Номер провадження № 22-ц/785/2979/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Журавльова О.Г., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Счастлівцевої
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про приведення
приміщення у попередній стан згідно з
проектом забудови, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 19 жовтня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про приведення
приміщення у попередній стан згідно з
проектом забудови, відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 17 грн. та
моральної шкоди.

Позивачка посилалася на те, що вона
проживає у квартирі АДРЕСА_5,
відповідачка займає квартиру НОМЕР_1 у
цьому будинку.

Позивачка стверджувала, що у червні 2008
року ОСОБА_3 протизаконно та
протиправно почала здійснювати
самовільне будівництво балкону у
квартирі НОМЕР_1 без будь-яких
проектно-будівельних документів,
відповідних дозволів та погоджень,
встановлених законодавством України.
Позивачка зазначила, що з
відповідачкою по справі ОСОБА_3 вони є
суміжними сусідами, ОСОБА_2 є власницею
квартири, яка розташована на
четвертому поверсі п'яти поверхового
будинку АДРЕСА_1, а відповідачка є
власницею квартири, яка розташована на
п'ятому поверсі вказаного будинку.
Позивачка вказала, що для припинення
протиправних дій відповідачки та
недопущення порушення законних прав та
інтересів ОСОБА_2, їй довелося
звертатися до різних органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування з відповідними заявами,
а саме до: КП«ЖКС «Фонтанське»»
Одеської міської ради, Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради, управління архітектури
та містобудування Одеської міської
ради, інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, Приморського РВ ОМУ
УМВС України в Одеській області, так як
самовільне будівництво балкону
проводилося у святкові та вихідні дні
(28-30 червня, 01 липня).

Позивачка вважає, що протиправні та
протизаконні дії відповідачки ОСОБА_3
привели до руйнування її квартири.
Внаслідок втручання у наружну несучу
опірну капітальну стіну, яка повинна
утримувати залізобетонні міжповерхові
плити перекриття, відбулося опушення
міжповерхових плит перекриття. Будинок
та квартиру цілком охопили тріщини у
стелі та по стінах, обвалюється
штукатурка. Через опущення
міжповерхових плит перекриття
вигинаються труби в стояках, по яким
відбувається теплопостачання. Тріщини
у стінах будинку мають загрозливий
характер. Від вібрації та струсів при
проведенні вищевказаних робіт
зміщується та відходить щойно
відреставрований паркет, відходять
шпалери на стінах у квартирі позивачки.

Позивачка вважає, що такими
протиправними діями відповідачки їй
спричинено матеріальну шкоду у розмірі
5 000 грн., та моральну шкоду у розмірі 100
000 грн., які просила стягнути з
відповідачки.

Відповідачка та її представник проти
задоволення позову заперечували,
посилаючись на те, що у технічному
паспорті на квартиру АДРЕСА_1,
виготовленому КП«Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості»
Одеської міської ради станом на 27
жовтня 2008 року, не відображено
самовільне будівництво. Представник
відповідача стверджувала, що її
довірителька здійснювала поліпшення
стану балкону, що не вважається
реконструкцією. Також відповідачка
зазначала, що позивачкою не надано
жодного доказу розрахунку
матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 19 жовтня 2010 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн. та
моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

В іншій частині задоволення позовних
вимог відмовлено.

Справа 19.10.2010 року розглянута у
відсутності осіб, які приймають участь
у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду в частині стягнення з неї
матеріальної та моральної шкоди
скасувати, тому що воно ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_2
в повному обсязі.

ОСОБА_2 рішення суду не оскаржує.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 23.12.2013 року відновлено
частково втрачене провадження по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 в частині доручення до справи
копії уточненої позовної заяви ОСОБА_2
від 23.09.2008 року, заяви про відстрочення
сплати судового збору та витрат на ІТЗ
від 23.09.2008 року, ухвали суду від 17.10.2008
року, судових повісток про виклик до
судових засідань на 17.10.2008 року та на
11.11.2008 року.

Справа в суді апеляційної інстанції
розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у відсутності ОСОБА_2, яка була
повідомлена про час та місце судового
розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов»язковими підставами для
скасування рішення суду.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2
про стягнення матеріальної шкоди суд
першої інстанції посилався на
доказаність наявності та розміру
завданої матеріальної шкоди.

Однак колегія суддів з такими
висновками суду першої інстанції не
погоджується, оскільки вони не
відповідають обставинам справи, що
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
в частині стягнення матеріальної шкоди
з ухваленням нового рішення в цій
частині позовних вимог.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач
має право протягом усього часу
розгляду справи збільшити або зменшити
розмір позовних вимог, відмовитися від
позову, а відповідач має право визнати
позов повністю або частково. До початку
розгляду судом справи по суті позивач
має право шляхом подання письмової
заяви змінити предмет або підставу
позову, а відповідач - пред»явити
зустрічний позов.

Протягом часу розгляду справи позивач
на власний розсуд може збільшити або
зменшити позовні вимоги, доповнити
предмет позову новими вимогами, що
неодмінно призводить до зміни ціни
позову.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь»які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58, 59 ЦПК України
докази повинні бути належними та
допустимими.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної чи юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується особою,
яка її завдала, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_2
проживає в квартирі АДРЕСА_5.

Відповідачка є власницею квартири
АДРЕСА_1.

У липні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про приведення
приміщення у попередній стан згідно з
проектом забудови, просила стягнути з
відповідачки матеріальну шкоду у
розмірі 17 гривень та моральну шкоду,
суму якої визначить відповідно до
обгрунтувань, зазначених у позові / а.с.
4-8/.

Ухвалою суду від 07.07.2008 року відкрито
провадження по справі та призначене
попереднє судове засідання на 03.09.2008
року / а.с. 14/.

У вересні 2008 року ОСОБА_2 уточнила свій
позов та просила стягнути з ОСОБА_3
матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн. та
моральну шкоду в розмірі 100000 грн.,
завдані в результаті самовільного
будівництва відповідачкою своїй
квартирі.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 09 квітня 2009 року по справі
№ 2-4271/09 задоволено позов Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради, 3-ої особи на стороні
позивача без самостійних вимог щодо
предмету спору - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
приведення приміщення у попередній
стан згідно з проектом забудови,
зобов'язано ОСОБА_3 за власні кошти
привести квартиру АДРЕСА_1 у попередній
стан згідно з проектом забудови.
Вказане рішення суду було виконано 19
квітня 2010 року.

Позивачкою не надано жодного
доказу на підтвердження свого позову
стосовно спричинення їй матеріальної
шкоди в результаті неправомірних дій
відповідачки по незаконному
будівництву балкону та реконструкції
квартири та які матеріальні витрати
вона понесла в результаті таких дій
відповідачки.

Підтверджень того, що в результаті
протиправних та незаконних дій
відповідачки у квартирі позивачки
з»явилися тріщини на стінах та стелі,
не надано. Перешкод з боку суду в
ненаданні таких доказів не
встановлено.

Посилання ОСОБА_2 на те, що поїздки
її та її батька до відділів міліції,
органів влади, написання заяв стосовно
неправомірних дій відповідачки
спричинили їй матеріальну шкоду у
розмірі 5000 грн., не можуть бути належним
та допустимим доказом матеріальної
шкоди.

При встановлених обставинах колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди в зв»язку з недоведеністю в
установленому законом порядку розміру
матеріальної шкоди.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги про те, що
позивачкою не надано доказів
спричинення їй моральної шкоди.

Наявність моральної шкоди
підтверджується чинним рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 09 квітня 2009 року, яким задоволено
позов Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
3-ої особи на стороні позивача без
самостійних вимог щодо предмету спору -
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про приведення
приміщення у попередній стан згідно з
проектом забудови, зобов'язано ОСОБА_3
за власні кошти привести квартиру
АДРЕСА_1 у попередній стан згідно з
проектом забудови та яке було виконано
19 квітня 2010 року.

Посилання ОСОБА_3 на те, що вона не
проводила самовільно ремонт та
реконструкцію своєї квартири і
балкону, надавши на підтвердження
цього акт дільниці № 2 КП «ЖКС
«Фонтанський» від 28.01.2013 року про те, що
на момент складання акту ремонтні
роботи не проводились, на увагу не
заслуговує та не може бути підставою
для скасування рішення суду в частині
стягнення моральної шкоди.
Встановлено, матеріалами справи
підтверджено, а саме актом дільниці № 1
КП «ЖКС «Фонтанський» від 11.07.2008 року /
а.с. 45/ та рішенням суду від 09.04.2009 року
підтверджено проведення ОСОБА_3
самовільного будівництва та
реконструкції за адресою: АДРЕСА_1.

Моральна шкода відшкодовується особою,
яка її завдала, в незалежності
стягнення матеріальної шкоди.

При таких обставинах районний суд
прийшов до правильного висновку про
стягнення моральної шкоди на користь
ОСОБА_2 у відповідності до ст. 1167 ЦК
України.

Факт спричинення позивачці моральної
шкоди підтверджений рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 09 квітня 2009 року та матеріалами
справи. Незаконні та протиправні дії
ОСОБА_3, які встановлені вказаним
судовим рішенням, спричиняли
хвилювання та моральні страждання
ОСОБА_2

Разом з тим суд першої інстанції,
правильно визначивши правові
взаємовідносини сторін, стягнув
зависокий розмір моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи
наявність моральної шкоди, обставини
справи, враховуючи характер і
тривалість страждань, які підтверджені
доказами, істотність вимушених змін у
життєвих і виробничих стосунках
позивачки, розмір моральної шкоди на
користь ОСОБА_2 необхідно зменшити до 5
000 гривень.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п. 3,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 19 жовтня 2010 року в частині
розміру стягнутої моральної шкоди
змінити.

Зменшити розмір моральної шкоди,
стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,
до 5000 /п»яти/ тисяч гривень.

Рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 19 жовтня 2010 року в частині
стягнення матеріальної шкоди
скасувати, ухвалити нове рішення в цій
частині вимог.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди.

В решті рішення Приморського районного
суду м.Одеси від 19 жовтня 2010 року
залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання ним законної сили.

Головуючий
К.П.
Мартинова

Судді
О.Г.
Журавльов

О.В. Оверіна