КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2317/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Лебедюк І.О., Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_4

про стягнення боргу за договором
позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Київського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою до ОСОБА_3, в якій просить суд
стягнути з відповідачки
заборгованість за договором позики у
розмірі 100 000, 00грн., а також судовий
збір.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що 01.02.2010року
між ним та відповідачкою було укладено
договір позики, відповідно до умов
якого, ОСОБА_3 отримала від нього
грошові кошти у розмірі 100 000, 00грн., які
зобов'язалась повернути у строк до
31.12.2011року.

Крім того, позивач зазначає, що він
неодноразово звертався до
відповідачки з вимогою повернуті
грошові, однак ніяких дій з боку
відповідачки щодо повернення грошових
коштів здійснено не було.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги, що в порушення умов укладеного
договору позики, відповідачкою не було
повернуто борг у встановлений у
договорі термін, ОСОБА_2 звернувся до
суду із відповідним позовом.

У судовому засадні 18.12.2013року судом, з
власної ініціативи, було залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_4, колишнього
чоловіка відповідачки, оскільки на
момент укладання договору позики
ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4.

У судовому засіданні 21.03.2014року позивач
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі та просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 21.03.2014року
відповідачка пояснила суду, що грошові
кошти у розмірі 100 000,00 грн. дійсно
позичала у ОСОБА_2, однак просила
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_4 про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
його особистою присутністю у судовому
засіданні 17.02.2014року та підписом на
довідковому листі від 17.02.2013року, у
судове засідання не з'явився, однак
надіслав на адресу суду пояснення, в
яких просив розглядати справу за його
відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
відповідачки, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позову,
виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні,
01.02.2009року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір позики, відповідно до
умов якого, позикодавець - ОСОБА_2
передає, а позичальник - ОСОБА_3 приймає
у власність грошові кошти в сумі 100
000,00грн., які позикодавець передав, а
позичальник прийняв повністю до
підписання цього договору, що сторони
підтверджують підписанням цього
договору (а.с. 5).

Відповідно до п. 2 та п. 3 договору позики
від 01.02.2010року, позичальник
зобов'язується повернути позикодавцю
грошову суму, визначену в п. 1 цього
договору в строк до 31 грудня 2011року.
Повернення позичених грошей
здійснюється позичальником одним
платежем у строк не пізніше 31 грудня
2011року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір
позики - це угода, за якою одна особа
(позикодавець) передає іншій особі
(позичальникові) безоплатно або за
певну винагороду у власність гроші або
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або рівну
кількість речей того ж роду і якості.
Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або з інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує
укладання договору позики між
відповідачем та позивачем є розписка,
яка посвідчує передання йому
визначеної грошової суми. Таким чином,
так як договір позики це односторонній
договір, то у відповідача виник
обов'язок повернути позикодавцю
грошові кошти у такій самій сумі,
відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами ч.1 та ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу та три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги, що в порушення вищезазначених
приписів закону та договору позики,
відповідачкою не було повернуто у
строк, зазначений у договорі позики від
01.02.2010року, ОСОБА_2 позику, а саме:
грошові кошти у розмірі 100 000, 00грн., що є
істотним порушенням умов договору,
внаслідок якого друга сторона значною
мірою позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору,
позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики у
сумі 100 000,00грн., є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати
по сплаті судового збору у розмірі 1 000,
00грн. підлягають стягненню з
відповідачки на користь позивача -
ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце
народження: АДРЕСА_1, п/б,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
паспорт серії НОМЕР_3, виданий
Овідіопольським РВ УМВС України в
Одеській області 16.02.2004року) на користь
ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження:
с. Бернгардівка Ленінградської
області, Росія, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4,
виданий Київським РВ УМВС України в
Одеській області 29.05.1999року)
заборгованість за договором позики у
розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., а
також судовий збір у розмірі 1 000 (одна
тисяча) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення його вступної та
резолютивної частини. У разі якщо
рішення було ухвалено без участі особи,
яка його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя
Петренко В. С.