унікальний номер 728/342/14
Номер провадження 2/728/285/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
Бахмацький районний суд
Чернігівської області

в складі:

головуючої судді О.І. Глушко

при секретарі Ю.Г.Макаренко,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Бахмачі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Бахмацької міської ради
Чернігівської області, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Чернігівській області, треті особи:
Регіональне відділення Фонду
Державного майна України у
Чернігівській області та ОСОБА_3 про
визнання права власності на житлове
приміщення за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Бахмацької міської ради
Чернігівської області, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Чернігівській області, третя особа:
Регіональне відділення Фонду
Державного майна України у
Чернігівській області про визнання
права власності на житлове приміщення
за набувальною давністю. В своїй заяві
вказав, що у 1994 році його батькові
ОСОБА_4 на сім»ю з чотирьох чоловік
була надана квартира за АДРЕСА_1. На
даний час наймач ОСОБА_4 та його
дружина ОСОБА_5 померли, відповідно, у
2010 та 2012 році, а він залишився проживати
у вказаному житлі, де зареєстрований
та постійно проживає з 2001 року.
Вирішити питання щодо приватизації
вказаної квартири у передбаченому
законодавством порядку він
позбавлений можливості, так як
Бахмацька міська рада, як орган
приватизації, відмовила йому,
мотивуючи тим, що зазначений
багатоквартирний будинок, де
розташована квартира, не передавалася
у комунальну власність міста. Вважає,
що вказаною квартирою, яка належним
чином введена в експлуатацію, він
заволодів добросовісно і таке
володіння здійснюється відкрито,
очевидно для третіх осіб і при цьому
не чинилися жодні перешкоди доступу
до спірної квартири іншим особам, які
мають право отримувати про це майно
належну інформацію. За таких обставин
просить визнати за ним право
власності на вказану квартиру за
набувальною давністю.

Ухвалою суду від 17.04.2014 року до
участі у справі, відповідно до вимог
ст. 34 ЦПК України, в якості третьої
особи залучено ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги і
просив суд задовольнити їх із
зазначених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача
Бахмацької міської ради в судове
засідання не з»явився, але від органу
місцевого самоврядування надійшла
заява про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
в судове засідання не з»явився, але
надав суду заяву про розгляд справи
без їх участі. В наданих суду
запереченнях просить відмовити в
задоволенні позовних вимог, оскільки
не вважає УМВС України належним
відповідачем по справі. Крім того,
зазначає, що позивач та його батько,
якому вказана квартира була виділена
Бахмацьким РВ УМВС, знали, що володіють
чужою річчю, але своєчасно, у
передбаченому законодавством порядку,
не вирішили питання про оформлення
зазначеного житла у приватну
власність.

Представник третьої особи -
Регіонального управління Державного
майна України у Чернігівській області
в судове засідання не з»явився, але
своїй заяві просить суд розглядати
справу без їх участі. В наданих
поясненнях зазначає, що відповідно до
наказу РВ ФДМУ по Чернігівській
області від 04.10.1995 року за № 560 було
приватизовано Бахмацький
відгодівельний радгосп та перетворено
його в колективне
сільськогосподарське підприємство
пайовиків «Старт». Під час
приватизації, відповідно до акту
оцінки вартості майна ЦМК радгоспу до
вартості майна, що підлягає
приватизації, не було включено,
зокрема, державний житловий фонд
вартістю 2711 млн. крб.. В
інвентаризаційному описі жилих
будинків радгоспу значиться і
8-квартирний житловий будинок (1993 року),
розташований в АДРЕСА_1. Пунктом 11.2
плану приватизації Бахмацького
відгодівельного радгоспу
передбачено, що житловий фонд
залишається на балансі підприємства,
використовується за прямим
призначення та приватизується згідно
чинного законодавства. За таких
обставин вважають, що оскільки спірний
житловий будинок в м. Бахмач
залишився на балансі КСП, тому мав бути
приватизований відповідно до
законодавства про приватизацію
державного житлового фонду.

Третя особа -ОСОБА_3 в судовому
засіданні зазначила, що деякий час
проживала у квартирі, право власності
на яку просить визнати позивач. На
даний час зареєстрована та проживає в
іншому житловому приміщенні і жодних
заперечень з приводу заявлених
позивачем вимог не має та вважає, що
позовні вимоги підлягають
задоволенню, так як ОСОБА_1 позбавлений
можливості вирішити питання набуття
права власності шляхом приватизації
квартири.

Вислухавши учасників судового
процесу, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 41
Конституції України право власності
набувається у порядку, визначеному
законом.

Згідно ст. 328 ЦК України «Право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом…Право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом».

За приписами ч.1 ст. 344 ЦК України
«Особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим
майном протягом десяти років або
рухомим майном - протягом п»яти років,
набуває право власності на це майно
(набувальна давність), якщо інше не
встановлено цим Кодексом».

Зі змісту аналізу деяких
питань застосування судами
законодавства про право власності при
розгляді цивільних справ, проведеного
Верховним Судом України, вбачається, що
для набуття права власності на майно
за набувальною давністю згідно з
правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно,
щоб заволодіння майном було
добросовісним, тобто особа при
заволодінні майном не знала і не могла
знати про відсутність у неї підстав
для набуття права власності. Разом з
тим факт обізнаності особи про те, що
вона є власником речі, не виключає
добросовісності володіння за умови,
що заволодіння майном не відбулося з
порушенням норм права (викрадення,
шахрайство). По-друге, таке володіння
повинно бути відкритим, тобто
очевидним для всіх інших осіб, при
цьому володілець має ставитися до
цього майна, як до свого власного
(експлуатувати, вживати необхідні
заходи для утримання майна в
належному стані, тощо). Приховування
володільцем свого володіння майном є
порушенням цієї вимоги. По-третє,
володіння майном повинно бути
безперервним протягом встановлених
законом строків (відповідно до ч.2 ст. 344
ЦК особа, яка володіє майном, до часу
свого фактичного володіння може
приєднати час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Відповідно до пунктів 1,8
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
при розгляді справ про набуття право
власності за набувальною даністю
правила ст.344 ЦК України поширюються на
випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК
України набрав чинності з 1 січня 2004
року, то набувальна давність може
застосовуватись для набуття права
власності на майно, володіння яким
почалося не раніше 01 січня 2001 року.
Тобто набувальна давність щодо
об»єктів нерухомості могла
застосовуватися лише після 1 січня 2011
року, а щодо рухомого майна - після 1
січня 2006 року.

Як встановлено в судовому
засіданні згідно виписки із протоколу
за № 2 від 16.09.1993 року засідання
житлово-побутової комісії
Бахмацького РВ УМВС України в
Чернігівській області було вирішено
надати ОСОБА_4 двокімнатну квартиру за
АДРЕСА_1 (а.с.12). Рішенням Бахмацької
міської ради Чернігівської області
від 29.07.1994 року за № 186 було вирішено
питання про видачу ордера на право
заселення двокімнатної квартири за
АДРЕСА_1 ОСОБА_4 на сім»ю з 4-х чоловік зі
зняттям його з квартирного обліку
(а.с.8).

На підставі вищевказаного
рішення, виконавчим комітетом
Бахмацької міської ради народних
депутатів 08 серпня 1994 року на ім»я
ОСОБА_4 було видано ордер за № 000187 на
жиле приміщення (а.с.11).

Наймачем квартири був ОСОБА_4 і
разом з ним проживали дружина ОСОБА_5,
донька ОСОБА_7 та мати ОСОБА_8, що
підтверджено відміткою в ордері.

Як вбачається зі змісту
свідоцтва про народження позивача
серії НОМЕР_1 з датою видачі 16 грудня
1970 року його батьками записані саме
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.30). Останні згідно
свідоцтв про смерть, відповідно серії
НОМЕР_2 та НОМЕР_3, померли ІНФОРМАЦІЯ_3
та ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.29, 110).

Як вбачається з пояснень
позивача його бабуся ОСОБА_8, яка
записана в ордері, також померла.

За повідомленням Бахмацького
РС УДМС у Чернігівській області, а
також копії паспорту ОСОБА_1, останній,
починаючи з 13.04.2001 року і по даний час
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_3 знята з реєстрації за вказаною
адресою 11.10.2013 року (а.с. 4, 88, 89).

Як вбачається зі змісту
інформаційної довідки з Реєстру
речових прав на нерухоме майно,
інформація щодо вказаної квартири у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відсутня (а.с. 87).

Листом від 21.05.2013 року за № 03-20/1028,
адресованим на ім»я ОСОБА_1, Бахмацькою
міською радою Чернігівської області
було відмовлено в проведенні
приватизації спірної квартири (а.с.6).

Згідно з актом про закінчення
будівництва і введення в
експлуатацію, який затверджений
розпорядженням представника
Президента України, 8-ми квартирний
житловий будинок за АДРЕСА_1, було
введено в експлуатацію (а.с.25-26).

Листом від 15.05.2009 року за № 27/154
Управлінням Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
підтверджено, що дві житлові квартири,
розташовані по АДРЕСА_1 будувалися за
кошти міліції. СВК «Старт» ніякого
відношення до вищевказаних квартир не
має (а.с. 9).

Як вбачається зі змісту
повідомлення Бахмацького РВ УМВС
України в Чернігівській області від
11.06.2013 року за № 6233, на балансі
Бахмацького РВ УМВС України в
Чернігівській області квартира за
АДРЕСА_1 не значиться (а.с. 28).

За повідомленням КП Прилуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації, відповідно до наявних
даних в архівах КП «Прилуцьке МБТІ»
станом на 31.12.2012 року право власності
на об»єкт нерухомості - житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 не зареєстровано. На чиєму
балансі перебуває будинок, інформація
відсутня (а.с.31).

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1
здійснює володіння квартирою за
АДРЕСА_1, яка не є його власністю, і на
думку суду, добросовісно заволодів
чужим майном, оскільки не набув його
злочинним шляхом чи способом, який
завідомо суперечить основам
правопорядку та загальним засадам
цивільного законодавства, володіння
майном позивачем здійснюється
відкрито, на протязі визначеного
законом строку, який становить для
нерухомого майна 10 років, на протязі
зазначеного періоду володілець не
вчинив дій, що свідчили б про визнання
ним обов»язку повернути майно
власнику, а також йому не пред»являвся
позов про повернення майна правомочною
особою, тому вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

При цьому суд враховує
неможливість набуття позивачем права
власності на вказане житлове
приміщення шляхом приватизації.

Керуючись ст. 41 ч.1 Конституції
України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 10,
60, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Бахмацької міської ради
Чернігівської області, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Чернігівській області, треті особи:
Регіональне відділення Фонду
Державного майна України у
Чернігівській області та ОСОБА_3 про
визнання права власності на житлове
приміщення за набувальною давністю,
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженцем села Тиниця Бахмацького
району Чернігівської області, право
власності за набувальною давністю на
квартиру за АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області через Бахмацький районний суд
Чернігівської області на протязі
десяти днів з моменту його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.І. Глушко