Справа №2/489/255/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 березня 2014 р.
Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі: головуючого - судді
Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М.. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
будинкоуправління № 1
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Миколаєва до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житлом, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 р. позивач звернувся до
суду із позовом, яким просив визнати
відповідача таким, що втратив право
користування службовим
приміщенням-кімнатою АДРЕСА_1, яка є
державним військовим майном, а також
виселити його без надання іншого
службового приміщення, зобов'язавши
передати зазначене приміщення
Міністерству оборони України в особі
позивача. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що в зазначеній кімнаті з 2002 році
зареєстрований та проживає відповідач,
однак військову службу в збройних
силах не проходить та ніякого
відношення до Міністерства оборони
України не має, будь-які документи , які
підтверджують його право проживання в
квартирі відсутні.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, надала заяву про
слухання справи у її відсутність,
підтримання позовних вимог та
погодження на заочний розгляд справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся.

Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив наступне.

З довідки Будинкоуправління № 1
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Миколаєва вбачається, що у кімнаті
АДРЕСА_1 з 28 березня 2002 року
зареєстрований ОСОБА_1. (а.с. 5). З акту
перевірки законності заселення та
мешкання громадян України, складеного
комісією Миколаївського зонального
відділу Військової служби
правопорядку, вбачається, що у ОСОБА_1
відсутні будь-які документи, які
підтверджують його відношення до
Збройних Сил України. (а.с. 6-8).

Згідно зі статтями 6, 127 Житлового
кодексу України жилі будинки і жилі
приміщення призначаються для
постійного проживання громадян, а
також для використання у встановленому
порядку як службових жилих приміщень і
гуртожитків. Гуртожитки можуть
використовуватися для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання.

Згідно пункту 1.5 Інструкції "Про
організацію забезпечення
військовослужбовців Збройних сил
України та членів їх сімей жилим
приміщенням", гуртожитки призначаються
для тимчасового проживання
військовослужбовців Збройних Сил
України та членів їх сімей під час
проходження ними військової служби або
навчання у вищих навчальних закладах
Міністерства оборони України.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 будь-якого відношення
до Збройних Сил України не має, за
такого правові підстави для її
подальшого проживання у гуртожитку
відсутні.

За таких обставин, вимога в
частині виселення відповідача з
житлового приміщення гуртожитку без
надання іншого житлового приіщення є
правомірною та підлягає задоволенню.

Щодо покаладення на відповідача
обов'язку передати кімнату
Міністерству оборони України в особі
позивача позовні вимоги в цій частині
не відповідають способу захисту
порушеного права, тому задоволенню не
підлягають.

Не підлягають задоволенню позов і
в частині визнання відповідача таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням, оскільки дана вимога є
взаємовиключною вимозі про виселення
та з огляду на осбтавини справи.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
стягуються судові витрати у розмірі
114,70 грн.

Керуючись ст. 212-215, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1 без
надання іншого службового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Будинкоуправління №1
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Миколаєва судовий збір у розмірі 114,70
грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Позивачем рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
Д.Г. Губницький