Провадження № 2/127/975/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вступна та резолютивна частини

13.03.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
служби експлуатації вуличних
газопроводів і ГРП Вінницького
міжрайонного управління газового
господарства Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз".

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 15 814
(п'ятнадцять тисяч вісімсот
чотирнадцять) грн. 19 коп., 2 000 (дві
тисячі) грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди та 114 (сто чотирнадцять)
грн. в рахунок відшкодування понесених
судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" судовий збір
на користь держави в розмірі 178 (сто
сімдесят вісім) грн. 14 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за один
місяць в розмірі 3 211 (три тисячі двісті
одинадцять) грн. 00 коп. допустити до
негайного виконання.

В задоволені позову в іншій частині
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

СУДДЯ

Справа № 127/22563/13-ц

Провадження № 2/127/975/14

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, мотивуючи позов тим,
що відповідно до наказу від 19.08.2013 року
№913-к він був звільнений з посади
начальника служби експлуатації
вуличних газопроводів і ГРП
Вінницького міжрайонного управління
газового господарства Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Вінницягаз» в зв'язку із скороченням
чисельності працівників на підставі п.
1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення
незаконним, оскільки воно було
проведене із порушенням встановленого
законом порядку та положень КЗпП
України, так як у відповідача змін в
організації виробництва і праці
фактично не відбулось, переведення на
іншу роботу не пропонувалось, хоча така
можливість була, після його звільнення
відповідачем збільшено чисельний
склад працівників, внаслідок чого
прийнято на роботу працівника
аналогічної кваліфікації та
посадовими обов'язками, які були
покладені на нього до звільнення.
Внаслідок незаконного звільнення, та
подій, що його супроводжували, йому
було заподіяно значної моральної шкоди
та спричинено моральних страждань, що
проявились в порушенні звичайного
життєвого укладу, приниженні честі і
гідності, хвилюваннях. Вказану
моральну шкоду оцінює в 40 000 грн. 00 коп.
Просить поновити його на посаді
начальника служби експлуатації
вуличних газопроводів і ГРП
Вінницького міжрайонного управління
газового господарства Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз", стягнути з Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 15 814 грн. 19 коп., 40 000 грн. 00 коп. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
пояснив, що тривалий час працював в
Публічному акціонерному товаристві по
газопостачанню та газифікації
«Вінницягаз», з 2012 року працював на
посаді начальника служби експлуатації
вуличних газопроводів і ГРП
Вінницького міжрайонного управління
газового господарства Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Вінницягаз». Відповідно до наказу від
19.08.2013 року №913-к він був звільнений з
даної посади. 05.07.2013 року відбулось
засідання профспілкового комітету, на
якому було погоджено його звільнення,
однак його на засідання не запрошували,
хоча він і був членом первинної
профспілкової організації. На час його
звільнення у відповідача були вакантні
посади, однак дані посади йому не
пропонувалися. Вважає, що його
звільнення було незаконним, оскільки
на підприємстві не відбулося
скорочення чисельності працівників,
після його звільнення підприємство
прийняло на роботу значну кількість
працівників. Крім того, на аналогічну
посаду було прийнято працівника з
посадовими обов'язками, які були на
нього покладені до звільнення. Вважає,
що його неналежним чином було
повідомлено про звільнення, оскільки
йому було надано на підпис загальну
відомість, усно повідомили, що на
підприємстві буде реорганізація і
через деякий час їх знову приймуть на
роботу. З наказом його не
ознайомлювали. Йому не було
запропоновано іншу роботу, хоча
вакантні посади були. Згода на
розірвання трудового договору на
підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України
первинною профспілковою організацією
Вінницького МУГГ, членом якої він був,
не надавалась. Своє звільнення вважає
незаконним та безпідставним, оскільки
покладені на нього обов'язки виконував
сумлінно, працював на підприємстві
тривалий час. Заробітну плату по день
звільнення отримав, трудову книжку
йому видали. В судовому засіданні
уточнив позовні вимоги та просить
поновити його на посаді начальника
служби експлуатації вуличних
газопроводів і ГРП Вінницького
міжрайонного управління газового
господарства Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз", стягнути з
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 15 814 грн. 19 коп. Крім того,
зазначає, що діями відповідача йому
завдано моральних та фізичних
страждань, в нього порушився сон,
погіршився стан здоров'я, були втрачені
ділові зв'язки та погіршена ділова
репутація, що в подальшому вимагає
значних зусиль для налагодження
нормального життя. У відшкодування
моральної шкоди просить стягнути з
відповідача на його користь 40 000 грн. 00
коп.

Представник відповідача Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" Мосьондз С.А. у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
суду пояснив, що позивача було
звільнено із займаної посади на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України, в зв'язку
із змінами в штатному розкладі та
скорочення працівників ПАТ
"Вінницягаз". Керівництвом було
розглянуто доцільність певних посад в
Вінницькому МУГГ та прийнято рішення
про скорочення певних служб, про що
було видано наказ від №211 від 26.04.2013 р.
про зміни в штатному розкладі та
скорочення працівників ПАТ
"Вінницягаз". Відповідно наказу було
скорочено службу експлуатації
підземних газопроводів та посаду
начальника, яку займав ОСОБА_1 Наказом
від 26.04.2013 р. №212 позивача було
попереджено про його вивільнення з
08.07.2013 р., тобто, за два місяці до дати
звільнення. Позивач був належним чином
повідомлений про майбутнє звільнення в
строк, передбачений законом, про що
свідчить його підпис в додатку до
наказу. На час звільнення працівника на
підприємстві не було вакантних місць,
інші посади позивачу не пропонувались.
08.05.2013 р. ПАТ "Вінницягаз" подало звіт
про заплановане вивільнення
працівників станом на 08.05.2013 р. до
Лівобережного міжрайонного центру
зайнятості м. Вінниці. 19.06.2013 р.
відповідач направив лист №08-31-2013
Голові об'єднаної профспілкової
організації ПАТ "Вінницгаз" щодо
надання згоди на звільнення
працівників. 05.05.2013 р. листом №45 ОПО ПАТ
"Вінницягаз" погодило скорочення
працівників згідно наказу №211 від
26.04.2013 р. з 08.07.2013 р. на засіданні
президії ОПО ПАТ "Вінницягаз". Позивач
був членом профспілки, на засідання
профспілки його не запрошували. Згода
на звільнення надавалася ОПО ПАТ
"Вінницягаз", оскільки на той час члени
комітету первинної профспілкової
організації також були попередженні
про звільнення. На час вивільнення
працівників позивач перебував на
лікарняному з 05.07.2013 р. по 19.08.2013 р.
Згідно наказу №913-к від 19.08.2013 р. "Про
припинення трудового договору"
звільнення ОСОБА_1 відбулося після
виходу із лікарняного з 20.08.2013 року. В
зв'язку з удосконаленням системи
управління, пов'язаної з припиненням
господарської діяльності Вінницького
міжрайонного управління газового
господарства було проведено
скорочення служб та відділів, які
входили до складу управління, де
виконувались аналогічні функції
відділів головного підприємства, тому
ПАТ "Вінницягаз" правомірно та
обґрунтовано провело скорочення
служби експлуатації підземних
газопроводів та звільнило ОСОБА_1 з
посади. На даний час Вінницьке
міжрайонне управління газового
господарства Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" не
ліквідоване. Вважає, що позивачем не
наведено доказів того, що йому була
завдана моральна шкода. Заробітну
плату по день звільнення позивач
отримав, трудову книжку йому видали.
Звільнення позивача вважає законним.
Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані сторонами докази у справі, суд
приходить до висновку, що позов є
частково обґрунтованим і підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено
наступне.

Як вбачається з наказу №913-к від 19.08.2013
р. "Про припинення трудового договору
(контракту)" позивача ОСОБА_1 було
звільнено з посади начальника служби
експлуатації підземних газопроводів
Вінницького міжрайонного управління
газового господарства Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Вінницягаз» 20.08.2013 року в зв'язку з
скороченням чисельності працівників,
відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Як вбачається з трудової книжки
позивача серії НОМЕР_1, 20.08.2013 року
ОСОБА_1 було звільнено з посади
начальника служби експлуатації
підземних газопроводів в зв'язку з
скороченням чисельності працівників
відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП (наказ №913-к
від 19.08.2013 р.).

В день звільнення позивачеві було
видано трудову книжку і проведено
розрахунок.

Відповідно до наказу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" №211 від 26.04.2013 року "Про
зміни в штатному розкладі та
скорочення працівників ПАТ
"Вінницягаз", у зв'язку з впровадженням
змін в організації виробництва і праці,
необхідністю подальшого приведення у
відповідність посад та підрозділів
товариства (Головного підприємства та
відокремленого підрозділу),
збалансування фактичних витрат
підприємства до наявних фінансових
можливостей: 1) внесено зміни в
організаційну структуру Вінницького
та Жмеринського МУГГ та 2) проведено
відповідну оптимізацію чисельності
працівників шляхом скорочення у
відповідності до ч. 1 ст. 40 КЗпП. Було
наказано, зокрема, з 08.07.2013 року внести
зміни в організаційну структуру
Вінницького МУГГ, а саме, Тиврівський
цех вивести зі складу Вінницького МУГГ,
всі інші підрозділи в складі
Вінницького МУГГ ліквідувати.
Скоротити такі посади та виключити їх
зі штатного розпису ПАТ "Вінницягаз",
зокрема посаду "начальник (СЕВГ)", яку
займав позивач.

Відповідно до наказу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" №212 від 26.04.2013 р. "Про
попередження щодо вивільнення"
відповідно до наказу ПАТ №211 від 26.04.2013
року "Про зміни в штатному розкладі та
скорочення працівників ПАТ
"Вінницягаз", відповідно до п. 2 ст. 49
КЗпП України, наказано попередити
працівників Вінницького МУГГ про
наступне їх звільнення з 08.07.2013 р. в
зв'язку зі змінами в штатному розкладі
та скороченням працівників відповідно
до п.1 ст. 40 КЗпП України згідно списку.

Водночас із попередженням працівників
про звільнення відповідачем було
доведено до відома державної служби
зайнятості про наступне вивільнення
працівника із зазначенням їх професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці, що підтверджується
копією звіту форми №4-ПН (план) про
заплановане вивільнення працівників
за станом на 08.05.2013 р.

Як вбачається з листків
непрацездатності, виданих КЗ ЦПМСД №5
позивач перебував на амбулаторному та
стаціонарному лікуванні та був
звільнений від роботи з 05.07.2013 року по
19.08.2013 року.

Відповідно до наказу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" від 19.06.2013 року №288 "Про
зміни в підпорядкуванні структурних
підрозділів ПАТ "Вінницягаз", на
виконання наказу №211 від 26.04.2013 року
"Про зміни в штатному розкладі та
скорочення працівників ПАТ
"Вінницягаз", наказу №284 від 19.06.2013 року
"Про зміни в організації виробництва та
штатному розкладі працівників
головного підприємства та Вінницького
МУГГ", наказу №285 від 19.06.2013 року "Про
зміни в організації виробництва
Вінницького та Жмеринського МУГГ",
наказано створити з 01.07.2013 року
управління і відділи ПАТ "Вінницягаз" в
складі, зокрема, служби експлуатації
газових мереж.

З листа за підписом голови правління
ПАТ "Вінницягаз" №08-31-2013 від 19.06.2013 року
адресованого голові ОПО ПАТ
"Вінницягаз" вбачається, що
адміністрація просить дати згоду на
звільнення працівників в зв'язку зі
змінами у штатному розкладі та
скороченням (наказ №211 від 26.04.2013 року) з
08 липня 2013 року. Зазначено, що список
додається.

Як вбачається з Витягу з протоколу
засідання президії Об'єднаної
профспілкової організації ПАТ
"Вінницягаз" №П-5 від 19.04.2013 року було
погоджено наказ ПАТ "Вінницягаз" "Про
зміни в штатному розкладі та
погодження скорочення працівників ПАТ
"Вінницягаз", з метою удосконалення
системи управління, підвищення
ефективності виробництва, приведення
фактичних витрат підприємства до
наявних фінансових можливостей,
проведення оптимізації чисельності
працівників шляхом скорочення згідно
п. 1 ст. 40 КЗпП України працівників
головного підприємства та Вінницького
МУГГ, згідно списків з 8 липня 2013 року.

Як вбачається з протоколу засідання
президії Об'єднаного профспілкового
комітету Об'єднаної профспілкової
організації ПАТ "Вінницягаз" №П-8 від
05.07.2013 року в ході розгляду поданого
адміністрацією списку, було вирішено
дати згоду на скорочення працівників
згідно списку з 08.07.2013 року та
запропонувати особам працездатного
віку, що підлягають скороченню, іншу
роботу за рахунок вакантних посад. Як
вбачається із списку, ОСОБА_1
зазначений у списку працівників, які
підлягають скороченню з 08.07.2013 року.

З листа за підписом голови ОПО ПАТ
"Вінницягаз" від 05.07.2013 року №45
адресованого голові правління ПАТ
"Вінницягаз" вбачається, що у відповідь
на звернення щодо надання згоди на
звільнення працівників, Об'єднана
профспілкова організація ПАТ
"Вінницягаз" погоджує скорочення
працівників згідно наказу №211 від
26.04.2013 року з 08 липня 2013 року.

Як вбачається з довідки Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" від 23.10.2013 року №07-15-3306, в
зв'язку з удосконаленням системи
управління, пов'язаної з припиненням
господарської діяльності Вінницького
міжрайонного управління газового
господарства було проведеного
скорочення служб та відділів, які
входили до складу управління, де
виконувалися типові (аналогічні)
функції відділів головного
підприємства, в тому числі служби
експлуатації підземних газопроводів,
начальником якої працював ОСОБА_1 На
час скорочення та станом на 22.10.2013 року
посади, які могли б відповідати ОСОБА_1
за своїм освітньо-кваліфікаційним
рівнем відсутні.

Відповідно до штатного розкладу
апарату управління Вінницького
міжрайонного управління газового
господарства Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" на 1 січня 2013
року, затвердженого головою правління
ПАТ "Вінницягаз" ОСОБА_4 в штатному
розкладі наявна посада начальника
служби експлуатації вуличних
газопроводів і ГРП.

Відповідно до Додатку 3 до штатного
розкладу апарату управління
Вінницького міжрайонного управління
газового господарства Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню газифікації
"Вінницягаз" на 1 січня 2013 року,
затвердженого головою правління ПАТ
"Вінницягаз" ОСОБА_4, наявна посада
начальника служби експлуатації
вуличних газопроводів і ГРП.

Відповідно до штатного розкладу
апарату управління Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" на 1 липня 2013 року,
затвердженого головою правління ПАТ
"Вінницягаз" ОСОБА_4 в штатному розкладі
наявна посада начальника служби
експлуатації газових мереж.

Відповідно до довідки Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" від 25.11.2013 року №07-15-3753,
станом на 09.07.2013 року відсутній штатний
розклад працівників апарату
управління та робітників Вінницького
міжрайонного управління газового
господарства ПАТ "Вінницягаз" у зв'язку
з припиненням господарської
діяльності даного управління.

Як вбачається з довідки Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" №25 від 21.01.2014 року, ОСОБА_1
за весь період роботи у Вінницькому
міжрайонному управлінні газового
господарства був членом первинної
профспілкової організації і
відповідно проводилися відрахування
членських внесків із заробітної плати.

Відповідно до довідки Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" №07-15-4034 від 12.12.2013 року
вбачається, що при проведені змін в
організації виробництва згідно наказу
№211 від 26.04.2013 року було виявлено
зникнення ряду документів, в тому числі
книги реєстрації наказів Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" та книги руху трудових
книжок.

Як вбачається з Статуту Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" затвердженого загальними
зборами 17.04.2013 року, відповідач є
юридичною особою, має власну печатку,
бланки, самостійний баланс, має
банківські рахунки. Має право
засновувати (створювати) інші юридичні
особи, створювати (відкривати) філії та
представництва, інші відокремлені
підрозділи. Голова правління
товариства, зокрема, має право приймати
на роботу та звільняти працівників.

З Положення про Вінницьке міжрайонне
управління газового господарства -
філію Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" вбачаться, що
філія є відокремленим структурним
підрозділом Товариства, яке не має
статусу юридичної особи, здійснює
частину делегованих господарських
функцій Товариства відповідно до мети
(цілей), задач та предмету діяльності
Товариства (п.1.3.). Філія: діє без права
юридичної особи; має круглу печатку та
кутовий штамп із своїм повним
найменуванням, кодом ЄДРПОУ,
користується своїми бланками; має
окремий баланс, що входить в зведений
баланс Товариства; балансовий звіт
Філії надається Товариству
щоквартально у терміни, які
визначаються Правлінням Товариства;
має поточні рахунки в банкових
установах та майно, яке враховується
на окрему балансі; діє від імені
Товариства (п.1.6). Для організації
ведення фінансово-господарської
діяльності, проведення розрахункових
операцій Філія має право відкривати, за
поданням Товариства, розрахунковий,
поточний рахунки або субрахунок в
банківських установах за місцем свого
знаходження в установленому порядку.
(.п.1.7). Державна реєстрація Філії не
проводиться, Товариство вносить
відповідні відомості до своєї
реєстраційної справи, які включаються
до Єдиного державного реєстру (п.1.8). На
Філію поширюється дії статуту та усіх
внутрішніх нормативних документів
товариства. Діяльність Філії
регламентується цим Положенням (п.1.9).
Структура Філії та її штат
затверджується правлінням Товариства.
Філію очолює керівник (начальник або
директор), який призначається на
посаду правлінням Товариства. З
керівником Філії укладається трудовий
договір у формі Контракту. Контракт з
керівником Філії від імені Товариства
укладається Головою правління
Товариства. Керівник здійснює
керівництво діяльністю Філії
відповідно до діючого законодавства
України, Статуту Товариства, цього
положення та Контракту (п.п. 5.1, 5.2).
Припинення (закриття) Філії
здійснюється за рішенням Наглядової
ради шляхом її реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, виділення,
перетворення) або ліквідації.
Діяльність Філії припиняється: за
рішенням Наглядової ради Товариства; в
інших випадках, передбачених чинним
законодавством України. Ліквідація
Філії проводиться призначеною
Наглядовою радою Товариства
ліквідаційною комісією.

Відповідно до Виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АА
№899602 від 19.02.2013 року, Об'єднана
профспілкова організація ПАТ
"Вінницягаз" профспілки працівників
газових господарств України є
юридичною особою, основний вид
економічної діяльності: 94.20 Діяльність
професійних спілок.

Як вбачається з Статуту професійної
спілки працівників газових
господарств України затвердженого ІІІ
з'їздом Профспілки працівників газових
господарств України 09.10.1997 року із
внесеними в подальшому змінами,
професійна спілка працівників газових
господарств України є Всеукраїнська,
добровільна, неприбуткова громадська
організація, що об'єднує працівників
газових господарств України, а також
працівників інших підприємств,
організацій і установ поєднаних з
газовим господарством спільними
соціально-трудовими і професійними
інтересами, незалежно від форми
власності і відомчої належності,
створена з метою здійснення
представництва та захисту трудових,
соціально-економічних прав та
інтересів членів профспілки (п.1.1).
Структура профспілки будується за
виробничо-територіальним принципом на
основі добровільності об'єднання
первинних організацій профспілки.
Організаційні ланки профспілки:
первинні організації профспілки, що
об'єднують членів профспілки які, як
правило, працюють на одному
підприємстві, в установі, організації
незалежно від форми власності і видів
господарювання, а також тих, які
навчаються в одному закладі; об'єднані
профспілкові організації, які
утворюються первинними організаціями
профспілки шляхом передачі їм частини
своїх прав і повноважень (п.п. 4.1, 4.2).
Основою профспілки є первинна
організація, що створюється із членів
профспілки, які працюють на одному
підприємстві, в організації, установі
за наявності не менше трьох членів
профспілки (п. 5.1). Ліквідація первинної
(об'єднаної) організації профспілки
може проводитись при ліквідації
підприємства, установи, організації
або за рішенням профспілкових зборів
(конференції). Вихід первинної
(об'єднаної) організації профспілки з
Профспілки працівників газових
господарств України може проводитися
за рішенням профспілкових зборів
(конференції). Рішення зборів
(конференції) про ліквідацію первинної
(об'єднаної) організації профспілки,
або вихід її з Профспілки працівників
газових господарств України
вважається прийнятим, якщо за нього
проголосувало більше двох третин
членів профспілки, які в ній стоять на
обліку. Зміна відомчої належності, форм
власності і форм господарювання на
підприємстві не можуть бути підставою
для ліквідації первинної (об'єднаної)
організації профспілки; зміни її
належності до профспілки або
припинення її діяльності (п. 5.15).
Первинні організації профспілки
підприємств, організацій та установ
можуть створювати Об'єднану
профспілкову організацію згідно
Закону України "Про професійні спілки
їх права та гарантії діяльності" та
передавати їй частину своїх прав та
повноважень передбачених статутом
(положенням) первинної організації
профспілки (п.6).

З Положення про професійну спілку
працівників Публічного акціонерного
товариства "Вінницягаз" затвердженого
протоколом П-1 від 19.02.2013 року
вбачається, що об'єднана профспілкова
організація ПАТ "Вінницягаз", надалі
ОПО ПАТ "Вінницягаз", - є добровільним
об'єднанням членів профспілки
працівників апарату, служб та відділів
головного управління, УГГ м. Вінниці та
районних філій, та є складовою частиною
профспілкової організації працівників
газових господарств України. Сфера
діяльності ОПО розповсюджується на всі
первинні та цехові профспілкові
організації підприємства і його філій.
Профспілковий комітет здійснює
представництво й захист трудових і
соціально-економічних прав та
інтересів працівників у відносинах з
роботодавцем (4.1). Дає згоду, або не
погоджується на розірвання трудового
договору з працівником з ініціативи
роботодавця у випадках і порядку,
передбачених законодавством (п.4.3).

З Положення про первину профспілкову
організацію вбачається, що первинна
профспілкова організація є
добровільним об'єднанням членів
профспілки - працівників філії
товариства. Зокрема, вона дає згоду або
не погоджується на розірвання
трудового договору з працівником з
ініціативи роботодавця у випадках і
порядку, передбачених законодавством.

З Положення про цехову профспілкову
організацію вбачається, що
профспілкова організація цеху
створюється рішенням виборного органу
Об'єднаної профспілкової організації
(профкому). Цехова профспілкова
організація діє відповідно до законів
та інших нормативно-правових актів
України, Статут профспілки, рішення
виборних органів Об'єднаної
профспілкової організації
підприємства. Цехова профспілкова
організація здійснює свої
повноваження через цеховий комітет.
Цеховий комітет обирається зборами
членів профспілки структурного
підрозділу. Цехова профспілкова
організація працює під безпосереднім
керівництвом профкому об'єднаної
профспілкової організації.

За змістом ст. 43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею. Право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення
строку його чинності можуть бути
розірвані власником або уповноваженим
ним органом у випадку змін в
організації виробництва і праці, в
тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

В усіх випадках, звільнення за п. 1 ст. 40
КЗпП провадиться з наданням гарантій,
пільг і компенсацій, передбачених
главою III-А КЗпП України.

Згідно ст. 42 КЗпП України при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на
роботі надається працівникам з більш
високою кваліфікацією і
продуктивністю праці. При рівних
умовах продуктивності праці і
кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається: 1) сімейним - при
наявності двох і більше утриманців; 2)
особам, в сім'ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком;
3) працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації; 4) працівникам,
які навчаються у вищих і середніх
спеціальних учбових закладах без
відриву від виробництва; 5) учасникам
бойових дій, інвалідам війни та особам,
на яких поширюється чинність Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"; 6)
авторам винаходів, корисних моделей,
промислових зразків і
раціоналізаторських пропозицій; 7)
працівникам, які дістали на цьому
підприємстві, в установі, організації
трудове каліцтво або професійне
захворювання; 8) особам з числа
депортованих з України, протягом п'яти
років з часу повернення на постійне
місце проживання до України; 9)
працівникам з числа колишніх
військовослужбовців строкової служби
та осіб, які проходили альтернативну
(невійськову) службу, - протягом двох
років з дня звільнення їх зі служби.
Перевага в залишенні на роботі може
надаватися й іншим категоріям
працівників, якщо це передбачено
законодавством України.

Згідно ст. 42-1 КЗпП України працівник, з
яким розірвано трудовий договір з
підстав, передбачених пунктом 1 статті
40 цього Кодексу (крім випадку
ліквідації підприємства, установи,
організації), протягом одного року має
право на укладення трудового договору
у разі поворотного прийняття на роботу,
якщо власник або уповноважений ним
орган проводить прийняття на роботу
працівників аналогічної кваліфікації.
Переважне право на укладення трудового
договору у разі поворотного прийняття
на роботу надається особам, зазначеним
у статті 42 цього Кодексу, та в інших
випадках, передбачених колективним
договором. Умови відновлення
соціально-побутових пільг, які
працівники мали до вивільнення,
визначаються колективним договором.

Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник. У випадках,
передбачених законодавством про працю,
виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване
письмове подання власника або
уповноваженого ним органу про
розірвання трудового договору з
працівником. Подання власника або
уповноваженого ним органу має
розглядатися у присутності працівника,
на якого воно внесено. Розгляд подання
у разі відсутності працівника
допускається лише за його письмовою
заявою. За бажанням працівника від його
імені може виступати інша особа, у тому
числі адвокат. Якщо працівник або його
представник не з'явився на засідання,
розгляд заяви відкладається до
наступного засідання у межах строку,
визначеного частиною другою цієї
статті. У разі повторної неявки
працівника (його представника) без
поважних причин подання може
розглядатися за його відсутності. У
разі якщо виборний орган первинної
профспілкової організації не
утворюється, згоду на розірвання
трудового договору надає
профспілковий представник,
уповноважений на представництво
інтересів членів професійної спілки
згідно із статутом. Виборний орган
первинної профспілкової організації
(профспілковий представник) повідомляє
власника або уповноважений ним орган
про прийняте рішення у письмовій формі
в триденний строк після його прийняття.
У разі пропуску цього строку
вважається, що виборний орган
первинної профспілкової організації
(профспілковий представник) дав згоду
на розірвання трудового договору.
Власник або уповноважений ним орган
має право розірвати трудовий договір
не пізніш як через місяць з дня
одержання згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника). Якщо
розірвання трудового договору з
працівником проведено власником або
уповноваженим ним органом без
звернення до виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника), суд
зупиняє провадження по справі, запитує
згоду виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) і після
її одержання або відмови виборного
органу первинної профспілкової
організації (профспілкового
представника) в дачі згоди на
звільнення працівника (частина перша
цієї статті) розглядає спір по суті.

Згідно ст. 43-1 КЗпП України розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
без згоди виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
допускається у випадках: ліквідації
підприємства, установи, організації;
незадовільного результату
випробування, обумовленого при
прийнятті на роботу; звільнення з
суміщуваної роботи у зв'язку з
прийняттям на роботу іншого
працівника, який не є сумісником, а
також у зв'язку з обмеженнями на роботу
за сумісництвом, передбаченими
законодавством; поновлення на роботі
працівника, який раніше виконував цю
роботу; звільнення працівника, який не
є членом первинної профспілкової
організації, що діє на підприємстві, в
установі, організації; звільнення з
підприємства, установи, організації, де
немає первинної профспілкової
організації; звільнення керівника
підприємства, установи, організації
(філіалу, представництва, відділення та
іншого відокремленого підрозділу),
його заступників, головного бухгалтера
підприємства, установи, організації,
його заступників, а також службових
осіб органів доходів і зборів, яким
присвоєно спеціальні звання, і
службових осіб центральних органів
виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сферах державного
фінансового контролю та контролю за
цінами; керівних працівників, які
обираються, затверджуються або
призначаються на посади державними
органами, органами місцевого
самоврядування, а також громадськими
організаціями та іншими об'єднаннями
громадян; звільнення працівника, який
вчинив за місцем роботи розкрадання (в
тому числі дрібне) майна власника,
встановлене вироком суду, що набрав
законної сили, чи постановою органу, до
компетенції якого входить накладення
адміністративного стягнення або
застосування заходів громадського
впливу. Законодавством можуть бути
передбачені й інші випадки розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
без згоди відповідного виборного
органу первинної профспілкової
організації (профспілкового
представника).

Як встановлено в судовому засіданні та
як вбачається з протоколу засідання
президії Об'єднаного профспілкового
комітету Об'єднаної профспілкової
організації ПАТ "Вінницягаз" №П-8 від
05.07.2013 року в ході розгляду поданого
адміністрацією списку, було вирішено
дати згоду на скорочення працівників
згідно списку з 08.07.2013 року та
запропонувати особам працездатного
віку, що підлягають скороченню, іншу
роботу за рахунок вакантних посад. Як
вбачається із списку, ОСОБА_1
зазначений у списку працівників, які
підлягають скороченню з 08.07.2013 року.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач за весь період роботи у
Вінницькому міжрайонному управлінні
газового господарства був членом
первинної профспілкової організації і
відповідно проводилися відрахування
членських внесків із заробітної плати.

Однак, в порушення вимог ст. 43 КЗпП
України розірвання трудового договору
було проведено без попередньої згоди
первинної профспілкової організації,
членом якої був позивач. Доказів
ліквідації первинної профспілкової
організації станом на час винесення
наказу Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" №212 від 26.04.2013
р. "Про попередження щодо вивільнення"
відповідачем до суду не надано.

Крім того, як встановлено в судовому
засіданні та сторонами не
заперечується, позивач не запрошувався
на засідання профспілкового комітету
Об'єднаної профспілкової організації
ПАТ "Вінницягаз" 05.07.2013 року на якому
було вирішено дати згоду на скорочення
працівників та не був присутній на
даному засіданні. Відповідач, в
порушення вимог ст. 43 КЗпП України,
розірвав трудовий договір пізніше як
через місяць з дня одержання згоди
Об'єднаної профспілкової організації
ПАТ "Вінницягаз" на звільнення
позивача.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що в даному випадку
відповідачем було порушено вимоги ст. 43
КЗпП України та згода профспілкового
органу на звільнення позивача від
05.07.2013 року надана з порушенням вимог
ст. 43 КЗпП України. Підстав,
передбачених ст. 43-1 КЗпП України для
розірвання трудового договору без
згоди виборного органу первинної
профспілкової організації в судовому
засіданні не встановлено.

Відповідно до довідки Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" від 25.11.2013 року №07-15-3753,
станом на 09.07.2013 року відсутній штатний
розклад працівників апарату
управління та робітників Вінницького
міжрайонного управління газового
господарства ПАТ "Вінницягаз" у зв'язку
з припиненням господарської
діяльності даного управління.

Як встановлено в судовому засіданні, на
час розгляду справи в суді, первинна
профспілкова організація, членом якої
був позивач, не діяла, тому суд не мав
можливості звернутися до виборного
органу первинної профспілкової
організації та запитати згоду
виборного органу первинної
профспілкової організації на
звільнення позивача відповідно до
положень ст. 43 КЗпП України.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці. При вивільненні працівників у
випадках змін в організації
виробництва і праці враховується
переважне право на залишення на
роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

З роз'яснень п. 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№ 9 "Про практику розгляду судами
трудових спорів" слідує, що розглядаючи
трудові спори, пов'язані зі
звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди
зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, ліквідація, реорганізація
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення. При проведенні
звільнення власник або уповноважений
ним орган вправі в межах однорідних
професій і посад провести перестановку
(перегрупування) працівників і
перевести більш кваліфікованого
працівника, посада якого скорочується,
з його згоди на іншу посаду, звільнивши
з неї з цих підстав менш
кваліфікованого працівника. Якщо це
право не використовувалось, суд не
повинен обговорювати питання про
доцільність такої перестановки
(перегрупування). У випадках зміни
власника підприємства (установи,
організації) чи його реорганізації
(злиття з іншим підприємством,
приєднання до іншого підприємства,
поділу підприємства, виділення з нього
одного або кількох нових підприємств,
перетворення одного підприємства в
інше, наприклад, державного
підприємства в орендне підприємство
або підприємства в господарське
товариство) дія трудового договору
працівника продовжується (ч. 3 ст. 36 КЗпП
в редакції від 19 січня 1995 року). При
реорганізації підприємства або при
його перепрофілюванні звільнення за п.
1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності або штату працівників,
змінами у їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями. Працівник, який був
незаконно звільнений до реорганізації,
поновлюється на роботі в тому
підприємстві, де збереглося його
попереднє місце роботи.

При цьому мається на увазі, що
роботодавець зобов'язаний
запропонувати працівнику, який
вивільнюється, всі наявні вакансії, які
може виконувати працівник, і не лише за
місцем його роботи в певному
структурному підрозділі, а всі
вакансії, які є в юридичної особи.

В судовому засіданні встановлено, що у
відповідача дійсно мали місце зміни в
організації виробництва і праці.
Згідно наказу Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" №212 від 26.04.2013
р. "Про попередження щодо вивільнення"
відповідно до наказу ПАТ №211 від 26.04.2013
року "Про зміни в штатному розкладі та
скорочення працівників ПАТ
"Вінницягаз", відповідно до п. 2 ст. 49
КЗпП України, наказано попередити
працівників Вінницького МУГГ про
наступне їх звільнення з 08.07.2013 р. в
зв'язку зі змінами в штатному розкладі
та скороченням працівників відповідно
до п.1 ст. 40 КЗпП України згідно списку.
Далі по тексту зазначено "Вінницьке
МУГГ", і у виді таблиці зазначено
найменування структурних підрозділів
і посад та зазначено прізвища, імена, по
батькові працівників, в тому числі
зазначена і посада та прізвище
позивача. При цьому графи підпису
працівників та дати ознайомлення їх з
наказом в даній таблиці немає. В наказі
також немає посилання на існування
додатків до наказу.

В судовому засіданні представником
відповідача надано додаток до наказу
№212 від 26.04.2013 р. у виді окремої таблиці,
в якій зазначено найменування
структурних підрозділів і посад,
зазначено прізвища, імена, по батькові
працівників, в тому числі зазначена і
посада та прізвище позивача, в даному
додатку міститься підпис позивача і
зазначено дату підпису - 30.04.2013 року.

Позивачем в судовому засіданні не
заперечується, що він ставив свій
підпис в даній таблиці, однак позивач
зазначає, що із самим наказом він
ознайомлений не був, йому не було
відомо в додатку до якого наказу він
розписувався, працівники з кадрової
роботи надавали працівникам на підпис
лише дані списки.

Відповідачем не було надано до суду
доказів того, що позивач був належним
чином, як це передбачено ст. 49-2 КЗпП
України, персонально попереджений про
звільнення з роботи та ознайомлений з
наказом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" №212 від 26.04.2013
р. "Про попередження щодо вивільнення",
тому на підставі викладеного суд
приходить до висновку, що звільнення
позивача проведено з порушенням вимог
ст. 49-2 КЗпП України.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що всупереч вимогам ст.49-2
КЗпП України, відповідачем не було
запропоновано позивачу іншу роботу.

Як встановлено в судовому засіданні,
згідно штатного розкладу апарату
управління Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" на 1 липня 2013
року, затвердженого головою правління
ПАТ "Вінницягаз" ОСОБА_4 в штатному
розкладі наявна посада начальника
служби експлуатації газових мереж, яка,
як вбачається із досліджених в
судовому засіданні посадових
інструкцій, аналогічна посаді, яку
займав позивач до звільнення.

На момент звільнення позивача вже діяв
новий штатний розпис і відповідач мав
можливість запропонувати позивачу
роботу за його спеціальністю, однак
позивачу дана посада, як і будь-яка інша
робота на підприємстві, запропоновані
не були, натомість на дану посаду було
призначено іншу особу.

В судовому засіданні представник
відповідача пояснив, що інша робота
позивачу не пропонувалась, оскільки
іншої роботи за відповідною професією
чи спеціальністю на підприємстві не
було.

Крім того, як встановлено в судовому
засіданні, при звільненні позивача
відповідачем не розглядалося питання
щодо того чи має позивач переважне
право на залишення на роботі
відповідно до положень ст. 42 КЗпП
України.

Суд не приймає до уваги твердження
представника відповідача про те, що
звільнення позивача проведено з
дотриманням вимог чинного
законодавства, оскільки дані
твердження спростовуються доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Згідно із положеннями ст. 235 КЗпП
України у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу. Рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, прийняте органом,
який розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

В судовому засіданні позивач просить
поновити його на посаді начальника
служби експлуатації вуличних
газопроводів і ГРП Вінницького
міжрайонного управління газового
господарства Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз", стягнути з
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 15 814 грн. 19 коп.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати" від 08 лютого 1995 року
№ 100 у всіх інших випадках збереження
середньої заробітної плати і
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Згідно із п. п. 5, 8 вищевказаної
постанови нарахування виплат у всіх
випадках збереження середньої
заробітної плати провадиться виходячи
з розміру середньоденної (годинної)
заробітної плати. Нарахування виплат,
що обчислюються із середньої
заробітної плати за останні два місяці
роботи, провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Відповідно до довідки про доходи,
виданої Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" від 06.11.2013 року
№ 286 ОСОБА_1 дійсно працював в даному
товаристві на посаді начальника
служби експлуатації підземних
газопроводів загальна сума доходу за
травень 2013 року та червень 2013 року
становить 6 525 грн. 09 коп. Отже,
середньоденна заробітна плата складає:
6 525 грн. 09 коп. / 37 робочих днів = 176, 35 грн.

Кількість робочих днів вимушеного
прогулу з 21 серпня 2013 року по 13 березня
2014 року складає 143 робочих днів.

Отже, середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 21 серпня
2013 року по 13 березня 2014 року складає 25 218
грн. 05 коп. (143 роб. дня х 176, 35 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позов в цій частині
підлягає задоволенню в межах заявлених
позовних вимог в розмірі 15 814 грн. 19 коп.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року № 3 "Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці"
справляння і сплата податку з громадян
є відповідно обов'язком роботодавця та
працівника, суд визначає зазначену
суму без утримання прибуткового
податку й інших обов'язкових платежів.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Статтею 23 ЦК України встановлено право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та законних інтересів. Відповідно
до частини другої цієї статті моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Так, п.п. 3, 4, 5, 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4
"Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" роз'яснено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

В судовому засіданні позивач зазначає,
що діями відповідача йому завдано
моральних та фізичних страждань, в
нього порушився сон, погіршився стан
здоров'я, були втрачені ділові зв'язки
та погіршена ділова репутація, що в
подальшому вимагає значних зусиль для
налагодження нормального життя та у
відшкодування моральної шкоди просить
стягнути з відповідача на його користь
40 000 грн. 00 коп.

Під час судового розгляду справи на
підставі досліджених в судовому
засіданні доказів суд прийшов до
висновку, що в результаті незаконного
звільнення позивача мало місце
порушення права позивача на працю, яке
гарантоване ст. 43 Конституції України,
позивач без законних підстав був
позбавлений можливості отримувати
належну винагороду за працю, унаслідок
чого був поставлений у скрутне
матеріальне становище, поніс моральні
страждання, змушений був докладати
значних зусиль для налагодження
нормального життя, чим позивачу
заподіяно моральну шкоду і обов'язок по
її відшкодуванню слід покласти на
відповідача.

При визначенні розміру моральної шкоди
суд враховує характер та обсяг
заподіяних позивачеві моральних
страждань, ступінь вини відповідача в
спричиненні цієї шкоди, та виходячи з
засад об'єктивності та справедливості
приходить до висновку, що позовні
вимоги в цій частині слід задовольнити
частково та стягнути з відповідача на
користь позивача у відшкодування
моральної шкоди 2 000 грн.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо та
в їх сукупності, суд приходить до
висновку про те, що відповідачем
допущено порушення вимоги норм чинного
трудового законодавства при
звільненні позивача, тому права
позивача на працю підлягають судовому
захисту шляхом часткового задоволення
його позовних вимог а саме, шляхом
поновлення його на роботі та стягнення
з відповідача на користь позивача
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України суд допускає негайне виконання
рішень у справах про присудження
працівникові виплати заробітної плати,
але не більше ніж за один місяць,
поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника.

Згідно із ч. ч. 3, 5 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Вирішуючи питання щодо судових витрат,
суд бере до уваги, що позивач
звільнений від сплати судового збору
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір", позов
задоволено частково, тому з
відповідача слід стягнути судовий збір
в доход держави пропорційно до
задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
служби експлуатації вуличних
газопроводів і ГРП Вінницького
міжрайонного управління газового
господарства Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз".

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 15 814
(п'ятнадцять тисяч вісімсот
чотирнадцять) грн. 19 коп., 2 000 (дві
тисячі) грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди та 114 (сто чотирнадцять)
грн. в рахунок відшкодування понесених
судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" судовий збір
на користь держави в розмірі 178 (сто
сімдесят вісім) грн. 14 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за один
місяць в розмірі 3 211 (три тисячі двісті
одинадцять) грн. 00 коп. допустити до
негайного виконання.

В задоволені позову в іншій частині
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

СУДДЯ