Ухвала

іменем україни

08 січня 2014 р.м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 липня 2013 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди
у користуванні земельною ділянкою,
кадастровий номер :03:009:0049 площею
0,1 га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1
на підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ від 09 червня 2008 року, шляхом
повернення самовільно зайнятої
частині земельної ділянки площею
598,83 кв. м та знесення паркану.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 07
листопада 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
про відмову в задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Установлено, що відповідно до
державного акта про право власності на
землю серії ЯЖ № від 09 червня 2008
року позивач, на підставі рішення
Васильківської міської ради № 07.148-25У
від 28 грудня 2007 року, є власником
земельної ділянки по АДРЕСА_1,
кадастровий № :03:009:0049, площею 0,1
га, цільове призначення земельної
ділянки - для будівництва та
обслуговування жилого будинку.

Відповідно до рішень виконавчого
комітету Васильківської міської ради
№ 34 від 28 січня 2003 року та № 801 від 25
листопада 2003 року, державних актів про
право власності на землю серії ЯЖ №
від 01 жовтня 2007 року та серії ЯЖ
№ від 01 листопада 2007 року,
протоколу № 16 від 02 липня 2009 року та
технічної документації із землеустрою
ТОВ «НВФ «Азимут», ОСОБА_2 на праві
власності належать земельні ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку площею 0,1002 га,
кадастровий № :03:009:0032, та площею
0,0749 га, кадастровий № :03:009:0033, для
ведення селянського господарства по
АДРЕСА_2.

Обов'язковою умовою для здійснення
користування земельною ділянкою
відповідно до ст.125 ЗК України є
встановлення межових знаків.

Відповідачу ОСОБА_2 винесені в натурі
межі земельної ділянки площею 0,1751 га по
АДРЕСА_2 та межові знаки передані на
зберігання.

Згідно з витягу про державну
реєстрацію прав № 33632207 від
28 березня 2012 року відповідачу на праві
власності належить будинок
АДРЕСА_2.

Під час виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку позивача по
АДРЕСА_1, при внесенні відомостей до
бази даних АСК встановлено її
накладання на земельну ділянку по
АДРЕСА_2, що належить на
праві власності відповідачеві через
невідповідність матеріалам
попереднього погодження та
викопіювання відділу архітектури в м.
Василькові наданих для виготовлення
проекту землеустрою, яка відбулася
внаслідок дій ТОВ «Азимут».

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, виходив із
того, що судом першої інстанції
неправильно застосовано норми
матеріального права, оскільки
відповідач отримав належні йому
земельні ділянки і оформив право
власності на них задовго до того, як
було прийнято рішення про надання
земельної ділянки ОСОБА_1

Пославшись на норми ст. ст. 140-149 ЗК
України та враховуючи те, що вилучення
у відповідача спірної земельної
ділянки в порядку, передбаченому
земельним законодавством, не
проводилось, право користування
земельною ділянкою ОСОБА_2 на час
надання земельної ділянки ОСОБА_1 не
було припинено, а державні акти на
право власності на земельні ділянки не
скасовані, апеляційний суд дійшов
правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він є
законним і обґрунтованим, підстав для
скасування рішення апеляційного суду
не вбачає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від
07 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Є.П. Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель