Справа №545/4117/13-ц
Провадження №2/545/93/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇН И

"18" березня 2014 р. Полтавський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Лабовкіній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтава цивільну справу
за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спілка селян
«Тростянець» третя особа: Головне
управління Держземагенства у
Полтавській області про визнання
недійсними договорів оренди земельних
ділянок,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулась до суду з позовами до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спілка селян
«Тростянець» про визнання недійсними
договорів оренди земельних ділянок.

Ухвалою Полтавського районного суду
від 18 березня 2014 року цивільні справи
за позовами вказаних осіб об'єднані в
одне провадження.

Позивачі посилались на те, що ними
укладено договори оренди земельних
ділянок з ТОВ «СС «Тростянець» про
надання останньому в оренду земельної
ділянки площею відповідно 1,97 га, 2,64 га,
2,51 га та 1,93 га, які були зареєстровані у
Полтавській регіональній філії ДП
«Центр ДЗУ при Держкомземі України».
Вважають, що за вказаними договорами
занижена натуральна оплата, а тому вони
звернулись в усній формі до керівника
відповідача про намір розірвати
вказаний договір оренди, оскільки
мають можливість укласти договір
оренди земельної ділянки з іншою
юридичною фірмою на значно вигідних
умовах. Також вказали, що у спірних
договорах відсутні істотні умови,
передбачені діючим законодавством.
Зокрема, відсутні умови передачі в
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки, а
тому вважають, що договори повинні бути
визнані недійсними.

Враховуючи уточнені позовні вимоги,
просили визнати недійсними, укладені
ними з відповідачем договори оренди
земельних ділянок, розташованих на
території Тростянецької сільської
ради Полтавського району Полтавської
області, що зареєстровані у
Полтавському реєстраційному кущовому
офісі Полтавської регіональної філії
ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України.

Представник позивачів ОСОБА_5 направив
до суду заяви, в яких позовні вимоги
просив задовольнити, а справу
розглянути без його участі.

Представник відповідача Гайтота І.М.
направила до суду заяву, в якій позовні
вимоги не визнала, справу просила
розглянути без її участі.

Представник третьої особи - Головного
управління Держземагенства у
Полтавській області, будучи належним
чином повідомленими про час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився.

Дослідивши та проаналізувавши
письмові докази по справі, суд
приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 1,97 га, ОСОБА_2 - власницею
земельної ділянки площею 2,64 га, ОСОБА_3 -
власницею земельної ділянки площею 2,51
га, ОСОБА_4 - власницею земельної
ділянки площею 1,93 га, які призначені
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, і
розташовані на території
Тростянецької сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, що підтверджується копіями
державних актів на право власності на
земельні ділянки.

Згідно договорів оренди, вказаними
особами належні їм земельні ділянки
передано в платну оренду ТОВ «СС
«Тростянець».

А саме, договір оренди земельної
ділянки між ОСОБА_1 та СТОВ «СС
«Тростянець» укладено 10 січня 2012 року
на п'ять років, договір оренди
земельної ділянки між ОСОБА_2 та СТОВ
«СС «Тростянець» укладено 16 грудня 2010
року на 10 років, договір оренди
земельної ділянки між ОСОБА_3 та СТОВ
«СС «Тростянець» укладено 10 січня 2012
року на п'ять років, договір оренди
земельної ділянки між ОСОБА_4 та СТОВ
«СС «Тростянець» укладено 10 січня 2012
року на п'ять років.

Пунктом 9 договорів передбачена
орендна плата за надані в оренду
земельні ділянки ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
у формі та розмірі 5% (1703,07 грн.) в рік в
натуральній формі рослинництва, зерна
переробки сільськогосподарської
продукції, яка виробляється орендарем
за цінами не вище ринкових, або в
грошовій формі, інша номенклатура
продукції узгоджується з орендодавцем;
безкоштовно 15 сотих оранки та
культивації.

Орендна плата за передану ОСОБА_2 в
оренду земельної ділянки п.9 договору
встановлена у формі та розмірі 3% (581,91
грн. в рік) в натуральній формі в т.ч.
зерно 150 кг, олія три літри,
номенклатура іншої продукції
узгоджується з орендодавцем.

Договорами (п.10) передбачено обчислення
розміру орендної плати за землю
здійснюється з урахуванням
коефіцієнту індексації, з урахуванням
їх цільового призначення та
коефіцієнтів індексації, визначених
законодавством та затвердженими
Кабінетом Міністрів України формами,
що заповнюються від час укладення або
зміни умов договорів оренди чи
продовження їх дії.

Зазначені договори
оренди земельних ділянок були
зареєстровані у Полтавському
реєстраційному кущовому офісі
Полтавської регіональної філії ДП
Центр ДЗК при Деркомземі України, про
що в Державному реєстрі земель вчинено
відповідні записи.

Частинами першою-третьою, п'ятою,
шостою статті 203 ЦК України передбачені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Аналізуючи зміст договорів оренди
земельних ділянок, які укладені
позивачами з відповідачем, в частині
домовленості між сторонами договору
щодо натуральної плати, суд вважає, що
вони повністю узгоджуються із
положеннями частин першої-третьої,
п'ятою, шостої статті 203 ЦК.

З матеріалів справи вбачається, що
оспорювані договори пройшли
відповідну державну реєстрацію,
позивачі мали необхідний обсяг
цивільної дієздатності, волевиявлення
позивачів було спрямоване на
укладення договорів оренди, якими
визначено розмір орендної плати.

Доказів того, що визначення у договорах
розміру натуральної оплати відбулося з
порушенням вимог закону, за
відсутності волевиявлення
позивачів, матеріали цивільної
справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини
щодо найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
оренду землі», в редакції, яка діла на
станом на момент укладання договору,
істотними умовами договору оренди
землі є: - об'єкт оренди (кадастровий
номер, місце розташування та розмір
земельної ділянки); - строк дії договору
оренди; - орендна плата із зазначенням
її розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; - умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду; -
умови збереження стану об'єкта оренди; -
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю; - умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві; -
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки; -
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини; -
відповідальність сторін; - умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також
для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Як вбачається зі
змісту спірних договорів оренди, у них
відсутні умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, що,
відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про оренду землі», є істотною умовою
договору оренди землі.

Згідно зі ст.360-7 ЦПК
України рішення Верховного Суду
України, прийняті за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з підстав, передбачених ст.355
цього Кодексу, є обов'язковими для всіх
судів України, які зобов'язані привести
свою судову практику у відповідність
із рішенням Верховного Суду України.

При вирішенні даного спору суд
виходить з правової позиції, яка
висловлена Верховним Судом України в
постанові від 25 грудня 2013 року (справа
№6-94) цс 13), що відповідно до статті 15
Цивільного кодексу України та статті 3
Цивільного процесуального кодексу
України у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, і суд повинен
встановити, чи дійсно порушуються
права орендодавців у зв'язку з
відсутністю в договорах оренди умов,

передбачених статтею 15 Закону України
від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду
землі», визначити істотність цих умов,
а також з'ясувати, у чому саме полягає
порушення їхніх законних прав.

Як вбачається з позовних заяв та
матеріалів судової справи позивачі не
зазначили, у чому саме полягає
порушення їхніх прав відсутністю
істотної умови щодо передачі земельної
ділянки у заставу чи внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Під час судового розгляду також не
встановлено порушень відповідачем
прав орендодавців, не надано доказів
щодо передачі СТОВ «Спілка селян
«Тростянець» земельних ділянок у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельних ділянок
орендодавців.

Суд бере до уваги те,
що умови передачі у заставу та внесення
до статутного фонду права оренди
земельної ділянки, хоч і визначені
законом як істотна умова договору
оренди землі, проте її відсутність у
спірних договорах суттєво не впливає
на можливість сторін договорів
реалізувати свої права у даних
правовідносинах.

Згідно ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Суд вважає, що позивачами не доведено
належними доказами підстави на які
вони посилались як на такі, що
дозволяють на їх думку задовольнити
позовні вимоги.

Питання щодо судових витрат судом
вирішуються відповідно до положень
ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 79-82, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст.ст.202, 203, 215, 792 ЦК України, ст.15 Закону
України «Про оренду землі», суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спілка селян
«Тростянець» третя особа: Головне
управління Держземагенства у
Полтавській області про визнання
недійсними договорів оренди земельних
ділянок - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Полтавський районний суд
Полтавської області в десятиденний
строк з дня його проголошення, а у разі
якщо рішення було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Полтавського районного суду

Л.В.Шелудяков