АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/500/14
Головуючий 1 інстанції - Зінченко
Справа №643/8246/13-ц
Доповідач - Кружиліна
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Кружиліної
О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В.,
Макарова Г.О.,

при секретарі - Ригіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Московського районного
суду м. Харкова від 25 листопада 2013 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
третя особа: Споживче товариство
«Джерело-10», про усунення перешкод у
користуванні майном, -

в с т а н о в и л а:

3 червня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні
майном.

На обґрунтування своїх вимог позивач
вказував, що є власником квартири
АДРЕСА_1 та є членом СТ «Джерело-10». За
вказаною адресою проживає він та його
син - ОСОБА_7 з сім`єю - дружиною та
дітьми.

У 2012 році відповідачі придбали у
приватну власність квартиру № 102, яка
розташована в одному тамбурі з його
квартирою. Коли вони прийшли додому
31.01.13р., то побачили, що впритул до
дверей позивача на відстані 1 м
поставлені металеві двері, пройми
закладено шлакоблоками.

Таким чином, внаслідок цієї перебудови
у користуванні його сім`ї залишився
міжквартирний коридор , який є
прохідним для усіх співвласників. У
коридорі розміщені електрощити з
приборами вимірювання. Площа коридору,
яка залишилась у користуванні його
сім`ї, є занадто малою, оскільки вони
мають надати прохід сусідам і у тамбурі
навіть коляску неможливо поставити,
оскільки двері відчиняються в тамбур і
одночасно ні він, ні сусіди вийти не
зможуть.

Відповідачі без будь-яких пояснень та
погодження встановили коридорну
перегородку, створивши тим самим
перешкоди позивачу та його сім`ї у
користуванні квартирою та допоміжними
приміщеннями, які належать ним як
членам СТ «Джерело-10» на праві спільної
власності. При цьому, згоди на
встановлення перегородки та дверей у
спільному міжквартирному коридорі
відповідачам позивач не надавав,
дозволу СТ «Джерело-10» на
перепланування не було. На його
прохання припинити чинити перешкоди у
користуванні спільним коридором
відповідачі реагують некоректно,
сваряться, звернення позивача до
органу місцевого самоврядування,
головного управління ДСНС України в
Харківській області та правління СТ
«Джерело-10» жодних результатів не дали.

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд усунути перешкоди у його
користуванні міжквартирним коридором,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3 і зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6
за власний рахунок демонтувати
перегородку з дверима у міжквартирному
коридорі загального користування за
вищевказаною адресою, стягнути з
відповідачів солідарно на його користь
судовий збір у сумі 114, 70 грн. та витрати
на правову допомогу у сумі 2 000 грн.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 25 листопада 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовлено.

На зазначене рішення представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилалась на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також на
порушення і неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися, відповідно до статті 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини , якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані ( порушення строку
позовної давності тощо ), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону, рішення
суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог , суд першої інстанції
виходив з положень статей 10, 11, 57 - 61 ЦПК
України та вважав, оскільки позивач є
громадянином Росії, у квартирі АДРЕСА_1
не мешкає, в ній проживає його син з
родиною , позивач не надав суду
належних доказів що встановлені
металеві двері у тамбурі порушують
права власника та чинять йому
перешкоди у користування власністю.

Судова колегія не погоджується з
висновком суду першої інстанції і
вважає, що рішення суду необхідно
скасувати , оскільки висновок зроблено
з неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 з наступних
підстав.

Судовим розглядом встановлено , що
позивач є власником квартири АДРЕСА_3 ,
а відповідачі АДРЕСА_2 .Зазначені
квартири знаходяться на одному поверсі
і мають спільний тамбур ( а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що у
міжквартирному коридорі , що
знаходиться у будинку АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3 відповідачами встановлена
перегородка з металевими дверима ( а.с.
19, 71).

Відповідно до довідки СТ « Джерело - 10»
тамбурна частина коридору між
квартирами 102 та 103 є допоміжним
приміщенням будинку, призначенням
якого є забезпечення експлуатації
будинку та його елементів, а також
побутового обслуговування населення
за місцем мешкання ( а.с. 20).

Відповідно до Закону України « Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» № 2866-111 від
29 листопада 2001 року( далі - Закон) ,
приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку ( сходові клітини, вестибюлі,
поза квартирні коридори, колясочні,
кладові, та інші технічні приміщення) є
допоміжними приміщеннями
багатоквартирного будинку.

Згідно статті 15 Закону, власник
зобов'язаний дотримуватися правил
користування приміщеннями, не
допускати порушення законних прав та
інтересів інших власників,
додержуватися вимог правил утримання
жилого будинку, санітарних норм.

Відповідно до Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету з питань житлово -
комунального господарства від 17 травня
2005 року № 76, затверджених в
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 року № 927/11207 - допоміжні приміщення
житлового будинку - приміщення,
призначені для забезпечення
експлуатації будинку та побутового
обслуговування мешканців будинку.

Використання допоміжних приміщень
для розміщення майстерень, комор та
інших завдань не допускається.
Розміщення у допоміжних приміщеннях
побутових речей, обладнання, інвентарю
та інших предметів не допускається.

Отже, суд першої інстанції вірно
встановив фактичні дані та відповідні
їм правовідносини, розглянув справу в
межах заявлених позовних вимог однак
не звернув уваги на вимоги Закону
України « Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» № 2866-111 від
29 листопада 2001 року та Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету з питань
житлово - комунального господарства
від 17 травня 2005 року № 76, затверджених в
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 року № 927/11207 і ухвалив рішення з
порушенням норм матеріального права,
що є відповідно до пункту 4 частини 1
статті 309 ЦПК України для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення, оскільки
виходячи із аналізу зазначених норми
матеріального права , апеляційний суд
вважає, що встановлення відповідачами
перегородки з металевими дверима в
міжквартирному коридорі загального
користування за адресою : АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3 є порушенням, тому вони
підлягають демонтуванню за власний
рахунок осіб якими були встановлені .

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК
України, апеляційний суд вирішує
питання щодо розподілу судових витрат
між сторонами.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, ст. 88 ЦПК України, Закону
України « Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» № 2866-111 від
29 листопада 2001 року , Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету з питань житлово -
комунального господарства від 17 травня
2005 року № 76, затверджених в
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 року № 927/11207 ,ст. 88 ЦПК України,
судова колегія судової палати, -

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 25 листопада 2013 року -
скасувати і ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Усунути перешкоду у користуванні
ОСОБА_3 міжквартирним коридором , що
знаходиться у будинку АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3.

Зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6 за власний
рахунок демонтувати перегородку з
дверима в міжквартирному коридорі
загального користування за адресою :
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 по 57 гривень 35 копійок з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення.

Касаційна скарга на рішення
апеляційного суду може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-