Справа №: 343/684/14-ц
Провадження №: 2/0343/384/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді -
Монташевич С. М.,

секретаря -
Менделяк А. І.,

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду Івано-Франківської області справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
згоди на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2, в якому просить надати їй
дозвіл на багаторазовий виїзд ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу
(згоди) батька дитини ОСОБА_2 до
повноліття дитини; дозволити їй або її
офіційному представникові без згоди
відповідача оформлювати документи для
тимчасового виїзду або супроводу
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за межі України до країн ближнього та
дальнього зарубіжжя до досягнення ним
повноліття; дозволити без згоди
відповідача виготовлення проїзного
документа для виїзду дитини за межі
України.

Свої вимоги мотивує тим, що 17 лютого 2001
року між нею та відповідачем був
укладений шлюб, який 08 червня 2004 року
розірвано.

Від цього шлюбу у них з відповідачем
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
залишився проживати разом з нею та
перебуває на її вихованні і повному
утриманні.

Вона виховує сина самостійно,
матеріально утримує та належним чином
піклується про його здоров'я, фізичний,
духовний та моральний розвиток.

Син відвідує хореографічний гурток
«Мрія» підліткового клубу «Прометей» і
має можливість браги участь у
міжнародних фестивалях та виїзних
концертах з танцювальним колективом.

На літо 2014 року в порядку обміну
досвідом підлітковим клубом
«Прометей» планується організація
виступів хореографічного гуртка
«Мрія» у країнах Європи. В результаті
цього в її сина, як учасника гуртка
«Мрія», виникає необхідність виїзду за
кордон. Проте, її колишній чоловік
безпідставно не надає згоди на виїзд
дитини за межі України. При цьому
жодних вагомих аргументів, які б
пояснювали та обгрунтовували його
відмову, він не наводить. Вважає, що
така позиція її колишнього чоловіка і
батька неповнолітнього ОСОБА_3 шкодить
інтересам дитини та не сприяє його
всебічному та гармонійному розвитку.

В судовому засіданні позивачка
уточнила позовні вимоги, просила
надати дозвіл на виїзд сина за кордон в
країни Шенгенської зони, а також в
Болгарію, Кіпр, Румунію, Чорногорію,
Хорватію, Туреччину, Єгипет, ОАЕ, Туніс
у її супроводі, а також у супроводі
ОСОБА_4 - бабусі, ОСОБА_5 - керівника
гуртка "Мрія", та ОСОБА_6 - хресної мами.
Позовні вимоги обгрунтовувала
наведеними вище обставинами. Додатково
пояснила, що з відповідачем постійно
виникають непорозуміння, коли дитина
має можливість виїхати за кордон. Він
ніколи не дає ствердної відповіді, чи
дасть сину дозвіл, чи ні. Хоча поїзду за
звичай треба планувати завчасно. Син
танцює у хореографічному гуртку, має
можливість їздити з іншими дітьми за
кордон на міжнародні фестивалі. Крім
того, вона працює, має дохід, який
дозволяє їй забезпечити сину
можливість відпочити, оздоровитися та
культурно збагатися в інших державах. А
через позицію, яку зайняв відповідач,
це стає неможливим. Також на червень 2014
року планується поїздка сина з
танцювальним гуртком у Польщу, група
формується вже, а тому без згоди батька
він не може своєчасно подати документи
та може бути не включеним до цієї групи.
Також у серпні 2014 року вона має намір
відправити сина з бабусею на
відпочинок, оскільки цього року сама за
станом здоров"я не зможе відвезти
ОСОБА_3 з метою оздоровлення на море,
путівки треба замовляти та оплачувати
вже, проте без згоди відповідача цього
зробити не можливо. Того року, коли вони
їхали на море та зазделегідь оплатили
за відпочинок, ОСОБА_2 майже до
останнього дня не дав дозволу дитині на
виїзд, через що він місяць плакав,
хвилювався, так як міг залишитись дома
і нікуди не поїхати. Тому виникла
необхідність звернутися до суду з
даними позовом. Просила позов
задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково. Не заперечив, щоб
позивачка виготовила документи синові
для поїздок за межі України. Але кожен
раз, коли він буде кудись їхати він хоче
знати: куди, з ким, на скільки, яким
транспортом та мету поїздки. Не
заперечує і проти того, щоб син їздив з
керівником гуртка, в якому він
займається.

Судом надавався сторонам строк для
вирішення спору в позасудовому
порядку. Проте, незважаючи на пояснення
відповідача, останній в наступне
судове засідання не з"явився,
добровільно згоди на виїзд сина за
кордон не надав.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
неповнолітнього ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

У ст. 18 Конвенції про права дитини,
ратифікованій постановою Верховної
Ради України від 27.02.1991року,
проголошено, що батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Рівності прав і
обов'язків батьків стосовно дітей
необхідно дотримуватися незалежно від
наявності або відсутності шлюбу між
ними.

Одним із питань, яке має вирішуватися
за взаємною згодою батьків дитини, є
реалізація права дитини на свободу
пересування.

Відповідно до Протоколу № 4
Міжнародної Конвенції про захист права
і основних свобод людини 1950 року,
ратифікованої Законом України від
17.07.1997 року, кожна людина має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Здійснення цих прав не
підлягає жодним обмеженням, за
винятком тих, які запроваджуються
згідно з законом і необхідні в
демократичному суспільстві в
інтересах національної або
громадської безпеки, з метою
підтримання громадського порядку,
запобігання злочинам, для захисту
здоров'я або моралі чи з метою захисту
прав і свобод інших людей.

Згідно ст. 51 Конституції України
турбота про дітей, їх виховання є
рівним правом і обов'язком батьків. Ця
конституційна норма конкретизується
главою 15 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 СК
України дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав,
установлених Конституцією України та
Конвенцією про права дитини, а
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Згідно положень ст. 12 Закону України
«Про охорону дитинства» батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

За вимогами ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична
особа, яка не досягла шістнадцяти
років, має право на виїзд за межі
України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» документами,
що надають право на виїзд з України і
в'їзд в Україну та посвідчують особу
громадянина України під час
перебування за її межами, є: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, проїзний документ дитини.
Оформлення проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).
За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно п.п. 2 п. 4 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків, у
разі пред'явлення рішення суду про
надання дозволу на виїзд з України
громадянину, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків.

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_1 від 16.03.2010 року шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 08.06.2004
року, актовий запис № 98 (а.с. 9).

За час перебування в шлюбі у сторін
народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 01.06.2011 року
(а.с. 8).

Про те, що неповнолітній ОСОБА_3
проживає з мамою ОСОБА_1, дідом ОСОБА_7
та бабою ОСОБА_4, свідчить довідка № 1124
від 24.02.2014 року, видана ТзОВ фірма
"Долина-Сервіс" (а.с. 10).

Як вбачається з довідки № 12 від 05.03.2014
року, виданої ПК "Прометей", ОСОБА_3
дійсно займається у хореографічному
гуртку "Мрія" підліткового клубу
"Прометей" і мав можливість
неодноразово брати участь у
міжнародних фестивалях та виїзних
концертах з танцювальним колективом
(а.с. 11).

Згідно довідки № 10-533 від 30.04.2014 року,
виданої Прикарпатським управлінням
бурових робіт ВАТ "Укрнафта", ОСОБА_1 з
17.05.2007 року по даний час працює у
вказаному управлінні на посаді
інженера відділу
матеріально-технічного забезпечення і
комплектації обладнання (а.с. 27).

На даний час відповідно до довідки № 50/3
від 14.03.2014 року, виданої районною ЛКК
ОСОБА_1 райполіклініки, ОСОБА_1
перебуває у стані вагітності (а.с. 28).

Допитаний в судовому засіданні
неповнолітній ОСОБА_3 пояснив, що
займається у хореографічному гуртку
"Мрія", колектив якого періодично бере
участь у міжнародних фестивалях та
конкурсах. Через відсутність дозволу
батька минулого року він був
позбавлений можливості поїхати з
гуртком за кордон, хоча дуже цього
хотів. Також, коли мама планувала
відпочинок минулого літа, оплатила
поїздку, батько до останнього не давав
дозволу, що викликало в нього багато
переживань. З батьком у нього стосунки
нормальні, вони спілкуються. Проте з
січня 2014 року до розгляду даної справи
не бачилися, де був батько та чи
виїжджав він з свого постійного місця
проживання, йому невідомо. Просив
надати йому дозвіл на виїзд за кодон,
оскільки це відповідатиме його
інтересам, культурному та духовному
розвитку.

Ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, судом встановлено, що
дитина, яка не досягла
шістнадцятирічного віку, має право на
виїзд за кордон лише за згодою її
батьків чи осіб, які їх заміняють, у
їхньому супроводі чи супроводі осіб,
уповноважених ними та таких, що на
момент виїзду з України досягли
вісімнадцятирічного віку. Дитина, яка
досягла шістнадцяти-річного віку, має
право на вільний самостійний виїзд за
межі України.

А тому позивачка безпідставно просить
надати дозвіл на виїзд сина за кордон
без дозволу відповідача до досягнення
дитиною повноліття, оскільки такий
дозвіл потрібний тільки до досягнення
ним шістнадцятирічного віку.

В судовому засіданні позивачкою
доведено, що виїзд сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон разом з
колективом гуртка "Мрія", а також для
відпочинку та оздоровлення, відповідає
його інтересам, сприятиме розширенню
його кругозору, культурному, духовному
розвитку, стимулюватиме вивчення
останнім іноземних мов, служитиме
підготовкою до самостійного життя.
Одночано відповідачем не подано
доказів, які б засвідчували, що виїзд
дитини за кордон не відповідає її
інтересам.

ОСОБА_1 має бажання та можливість
забезпечити виїзд дитини за кордон,
оскільки працює, матеріально
забезпечена. Так як на даний час вона
перебуває у стані вагітності, що може
утруднити супровід нею
неповнолітнього сина, є підстави для
надання дозволу на виїзд
неповнолітнього ОСОБА_3 за межі України
у супроводі керівника гуртка "Мрія"
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також бабусі
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає з
онуком та бере участь у його вихованні
й утриманні, що підтверджується
вищеописаною довідкою № 1124 від 24.02.2014
року (а.с. 10) та ствердила в судовому
засіданні позивачка.

Одночасно суд не вбачає підстав для
надання згоди для виїзду ОСОБА_3 за
кордон у супроводі його хресної мами
ОСОБА_6, так як позивачкою не доведено,
яку участь бере остання у вихованні
дитини, можливість та необхідність
супроводу нею неповнолітнього ОСОБА_3
за межі держави.

Щодо країн, про виїзд до яких
просить позивачка, то суд вважає, що,
слід надати відповідний дозвіл на
поїздки до країн Шенгенської Угоди
(країни Європейського Союзу), а також в
Чорногорію, Турецьку Республіку,
Ара?бську Респу?бліку Єги?пет, Об'єднані
Арабські Емірати, Республіку Туніс. При
цьому суд враховує, що Республіка
Болгарія, Республіка Кіпр, Румунія,
Республіка Хорватія входять у список
країн Європейського Союзу.

Таким чином, давши оцінку
вищезазначеному, врахувавши положення
ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка
встановлює обов'язок приділяти
першочергову увагу якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини,
заслухавши думку неповнолітнього
ОСОБА_3, встановивши, що виїзд
останнього за кордон разом з колетивом
хореографічного гуртка "Мрія", членом
якого він являється, для участі у
концертах, фестивалях та конкурсах, а
також поїздки на оздоровлення та
відпочинок відповідають інтересам
дитини та не порушують прав батька,
який проживає в одному населеному
пункті з сином, має можливість
спілкуватися з ним, а відповідно ї
знати куди, з ким, на скільки, яким
транспортом та з якою метою він їде за
межі України. Зволікання відповідача з
своєчасном виготовленням відповідних
документів та дозволів тягне негативні
наслідки та викликає додаткові
хвилювання як у позивачки, так і в
непонолітньої дитини. Тому суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими і такими, що
підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного, Конвенції про
права дитини, ратифікованій постановою
Верховної Ради України від 27.02.1991 року,
Протоколу № 4 Міжнародної Конвенції
про захист права і основних свобод
людини 1950 року, ратифікованої Законом
України від 17.07.1997 року, ст. 51
Конституції України, глави 15 Сімейного
кодексу України, ст. 313 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12 Закону
України «Про охорону дитинства», ст.ст.
2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року № 57, ст.ст. 10, 60 Цивільного
процесуального кодексу України,
керуючись ст.ст. 209, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

Р I Ш И В:

Позов задоволити частково.

Дозволити ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_2
виготовити проїзний документ для
виїзду неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

Дозволити ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_2
оформляти документи для тимчасового
виїзду неповнолітного ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України в країни
Шенгенської Угоди (країни
Європейського Союзу), та в Чорногорію,
Турецьку Республіку, Ара?бську
Респу?бліку Єги?пет, Об'єднані Арабські
Емірати, Республіку Туніс.

Дозволити тимчасові виїзди
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя АДРЕСА_1, за межі України в
країни Шенгенської Угоди (країни
Європейського Союзу), та в Чорногорію,
Турецьку Республіку, Ара?бську
Респу?бліку Єги?пет, Об'єднані Арабські
Емірати, Республіку Туніс для участі у
виступах хореографічного гуртка "Мрія",
а також для відпочинку та оздоровлення
у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7,
або керівника гуртка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, або баби ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, до досягнення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, шістнадцятирічного віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8.

В решті позовних вимог відмовити

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя: