Провадження № 2/344/1048/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

13 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Максимів Н.С.,
Сивухіної Ю.Ю.,

за участі представника позивачки
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання договору довічного
утримання та визнання права власності,
-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання договору
довічного утримання від 19.09.2011 року та
визнання права власності на квартиру,
яка знаходиться в АДРЕСА_1, мотивуючи
тим, що передавши ОСОБА_3 у власність
квартиру АДРЕСА_1, позивачка
розраховувала на виконання умов
договору довічного утримання. Однак, з
часу укладення договору відповідачка
свої зобов'язання не виконувала,
забезпечення позивачці не надавала.

В серпні 2012 року відповідачка передала
позивачці свій примірник договору і
пояснила, що її не цікавить квартира,
відповідачка також не оформила право
власності на квартиру на себе, що
свідчить про її згоду на розірвання
договору.

У судовому засіданні позивачка та
її представник позовні вимоги
підтримали з мотивів викладених в
позовній заяві. Просили позов
задовольнити.

Відповідачка в судові засідання
не з'являлась, про дату, час та місце
судових засідань повідомлялась
належним чином, причини неявки суд не
повідомила.

З урахуванням положень ст. 224 ЦПК
України суд ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що
підтримує дружні стосунки з
позивачкою, з відповідачкою не знайома.
З позивачкою свідок спілкується майже
щодня, жодного разу свідок не бачила
щоб до позивачки приходив хтось окрім
родичів, відповідачки ОСОБА_3 свідок
ніколи не бачила у квартирі позивачки.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що
перебуває у хороших стосунках з
позивачкою, з відповідачкою вона
знайома, однак не спілкується.
Позивачка проживає в квартирі сама. З
дитинства позивачка та відповідачка
дружили. Останніх чотири роки свідок
нічого не чула про відповідачку.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, покази свідків,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

19 вересня 2011 року між позивачкою та
відповідачкою було укладено договір
довічного утримання (надалі Договір)
(а.с.4-5).

Пунктом 1 Договору визначено, що ОСОБА_2
передала у власність ОСОБА_3 належну їй
на праві приватної власності квартиру
за АДРЕСА_1, взамін чого, ОСОБА_3,
зобов'язалась забезпечити ОСОБА_2
утриманням та доглядом довічно.

Згідно п. 9 Договору, Набувач (ОСОБА_3)
зобов'язується надати Відчужувачу
(ОСОБА_2) довічне забезпечення, що
визначається у вигляді:

забезпечення її житлом, шляхом
збереження права безоплатного по
життєвого проживання у відчужуваній
квартирі;

забезпечення щоденним триразовим
калорійним харчуванням;

забезпечення придатним для носіння
одягом та взуттям;

здійснення догляду та необхідної
допомоги;

надання побутових послуг (прання
постільної білизни, послуг перукаря,
ремонт побутової техніки, тощо);

забезпечення належними лікувальними
засобами;

Відповідно до п. 10 Договору, грошова
оцінка зазначених у цьому договорі
видів матеріального забезпечення на
місяць за згодою сторін визначається у
розмірі 300 грн. на місяць.

Відповідно до вимог ст.744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру,
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Договір довічного утримання (догляду)
за яким передається набувачеві у
власність нерухоме майно, підлягає
державній реєстрації (ч.2 ст.745 ЦК
України).

Набувач стає власником майна,
переданого йому за договором довічного
утримання (догляду), відповідно до
вимог статті 334 цього Кодексу (ст.748 ЦК
України).

В ч.4 ст.334 ЦК України вказано, що
якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК
України, договір довічного утримання
(догляду) може бути розірваний за
рішенням суду на вимогу відчужувача
або третьої особи, на користь якої він
був укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини.

Пунктом 14 Договору визначено, що у
випадку невиконання договору
довічного утримання або неналежного
виконання, цей договір може бути
розірвано у судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі
розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

З дослідженого в судовому засіданні,
показів свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, слідує
те, що обов'язки за договором довічного
утримання відповідачка не виконує
належним чином, доказів які б
спростовували такі обставини
відповідачка суду не надала.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За наведених обставин суд дійшов до
висновку про обґрунтованість вимог
позивачки, а тому позов підлягає до
задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 334, 744, 745, 748, 755, 756 Цивільного
кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11,
60, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання
договору довічного утримання та
визнання права власності задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання
від 19 вересня 2011 року, який був
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Івано-Франківського МНО ОСОБА_6,
зареєстровано в реєстрі за № 5644

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителькою АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
Івано-Франківським міським судом за
письмовою заявою відповідачки.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено
18.03.2014 року

Суддя
Бабій О.М.