Номер провадження 22-ц/775/935/2014
Головуючий 1 інстанції Жукова О.Є.
Доповідач Мірута О.А.
УХВАЛА

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року
апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді - Дундар І.О.,

суддів Мірута О.А., Янчук Т.О.

при секретарі Чекіній А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві та
профзахворювань України в
Калінінському району м. Горлівки на
рішення Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 17
грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та профзахворювань
України в Калінінському району м.
Горлівки про відшкодування моральної
шкоди, завданої ушкодженням здоров»я,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Калінінського
районного суду м. Горлівки від 17 грудня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та
профзахворювань України в
Калінінському району м. Горлівки
задоволені частково, стягнуто на
користь позивача 7000 гривень.

Додатковим рішенням
Калінінського районного суду м.
Горлівки від 10 лютого 2014 року в
задоволенні іншої частини позовних
вимог Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві та
профзахворювань України в
Калінінському району м. Горлівки
відмовлено.

Відповідач з рішенням суду
не погодився, подав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати та постановити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на те, що на даний
момент відсутні нормативні акти про
відшкодування моральної шкоди з фонду.
Згідно постанов відділення Фонду
потерпілому нараховані та виплачені
суми одноразової допомоги: 7920 грн. та 70
196,40 грн., які компенсують і моральні
страждання потерпілого. Позивач був
повідомлений про шкідливі фактори
роботи та наслідки їх впливу на
організм, однак продовжував працювати,
що призвело до погіршення стану його
здоров»я, він користувався пільгами та
компенсаціями, які передбачені законом
Довідка МСЄК про процентну втрату
працездатності є підставою для
розрахунку матеріальної шкоди, а не
підтвердженням факту спричинення
моральної шкоди. Позивач не надав
доказів спричинення йому моральної
шкоди.

Відповідач в судовому
засіданні апеляційного суду доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні апеляційного суду доводи
апеляційної скарги не визнав, просив
відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Частково задовольняючи позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 тривалий час працював на
підземних роботах, під час виконання
трудових обов»язків 25 липня 2002 року
отримав трудове каліцтво, в наслідок
якого втратив за висновком МСЕК від 14
травня 2003 року 25 % професійної
працездатності, що в свою чергу привело
як до фізичних так і до моральних
страждань. Правові відносини виникли
між сторонами з 01 квітня 2001 року, з
14.05.2003 року позивачу було вперше
встановлено втрату професійної
працездатності за отриманим трудовим
каліцтвом 2002 року в розмірі 25 %, а тому
він має право на відшкодування
моральної шкоди. Приймаючи до уваги
обставини справи , характер та
тривалість моральних страждань,
заподіяних ОСОБА_1, а також принципи
розумності та справедливості,
встановив суму відшкодування
моральної шкоди на користь позивача в
сумі 7 000 гривень. В іншій частині
позовних вимог відмовив.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і
підтверджується матеріалами справи,
що, як вбачається з трудової книжки,
ОСОБА_1 тривалий час працював на
підземних роботах (а.с.8-13) .

Під час виконання трудових
обов»язків 25 липня 2002 року позивач
ОСОБА_1 отримав трудове каліцтво, що
підтверджено актом розслідування
нещасного випадку (а.с.14), яке в свою
чергу призвело до втрати позивачем
професійної працездатності, яка за
висновком МСЕК від 14 травня 2003 року
склала 25 % з 14.05.2003 року. У зв'язку з цим
позивач вимушений був походити курси
лікування (а.с.18-19).

Згідно ст. 23, 1167 ЦК України
моральна шкода постраждалому від
нещасного випадку на виробництві, або
професійного захворювання складається
з фізичного болю та душевних страждань,
які він поніс у зв'язку з ушкодженням
здоров'я.

На підставі викладеного,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що надані позивачем докази в
повній мірі вказують, що ушкодження
здоров'я ОСОБА_1 внаслідок отримання
трудового каліцтва 25 липня 2002 року
сталося при виконанні ним трудових
обов'язків, що в свою чергу привело як
до фізичних так і до моральних
страждань. Втрата працездатності
привела до обмеження його можливості
вести активний образ життя, вільно
спілкуватися, внаслідок чого останній
вимушений прикладати додаткові
зусилля для організації свого життя.

Відповідно до вимог п.3 ст. 34
Закону України " Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання , які спричинили втрату
професійної працездатності " від 23.09.1999
року моральна (немайнова) шкода,
заподіяна умовами виробництва,
відшкодовується Фондом соціального
страхування. Сума страхової виплати за
моральну шкоду визначається у судовому
порядку.

Законом України " Про державний
бюджет України на 2008 рік "
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам, а також членам їх
сімей незалежно від настання
страхового випадку припиняється з
01.01.2008 року.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦК
України, акт цивільного законодавства
не має зворотної дії у часі, крім
випадків, коли він пом'якшує або
скасовує цивільну відповідальність
особи. Якщо цивільні відносини виникли
раніше і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

З матеріалів справи
вбачається, що між сторонами виникли
правові відносини з 01 квітня 2001 року, з
14.05.2003 року позивачу було вперше
встановлено втрату професійної
працездатності за отриманим трудовим
каліцтвом 2002 року в розмірі 25 %, а тому
він має право на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, тому суд вважає
можливим задовольнити вимоги позивача
та стягнути на його користь
відшкодування моральної шкоди.

Також, суд встановив, що позивач
отримує від держави необхідні платежі
по щомісячним страховим виплатам
(а.с.61), тому суд першої інстанції,
приймаючи до уваги вказані обставини ,
характер та тривалість моральних
страждань, заподіяних ОСОБА_1 в зв'язку
з неповоротною втратою здоров'я через
отримане трудове каліцтво 2002 року, а
також принципи розумності та
справедливості зазначені в ст. 23 ЦК
України, правильно встановив суму
відшкодування моральної шкоди на
користь позивача в сумі 7 000 гривень,
задовольнивши частково позовні вимоги.

Рішення суду першої інстанції щодо
заявлених позовних вимог про
відшкодування шкоди, заподіяної
втратою працездатності в 2013 році не
оскаржується.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції, оскільки ані під час
розгляду справи, ні в апеляційній
скарзі не навів доказів, які б
спростовували висновок суду.

Доводи апеляційної скарги, що на даний
момент відсутні нормативні акти про
відшкодування моральної шкоди з фонду;
потерпілому нараховані та виплачені
суми одноразової допомоги: 7920 грн. та 70
196,40 грн., які компенсують і моральні
страждання потерпілого; позивач був
повідомлений про шкідливі фактори
роботи та наслідки їх впливу на
організм, однак продовжував працювати,
що призвело до погіршення стану його
здоров»я; позивач користувався
пільгами та компенсаціями, які
передбачені законом Довідка МСЄК про
процентну втрату працездатності
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки вони не ґрунтуються на
вимогах закону та не впливають на
правильність висновків суду першої
інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги,
а саме, про те, що позивач не надав
доказів спричинення йому моральної
шкоди колегія суддів також до уваги не
приймає, оскільки вони не випливають з
обставин справи, ніякими належними та
допустимими доказами не підтверджені
та не ґрунтуються на вимогах закону, а
тому не впливають на правильність
висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення першої інстанції не вбачає, у
зв»язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та профзахворювань
України в Калінінському району м.
Горлівки відхилити.

Рішення Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
17 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: