону, державна
реєстрація розірвання шлюбу
проводиться відповідним органом
державної реєстрації актів цивільного
стану у встановлених законом випадках.

Як вбачається з ч. 6 ст. 15 Закону, той з
подружжя, який бажає відновити своє
дошлюбне прізвище, повинен заявити про
це в органі державної реєстрації актів
цивільного стану під час державної
реєстрації розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 8 ст. 15 Закону, про державну
реєстрацію розірвання шлюбу в
паспортах громадянина України осіб
робиться відмітка про розірвання шлюбу
із зазначенням прізвища, імені та по
батькові особи, з якою розірвано шлюб,
та місця і дати державної реєстрації
розірвання шлюбу.

На підставі вищевикладеного, районний
суд дійшов до обґрунтованого висновку,
що для вирішення питання про
відновлення свого дошлюбного прізвища,
позивачці необхідно звернутися до
відповідного органу реєстрації актів
цивільного стану у зв'язку з
реєстрацією розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60
ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивачка не
довела ті обставини, на які вона
посилались як на підставу своїх вимог
щодо вищевказаного позову, що є
обов'язком сторін згідно з засадами
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Додаткове рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 04 листопада
2013 року по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання
шлюбу - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда