2 2/258/1058/14 258/845/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Кіровський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді
Юр'євої Т.І.

при секретарі-
Власенко Н.М.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника органу опіки і
піклування - служби у справах дітей -
Обезинської О.С.

прокурора прокуратури Самойлової І.В.

розглянувши у судовому засіданні в
м. Донецьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-я особа:
орган опіки і піклування - служба у
справах дітей Кіровського РВК м.
Донецька, про визначення місця
проживання дитини, та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3-я особа:
орган опіки і піклування - служба у
справах дітей Кіровського РВК м.
Донецька, про визначення місця
проживання дитини, суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась з
позовом до ОСОБА_3 про визначення
місця проживання їх дитини- ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею.

ОСОБА_3 звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, з
аналогічними вимогами та просить
визначити місце проживання сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним.

Свої вимоги
позивачка ОСОБА_1 обґрунтувала тим,
що вони з відповідачем припинили
шлюбні відносини з березня 2013 року,
спільне господарство не ведеться і
вони проживають порізно. Від
шлюбу вони мають малолітню дитину -
сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1. При
розірванні шлюбу в суді, питання
про визначення місця проживання дитини
не вирішувалось, оскільки дитина
проживала з нею. 24 липня 2013 року
рішенням Ворошиловського райсуду м.
Донецька шлюб між ними був розірваний.
З березня 2013 року відповідач ухилявся
від утримання їх сина, тому вона
звернулась до Ворошиловського
райсуду м. Донецька з позовом про
стягнення аліментів на утримання їх
сина. Вона з сином проживала з її
матір'ю за адресою АДРЕСА_1. Приблизно у
червні 2013 року відповідач приїхав за
вищевказаною адресою, та забрав сина
силою у її матусі, відштовхнувши та
погрожуючи їй. Син був переляканий
такою поведінкою батька, плакав.
Бачитись та спілкуватись з сином
відповідач не дозволяє їй з серпня 2013
року. Вона проживає в окремій
квартирі з матусею, працює. Вона хоче
надати сину освіту і добробут, вона
дуже любіть свою дитину, хоче
піклуватись за нею, виховувати її в
дусі поваги до прав та свобод людини,
надавати йому всебічний духовний
розвиток. Відповідач забрав дитини і
перешкоджає їй спілкуватись з дитиною.
Вона просить визначити місце
проживання сина - ОСОБА_8 з нею.
Виконанню батьківських прав та
обов'язків батьком вона не
перешкоджала і не буде перешкоджати.

В судовому
засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги
підтримали, зустрічний позов не
визнали.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнав, підтримав
свої позовні вимоги. На обґрунтування
цього послався на те, що відповідачка
по зустрічному позову неодноразово
здійснювала перешкоди йому у
спілкуванні з сином, якого він дуже
любить. Вона змінювала його місце
мешкання, відмовлялась повідомляти
його про місцезнаходження сина. З
серпня 2013 року син проживає з ним. Він і
син зареєстровані за адресою АДРЕСА_2,
але в цієї квартирі йде ремонт, тому
він з сином тимчасово проживають у
його родичів. Він переконаний, що син
повинен проживати з ним з наступних
підстав: Він працює, має достатній
матеріальний рівень забезпечення, він
постійно слідкує за його станом
здоров'я, його фізичним та духовним
розвитком, у нього з сином
психологічний контакт. Він більше
виявляє увагу до сина і турботу про
нього. Син бажає жити з ним і не хоче
проживати з матір'ю. Він вважає, що в
нього є більше можливостей для надання
кращих умов для виховання сина.
Він просить визначити місце проживання
сина з ним.

В судовому засіданні позивач по
зустрічному позову ОСОБА_3 і його
представник підтримали свої позовні
вимоги.

Представник 3-ї особи
- органу опіки і піклування - служби у
справах дітей Кіровської районної у м.
Донецьку ради, позовні вимоги ОСОБА_1
підтримує, вважає за доцільне, в
інтересах дитини, визначити місце
проживання малолітньої дитини ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю.

Вислухавши доводи
сторін та третьої особи, дослідивши
надані докази, суд приходить до
переконання, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню а зустрічний
позов ОСОБА_3 не підлягає
задоволенню.

В судовому засіданні встановлено,
що з 15.09.2000 року по 24.07.2013 року подружжя
ОСОБА_1 знаходились у зареєстрованому
шлюбі. Шлюб між ними розірваний
рішенням Ворошиловського райсуду м.
Донецька від 24.07.2013 року. Від шлюбу
подружжя ОСОБА_1 мають сина - ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час розірвання шлюбу питання
щодо мешкання дитини сторонами не
вирішувалось, дитина залишилась
проживати з матір'ю і проживали вони за
адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Ворошиловського райсуду
м. Донецька від 23.12.2013 року з
відповідача на користь позивачки на
утримання сина стягнути аліменти у
розмірі ? частини з усіх видів
заробітку (доходу) відповідача
щомісячно. Дане рішення Донецьким
апеляційним судом залишено без зміни.

Рішенням Виконавчого комітету
Кіровської районної у м. Донецьку ради
№ 350 від 27.11.2013 року було визначено
місце проживання малолітньої дитини
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1

Дитина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав з матір'ю за
адресою АДРЕСА_1. Згідно акту
обстеження умов проживання від 23.10.2013
року, в родині ОСОБА_1 створені всі
умови для всебічного розвитку,
утримання та виховання малолітньої
дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Але в серпні 2013 року відповідач
ОСОБА_3 зібрав сина від матері. За
місцем своєї реєстрації за адресою
АДРЕСА_2 він з сином не проживали, в
зв'язку з ремонтом даної квартири, що
підтверджується актом обстеження
умов проживання, вони проживали у
родичів. Останнє місце проживання
відповідача з сином зазначене за
адресою АДРЕСА_3. В цієї квартирі
проживають дядька ОСОБА_3 - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3 і матір дядька - ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_4. Згідно акту обстеження
умов проживання неповнолітньої
дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 за
вищевказаною адресою, умови проживання
задовільні.

В судовому засіданні встановлено,
що в наслідок не приязненних відносин
між колишніми подружжя, страждає
малолітня дитина. Дійсно, з серпня 2013
року малолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає з батьком за адресою АДРЕСА_3.
Батько дитини приділяє увагу до сина,
піклується за ним, він слідкує за
його станом здоров'я, його фізичним та
духовним розвитком, але його
поведінка до матері їх сина є не
припустимою. В матеріалах справи є
достатні дані, які свідчать про
неправомірну поведінку відповідача
до позивачки. У квітні 2013 року
відповідач відштовхував ОСОБА_1, яка
прийшла за сином за адресою АДРЕСА_2,
в наслідок чого вона впала на підлогу
та отримала тілесні ушкодження. Дитина
в цей час знаходився у квартирі і
плакав. З серпня 2013 року відповідач не
дозволяє матері бачитись та
спілкуватись з сином. Коли ОСОБА_1 у
січні 2014 року прийшла у дитсадок, де
знаходився їх син, щоб побачитись з
ним, то відповідач заперечував проти
побачення, викликав своїх родичів, та
був вчинений скандал, викликали
міліцію. Він не надав матері
поспілкуватися з сином.

Відповідно
до ст. 161 СК України- якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.
При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно
до положень статті 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивачка
ОСОБА_1 посилалась на ті обставини, що
після розірвання шлюбу син
залишився проживати з нею і вони з
відповідачем домовились про
можливість останнього спілкуватись з
дитиною та приймати участь в її
вихованні. Батько дитини мав
можливість брати сина, спілкуватись.
Однак, у серпні 2013року відповідач
без її згоди зібрав сина не повернув
його. На її звернення до останнього,
ОСОБА_3повідомив, що син не бажає жити
з матір'ю. З цього приводу вона
зверталась до органу опіки і
піклування. В період , коли дитина
перебувала у батька, останній перевів
дитину до іншого дитячого садка, не
повідомив її про місце його
знаходження.

Відповідач пояснюючи таку
поведінку, послався на те, що син не
хоче повертатись до матері а хоче жити
з ним.

Разом з тим,
доводи ОСОБА_3 про чинення, чи
можливість чинення перепон з боку
матері дитини по виконанню ним своїх
батьківських обов"язків та реалізації
прав батька, суду не надано.

Аналіз вищезазначених
доказів наданих сторонами,
свідчить про те, що батьки належним
чином приділяли увагу вихованню та
розвитку своєї дитини - ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1. .

Після розлучення
сторін, дитина проживала з
матір'ю. Однак, враховуючи те, що
батько дитини ОСОБА_3 самовільно,
без згоди на те матері дитини, забрав
дитину, та вони проживали у родичів
батька, зараз місце проживання дитини
також є у родичів відповідача. Дане
житло є тимчасовим, що підтвердив в
судовому засіданні свідок ОСОБА_10
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Наведені сторонами
докази ніяким чином не свідчать про те,
що хто б то не було з батьків дитини
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків чи виконує їх не
добросовісно.

Відповідно до
приписів до ч.2 ст.161 СК України,
орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

З огляду на
наведене суд приходить до висновку, що
сторонами не надано доказів того, що
хтось із них зловживає спиртними
напоями або наркотичними засобами,
своєю аморальною поведінкою може
зашкодити розвиткові дитини.

Кожна із сторін працює
і зазначені обставини не
оспорюються. Тобто обидва батьки
дитини мають самостійні доходи.

Відповідно до
принципів (принцип 6) Декларації прав
дитини Генеральної Асамблеї ООН від
20 листопада 1959року, зазначено, що
малолітня дитина не повинна, крім
випадків, коли є виключні обставини,
бути розлучена зі своєю матір'ю.

Таким чином,
враховуючи надані сторонами докази та
встановлені в суді обставини, суд
вважає, що підстав для визначення
місця проживання дитини з
батьком немає, оскільки суду не
надано доказів, як підстав
передбачених ст. 161 ч.2 СК України, які б
унеможливлювали проживання
дитини з матір'ю.

Відповідно до
висновку органу опіки та піклування
Кіровської районної ради м. Донецька,
враховуючи ставлення батьків до
виховання дитини, вік дитини, а також
рішення комісії з питань захисту
прав дитини, орган опіки та піклування
вважає за доцільне, визначити місце
проживання малолітньої дитини ОСОБА_8
з матір'ю.

За приписами ст.
11 ЦПК України суд розглядає справи в
межах позовних вимог. ОСОБА_1
звернулась із позовом, в якому
просить визначити місце проживання
дитини саме з нею.

Як зазначено
вище судом не встановлено підстав
передбачених ч.2 ст. 161 СК України.
Мати дитини ОСОБА_1 має самостійний
дохід, проживає в благоустроєній ,
такій , що відповідає санітарним
нормам квартирі за адресою АДРЕСА_1,
в якій є умови для проживання та
виховання дитини, що підтверджується
актом обстеження умов проживання
батьків дитини.

А враховуючи
вік дитини, якому всього чотири роки,
суд вважає, що за доцільне дитину
залишити проживати з матір'ю, що при
цьому ніяким чином не впливає на
права та обов'язки батька дитини
приймати участь в його утриманні та
вихованні.

Керуючись ст. 150, 161, 162
СК України, ст. ст.10,11,58,60,209 ,212-215 суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визначення місця проживання
малолітньої дитини ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Визначити місцем
проживання дитини ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_1 за
адресою АДРЕСА_1.

У зустрічному позові
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
за місцем проживання батька
відмовити.

Рішення може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя