АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № № апеляційного
провадження:22-796-1829 Головуючий у суді
першої інстанції: Кривов'яз А.П.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А. У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - Семенюк Т.А.
Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.
при секретарі - Круглику В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 10 жовтня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
майна спільною сумісною власністю
подружжя та стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року
позов задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю
подружжя автомобіль ГАЗ 31105 держ. номер
НОМЕР_1 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 Ѕ частину його вартості у
розмірі 17 895 грн. 50 коп. та судові
витрати 178 грн. 95 коп., а всього стягнуто
18 074 (вісімнадцять тисяч сімдесят
чотири) грн. 45 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення скасувати, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову, вважаючи, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
права, не враховано обставини, які
мають суттєве значення для справи, що
автомобіль продано під час перебування
подружжя у шлюбі, гроші від продажу
автомобіля витрачено в інтересах сім'ї.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася,
хоча була повідомлена про час та місце
розгляду справи належним чином, про
причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ст. 305 ЦПК України,
колегія суддів вважає за можливе
слухати справу у відсутність не
з'явившийся особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
визнання спільною сумісною власністю
подружжя кошти, отримані внаслідок
поліпшення квартири АДРЕСА_1 у розмірі
41 974,83 грн. та автомобіля марки ГАЗ 31105
держ. номер НОМЕР_1, з урахуванням
уточнених та зменшених у ході судового
розгляду позовних вимог, просив
стягнути з відповідачки на свою
користь 1/2 частину вартості
зазначеного майна у розмірі 42 813,92 грн.,
посилаючись в обґрунтування своїх
вимог на те, що перебував з
відповідачкою у шлюбі з 1997 року. У
період шлюбу ними було придбано
спірний автомобіль ГАЗ 31105 держ. номер
НОМЕР_1, який було оформлено на ОСОБА_3
враховуючи, що автомобіль продано без
його згоди, просив стягнути з
відповідачки на його користь Ѕ
вартості автомобіля. Крім того, у 2004
році відповідачу була подарована
спірна квартира, вартість якої на той
час складала 8 026,17 грн., дану квартиру
вона у подальшому продала, без його
згоди, у 2007 році за 50 000 грн., вважаючи
різницю даних коштів поліпшенням даної
квартири, просив стягнути з
відповідачки 1/2 частину на свою
користь.

Судом встановлено, що сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі з
12.04.1997 р. (а.с.5)

Як вбачається із наданої суду копії
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 1.03.2006 р.,
ОСОБА_3 було під час шлюбу придбано
спірний автомобіль ГАЗ 31 105 держ. номер
НОМЕР_1.

Відповідно до довідки-рахунку від
12.01.2013 р., автомобіль ГАЗ 31105 держ. номер
НОМЕР_1 відповідачем продано за 35 791 грн.
(а.с.46)

Як вбачається з договору дарування від
13.06.2004 р., ОСОБА_3 була подарована
квартира АДРЕСА_1, балансова вартість
якої на момент дарування складала 8 026,17
грн. (а.с.60)

Згідно з договором купівлі-продажу
даної квартири АДРЕСА_1 від 5.11.2007р.,
відповідачем ОСОБА_3 її продано за 50 000
грн. (а.с.61)

Відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними.

Згідно з ч. 2, 3 ст.61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із
подружжя. Якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним до
шлюбу; майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування;
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
особисто.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині стягнення з відповідачки Ѕ
частини коштів, які є, на думку
позивача, поліпшенням квартири, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що збільшення ринкової
вартості спірної квартири за період з
2004 р. по 2007 р. не може слугувати
підставою для задоволення позовних
вимог у цій частині.

Рішення суду в цій частині в
апеляційному порядку не оскаржується.

Задовольняючи частково позовні вимоги
в частині визнання спільною сумісною
власністю подружжя коштів, отриманих
відповідачем від реалізації
придбаного за час шлюбу, автомобіля
марки ГАЗ 31105 держ. номер НОМЕР_1 у
розмірі 35 791 грн. та стягнення з
відповідача на користь позивача 1/2
частини його вартості у розмірі 17 895
грн. 50 коп. , суд першої інстанції
виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги, що суд
першої інстанції не врахував, що
автомобіль було продано під час шлюбу,
гроші витрачені на потреби сім'ї,
оскільки ці доводи спростовуються
матеріалами справи.

Так, судом встановлено, що автомобіль
ГАЗ 31105 держ. номер НОМЕР_1 продано
відповідачкою 12 січня 20132 року за 35 791
грн. (а.с.46).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 23 Постанови № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

Відповідно до вимог ст. 63 СК України,
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого з подружжя
має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Проте, належним чином оформленої згоди
на продаж спірного автомобіля ОСОБА_4
не надавав, матеріали справи таких
доказів не містять.

А тому, доводи апеляційної скарги, що
автомобіль було продано під час шлюбу
за взаємною згодою співвласників та
витрачання коштів на потреби сім'ї
ґрунтуються лише на припущеннях
апелянта.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 10 жовтня 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді