Провадження № 2/646/261/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2014 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого - судді Нікуліної Л.П.,

при секретарі Жорнік Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Харківська міська Рада, про припинення
права власності та визнання права
власності, та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа -
Харківська міська рада, про визнання
права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа
Харківська міська рада, про припинення
права власності за ОСОБА_3 на частку у
спільній частковій власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 та визнання
за ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1, загальною площею
будинку 68,7 кв.м., жилою площею 43,1 кв.м.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила, що вона з
відповідачем є родичами, сусідами та
співвласниками будинку АДРЕСА_1.
Зазначила, що їй належить 1/3, а
відповідачу 2/3 вищезазначеного
домоволодіння, але фактично відповідач
є власником 1/3 частин домоволодіння, а
1/3 частин домоволодіння було
зруйновано та на цьому місці було
встановлено гараж літ. «К», який
частково розташований на території
домоволодіння АДРЕСА_1, а частково на
території домоволодіння АДРЕСА_2,
власником якого є відповідач.
Відповідач ОСОБА_2 не користується
належною їй часткою домоволодіння по
АДРЕСА_1, в утриманні будинку участі не
приймає та займатися перереєстрацією
права власності відмовляється. У
зв'язку з вищезазначеним, позивач
просила позов задовольнити.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулась до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя
особа - Харківська міська рада, в якій
просила припинити право власності на
гараж літ. «К», який знаходиться на
території домоволодіння АДРЕСА_1 та
визнати право власності на цей гараж на
території домоволодіння АДРЕСА_2.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_2 зазначила, що 14 березня 2006 року
Червонозаводським районним судом м.
Харкова винесено рішення по справі №
2/5-999, згідно якого за нею було визнано
право власності на гараж АДРЕСА_1 у
порядку спадкування за законом після
смерті її матері ОСОБА_4. Цей гараж
знаходиться на території
домоволодіння АДРЕСА_2 і незначною
часткою на території домоволодіння
АДРЕСА_1. Після отримання права
власності на гараж, вона звернулась до
нотаріуса з питанням чи може вона
розпорядитися гаражем та приєднати
його до домоволодіння АДРЕСА_2, на що
вона отримала відмову, оскільки гараж є
надвірною будівлею, яка не є виділеною
самостійною часткою, яка може бути
відчужена. У зв'язку з вищевикладеним
ОСОБА_2 просила зустрічний позов
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити,
зустрічний позов визнала в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засіданні
не з'явилась, про день та час розгляду
справи повідомлена своєчасно та
належним чином, надала суду заяву, в
якій заперечувала проти позову ОСОБА_1,
зустрічний позов підтримала та просила
розглядати справу у її відсутність.

Представник третьої особи Харківської
міської Ради у судове засідання не
з'явився, про день та час слухання
справи повідомлявся своєчасно та
належним чином, залишив суду
заперечення на позовну заяву ОСОБА_1, в
яких просив відмовити в задоволенні
позову.

Суд, вислухавши думку представника
позивача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що первісний позов та
зустрічний позов підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 328 Цивільного кодексу України
встановлено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є
власниками по 1/3 часток житлового
будинку з надвірними будівлями за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
технічним паспортом, виданим
Харківським міським бюро технічної
інвентаризації 16.12.2010 року. (а.с. 49-53)

Позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частки
домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі
Свідоцтва про право власності від
03.06.1969 року. (а.с. 7)

Відповідач ОСОБА_2, є власником 1/3
частки домоволодіння по АДРЕСА_1 на
підставі Рішення народного суду
Червонозаводського району м. Харкова №
2-1214 від 29.07.1969 року. (а.с. 6)

У 2005 році ОСОБА_2 зруйнувала 1/3 частику
належної їй в будинку АДРЕСА_1 і на
звільненій ділянці збудувала гараж
літ. «К».

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 14.03.2006
року за ОСОБА_2, визнано право
власності в порядку спадкування за
законом на 1/3 частину житлового будинку
та надвірних будівель АДРЕСА_1, а також
на гараж літ. «К» в порядку спадкування
за законом після померлої матері
ОСОБА_6, яке зареєстровано в Реєстру
прав власності на нерухоме майно. (а.с.
4-5, 59-61)

Згідно технічного паспорту, виданого
Харківським міським бюро технічної
інвентаризації 16.12.2010 року житловий
будинок з надвірними будівлями за
адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2. (а.с.
54-58)

Як зазначили ОСОБА_1, а також ОСОБА_2 у
своїх позовних заявах, гараж літ. «К»
частково займає територію
домоволодіння по АДРЕСА_2, яка належить
ОСОБА_2

Відповідно до п.1 ст. 347 ЦК України особа
може відмовитися від права власності
на майно, заявивши про це або вчинивши
інші дії, які свідчать про її відмову
від права власності.

Не користуючись частиною
домоволодіння по АДРЕСА_1, відповідач
ОСОБА_2 фактично відмовився від права
власності, про що також вказала в
зустрічному позові, що не має
можливості відмовитися від належної
частки, крім як оформлення договору
купівлі-продажу або дарування, але
зробити це не може, тому що не має
перерозподілу часток.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо:1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
йогосім'ї.

В зустрічному позові відповідач не
надала пояснень щодо зруйнованої
частки та частки яка залишилась, що
потребувало перерозподілу часток.

Згідно ст. 360 ЦКУ співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Згідно ст. 349 ЦК України право власності
на майно припиняється в разі його
знищення, у разі знищення майна, права
на яке підлягають державній
реєстрації, право власності на це майно
припиняється з моменту внесення за
заявою власника змін до державного
реєстру. Відповідач ОСОБА_2 у продовж
всього часу з моменту руйнування
належної її частки так і не звернулася
до державного реєстратора з такою
заявою.

В зустрічному позові ОСОБА_2,
посилаючись на ст. 361 ЦК України, згідно
якої співвласник має право самостійно
розпорядитися своєю часткою у праві
спільної часткової власності,
наполягає на тому, що має право
власності на гараж, та просить
визначити адресу його знаходження.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається цією
особою. Частиною 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК
України передбачено, що одним із
способів захисту цивільного права є
його визнання.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. та
п.1.5. Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року N 7/5, обов'язковій
реєстрації прав підлягає право
власності на нерухоме майно
відповідача.

Згідно до ст.174 ч.4, ч.5 ЦПК України у
разі визнання позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, отримані судом докази
та їх належна оцінка вказують на
законність заявленого позивачами за
основнім та за зустрічним позовом
позовних вимог, що є підставою для їх
задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 3, 10, 11, 60, 174, 212-215,218, ст. ст.
328, 331, 347, 349, 360, 365, 376 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - Харківська міська Рада, про
припинення права власності та визнання
права власності - задовольнити.

Припинити право власності за ОСОБА_2 на
частку у спільній частковій власності
на житловий будинок АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок літ. «А-1» АДРЕСА_1,
загальною площею 68,7 кв. м., житловою
площею 43,1 кв.м.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа - Харківська міська рада
про визнання права власності-
задовольнити.

Припинити право власності на гараж літ.
«К» на території домоволодіння
АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
гараж літ. «К» на території
домоволодіння АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України
апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -
Л.П. Нікуліна