Справа № 0908/5511/2012
Провадження № 22-ц/779/178/2014
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В.В.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря
Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_3, до ОСОБА_4,
третя особа Підмихайлівська сільська
рада, про встановлення нікчемності
заповіту за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Калуського міськрайонного
суду від 02 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 02 грудня 2013 року задоволено
позов ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_3, до ОСОБА_4,
третя особа Підмихайлівська сільська
рада, про встановлення нікчемності
заповіту.

Встановлено нікчемність заповіту,
посвідченого секретарем виконкому
Підмихайлівської сільської ради
ОСОБА_5 11.11.2010 року, зареєстрованого в
реєстрі за №125, згідно якого ОСОБА_6 на
випадок своєї смерті все своє майно
заповіла в рівних частках ОСОБА_4 та
ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
посилається на незаконність та
необґрунтованість судового рішення, що
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні та
недоведеності судом обставин, що мають
значення для справи. У зв'язку з цим,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
оскільки заповіт від імені померлої
був складений у письмовій формі, як
того вимагає ст.1247 ЦК України,
уповноваженою на це особою, в межах
нотаріального округу та виражає вільне
волевиявлення заповідача, що не було
спростовано під час судового розгляду,
то зазначення у заповіті від 11.11.2010 року
про те, що він складався в с. Підмихайля,
однак фактично підписувався в с.
Середній Бабин, не є істотною умовою
для визнання даного заповіту
нікчемним.

Суд першої інстанції не взяв до уваги
пояснення свідків, а саме ОСОБА_5, яка у
2010 році займала посаду секретаря
Підмихайлівської сільської ради, і яка
пояснила що дійсно на прохання
відповідача та заповідача з двома
свідками їздила в с. Середній Бабин для
того, щоб скласти заповіт ОСОБА_6, так як
вона нікуди з дому не виходила у зв'язку
з хворобою. Також свідок пояснила, що
сам текст заповіту роздруковувався в
сільській раді, а вже був проголошений
та підписаний заповідачем і свідками в
с. Середній Бабин. Дані обставини були
підтверджені свідком ОСОБА_7

В той час, як свідки зі сторони позивача
посилалися тільки на свої здогадки, а
не конкретні факти та не вказали хто
саме в день підписання заповіту був у
будинку. Крім того, відсутність чи
наявність когось в будинку під час
підписання заповіту, не є підставою для
визнання його нікчемним.

Також, суд дійшов необґрунтованого
висновку стосовно непідписання ОСОБА_6
заповіту, оскільки висновок експерта
№09/03-285 від 03.10.2013 року не є об'єктивним
та обов'язковим доказом у справі. Для
проведення експертизи брались тільки
ті документи, які були зазначені
позивачем та не пропонувалось
відповідачу надати на експертизу
будь-які документи з підписами ОСОБА_6
При цьому, не був взятий до уваги підпис
заповідача на заповіті від 22.03.2004 року,
а даний заповіт на експертизу не
направлявся. Викликає сумніви
достовірність підписів ОСОБА_6 на
заяві, зареєстрованій в реєстрі за №3928,
яка направлялась для проведення
експертизи, оскільки з 2004 року вона
постійно знаходилась вдома та не могла
бути присутньою 21.08.2006 року в м. Калуші.
Також, у пенсійних відомостях замість
заповідачки розписувалась позивач.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи
апелянта та її представника,
заперечення позивача та її
представників, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам щодо законності та
обґрунтованості.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, яка
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3,
та встановивши нікчемність заповіту
від 11.11.2010 року, суд першої інстанції
виходив з того, що даний заповіт
підписаний не ОСОБА_6, а іншою особою і в
самому заповіті місцем його складання
зазначено с. Підмихайля, хоча ОСОБА_6
11.11.2010 року там не перебувала, що
визнається сторонами.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції.

Як встановив суд першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с. Середній Бабин
Калуського району померла ОСОБА_6,
після смерті якої відкрилась спадщина
на все її майно. До Калуської районної
державної нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини
звернулись: 12.06.2012 року ОСОБА_4 (сестра
спадкодавця) та 31.07.2012 року ОСОБА_3
(онучка спадкодавця). ОСОБА_4 подала
заяву про прийняття спадщини на
підставі заповіту від 11.11.2010 року,
посвідченого секретарем виконкому
Підмихайлівської сільської ради
ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_6 заповіла
все своє майно в рівних частках ОСОБА_4
та ОСОБА_3

ОСОБА_3 подала заяву про прийняття
спадщини на підставі заповіту від
22.03.2004 року, посвідченого секретарем
виконкому Підмихайлівської сільської
ради ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_6
заповіла все своє майно ОСОБА_3

17 серпня 2012 року ОСОБА_3
звернулась до Калуської районної
державної нотаріальної контори з
заявою про заперечення проти видачі
ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину,
на підставі чого 17.08.2012 року державний
нотаріус Локатир М.В. повідомив про
неможливість видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом. Таким
чином, між сторонами виник спір щодо
спадкування, у зв'язку з чим, ОСОБА_2, яка
діє в інтересах неповнолітньої дочки
ОСОБА_3, звернулась з позовом до суду
про встановлення нікчемності заповіту
від 11.11.2010 року.

Відповідно до ст.1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1234 ЦК України, право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Відповідно до ст.1247 ЦК України, заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу.
Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти,
посвідчені особами, зазначеними у
частині третій цієї статті, підлягають
державній реєстрації у Спадковому
реєстрі в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 1257 ЦК України, заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. Недійсність
окремого розпорядження, що міститься у
заповіті, не має наслідком недійсності
іншої його частини. У разі недійсності
заповіту спадкоємець, який за цим
заповітом був позбавлений права на
спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з`ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам та обґрунтував висновки
викладені в рішенні.

Як вбачається з заповіту від
11.11.2010 року, посвідченого секретарем
виконкому Підмихайлівської сільської
ради ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_6
заповіла все своє майно в рівних
частках ОСОБА_4 та ОСОБА_3, даний заповіт
був посвідчений в с. Підмихайля,
Калуського району, а не в с. Середній
Бабин де проживала ОСОБА_6. Однак, як
було встановлено в ході розгляду
справи, ОСОБА_4 не могла перебувати в
цей день в с. Середній Бабин, оскільки
там її ніхто не бачив. При цьому, ОСОБА_4
частково визнає, що заповіт від 11.11.2010
року був складений з порушенням вимог
закону. Так у своїх свідченнях щодо
обставин справи, відповідач зазначила,
що 11.11.2010 року вона декілька разів була
у ОСОБА_6 і в с. Підмихайля, з її слів,
заповіт тільки роздруковувався, а всі
інші нотаріальні дії за участю
заповідача були проведені в с. Середній
Бабин, що суперечить вимогам ст.1247 ЦК
України.

Також, заповіт від 11.11.2010 року був
підписаний не ОСОБА_6, а іншою
невстановленою особою, що підтверджено
висновком судового експерта Тутецької
Н.В. №09/03-285 від 03.10.2013 року. Так судовий
експерт зробив однозначний висновок,
що підпис від імені ОСОБА_6 у заповіті
від 11.11.2010 року та підписи від її імені у
інших документах виконані різними
особами.

Згідно ч.2 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд не вправі
переоцінювати докази, які судом першої
інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до
висновку, що висновок судового
експерта Тутецької Н.В. №09/03-285 від
03.10.2013 року не викликає сумнівів щодо
своєї достовірності та об'єктивності.
При цьому, документи, які були надані
для проведення дослідження експертом,
відносились до різних періодів та були
взяті з різних джерел, що дає
можливість стверджувати про їх
однозначну приналежність ОСОБА_6

Що стосується доводів апелянта з
приводу необ'єктивності призначення та
проведення експертного дослідження, то
вони не заслуговують на увагу.

Експертиза у справі призначена на
підставі клопотання представника
позивача у судовому засіданні 17.06.2013
року. В даному судовому засіданні були
присутні: представник позивача,
відповідач та її представник (а.с.199-206).

Відповідно до ч.3 ст.143 ЦПК України,
особи, які беруть участь у справі, мають
право подати суду питання, на які
потрібна відповідь експерта. Кількість
і зміст питань, за якими має бути
проведена експертиза, визначається
судом. При цьому, суд має мотивувати
відхилення питань осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно ч.4 ст.143 ЦПК України, особи,
які беруть участь у справі, мають право
знайомитися з висновком експерта,
просити суд призначити повторну,
додаткову, комісійну або комплексну
експертизу.

Таким чином, відповідач та її
представник знали з яких питань буде
призначена експертиза, однак
заперечували проти її проведення і не
подали до суду питань, на які, на їхню
думку, потрібна відповідь експерта та
відповідних документів, які б могли
бути взяті для проведення експертного
дослідження (зокрема заповіт від 22.03.2004
року, посвідченого секретарем
виконкому Підмихайлівської сільської
ради ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_6
заповіла все своє майно ОСОБА_3.). Після
того, як висновок експерта надійшов до
суду першої інстанції та з ним
ознайомились сторони, ОСОБА_4 або її
представник не просили суд призначити
повторну чи додаткову експертизу.

Що стосується заповіту від 22.03.2004
року, посвідченого секретарем
виконкому Підмихайлівської сільської
ради ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_6
заповіла все своє майно ОСОБА_3, то
справжність даного заповіту не була
предметом розгляду у даній справі, а
зустрічний позов відповідачем у
встановленому законом порядку не
пред'являвся.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції обставини справи
з'ясовано всесторонньо і повно та
ухвалено рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
обґрунтованості якого доводи
апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного
суду від 02 грудня 2013 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук