Справа № 383/211/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року Бобринецький
районний суд Кіровоградської області
в складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

при секретарі - Остапчук О.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,
довіреність № 379 від 17.02.2014 року,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Бобринець
Кіровоградської області в залі судових
засідань Бобринецького районного суду
Кіровоградської області справу за
позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовними вимогами до відповідача про
стягнення боргу обґрунтовуючи їх тим,
що 29січня 2013 року між ним та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір позики, що підтверджується
письмовою розпискою, за яким
відповідач отримав від позивача у борг
гроші в сумі 55000,00 грн., які
зобов'язувався повернути до 01 лютого 2013
року, оскільки в добровільному порядку
відповідач борг не повертає, тому з
останнього позивач просить стягнути
заборгованість у вказаній вище сумі в
судовому порядку, а також стягнути
судові витрати понесені ним у справі.

В судовому засіданні
представник позивача заявлені вимоги
підтримав та просить їх задовольнити
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала надавши
суду пояснення, згідно яких заперечує
факт укладення договору позики
вказуючи, що борг перед позивачем в
сумі 55000 грн. у неї виник із-за нестачі
товарно-матеріальних цінностей в
магазині де вона працює продавцем, а
тому просить відмовити в задоволенні
позову .

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача та відповідача
та дослідивши зібрані в судовому
засіданні докази вважає, що позовні
вимоги підлягають повному задоволенню
виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином та у строки відповідно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, а також інших актів
законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).
Договір позики є укладений з моменту
передачі грошей.

Статтею 1047 ЦК України
визначено, що договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

В судовому засіданні
встановлено, що між позивачем та
відповідачем 29.01.2013 року було укладено
договір позики, згідно якого
відповідач ОСОБА_2 отримала від
позивача ОСОБА_3 в позику гроші в
сумі 55000 грн. терміном повернення до
01.02.2013р., що підтверджується письмовою
розпискою, яку позичальник ОСОБА_2
склала та підписала особисто, про що
також підтвердила в судовому
засіданні. (а.с.34).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику (
грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Наявність у позивача розписки
про отримання відповідачем позики та
відсутність доказів, які б могли
свідчити про повне чи часткове
виконання останнім як позичальником
своїх зобов'язань за вказаним
договором, є підставою для задоволення
судом позовних вимог щодо стягнення
заборгованості за договором позики в
повному обсязі.

Доводи відповідача ОСОБА_2 у
яких вона заперечила факт отримання
коштів за вказаним договором не
спрорстовують факту укладення 29.01.2013
року договору позики та
заборгованості за ним, також вони не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні належними та допустимими
доказами, а тому, на підставі
вищевстановленого, суд дійшов висновку
про обгрунтованість позовних вимог та
задоволення позову в повному обсязі.

У відповідності до ст.88 ЦПК України
з відповідача також підлягають
стягненню понесені позивачем та
документально підтверджені судові
витрати в сумі 550,00 грн.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 88, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 1046-1050 ЦК
України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 борг за договором
позики від 29.01.2013р. в сумі 55000
грн.(п"ятдесят п"ятьть тисяч грн.) та
судовий збір в сумі 550,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Кіровоградської області протягом
десяти днів з дня його проголошення
через Бобринецький районний суд
Кіровоградської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.М. Адаменко