Комінтернівський районий суд м.Харкова
Провадження №2/641/147/2014 Справа
№641/8794/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Комінтернівський районний суд м.
головуючого - судді - Фанда О.А.,
за участю секретаря - Рубан К.О.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Харкові
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до державного підприємства
«Державний науковий центр лікарських
засобів і медичної продукції» про
стягнення компенсації за затримку
розрахунку при звільненні, -
28 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог посилалася
на те, що з 1 липня 2010 року працювала на
Державному підприємстві «Державний
науковий центр лікарських засобів і
медичної продукції» на посаді
виконуючого обов'язки директора.
Наказом № 216 від 26 вересня 2011 року вона
звільнена з роботи згідно п. 1 ст. 38 КЗпП
України - за власним бажанням.
При звільненні розрахунок з нею
проведений не в повному обсязі.
Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 14 травня 2012 року з
відповідача на її користь стягнуто 839
грн. 46 коп.

Проте до цього часу відповідачем,
стягнуті за рішенням суду грошові
кошти їй не виплачені.

Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_1 в остаточно уточнених позовних
вимогах просила: стягнути з ДП
«Державний науковий центр лікарських
засобів і медичної продукції» на її
користь 115 951 грн. 50 коп. середнього
заробітку за період затримки
розрахунку з 26 вересня 2011 року по 24
грудня 2013 року; а також середній
заробіток з 25 грудня 2013 року по день
ухвалення судового рішення.

В судовому засіданні представник
позивачки заявлені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не
з'явився. Про час та місце розгляду
справи повідомлявся неодноразово та
належним чином, письмових заперечень
проти позову не подав.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 224 ЦПК України,
судом розглянуто справу в заочному
порядку.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та
її представників, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази в їх
сукупності, приходить до висновку, що
позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що з 1 липня 2010 року
ОСОБА_1 працювала на Державному
підприємстві «Державний науковий
центр лікарських засобів і медичної
продукції» на посаді виконуючого
обов'язки директора. Наказом № 216 від 26
вересня 2011 року вона звільнена з роботи
згідно п. 1 ст. 38 КЗпП України - за
власним бажанням.

При звільненні за період роботи з 1
серпня 2011 року по 26 вересня 2011 року
ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 23
582 грн. 44 коп.

З приводу виплати грошових коштів,
витрачених ОСОБА_1 на потреби
підприємства в розмірі 5606,01 грн. між
сторонами виник спір.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 14 травня 2012 року
позов ОСОБА_1 задоволений частково:
стягнуто з ДП «Державний науковий
центр лікарських засобів і медичної
продукції» на її користь 839 грн. 46 коп. В
іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили та
ДП «Державний науковий центр
лікарських засобів і медичної
продукції» оскаржено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Підставою відповідальності
власника (підприємства) відповідно до
ст. 117 КЗпП України є порушення
власником строків розрахунку при
звільненні (ст. 116 КЗпП України) та вина
власника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі виник
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Доказів відсутності вини власника або
уповноваженого ним органу у затримці
розрахунку при звільненні матеріали
справи не містять.

Середній заробіток визначається судом
відповідно до ст. 27 Закону України «Про
оплату праці» і Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995
року (з наступними змінами), відповідно
до яких середньомісячна заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за останні 2 календарні місяці, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюється із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Судом неодноразово були направлені
запити до ДП «Державний науковий центр
лікарських засобів і медичної
продукції» щодо отриманої позивачкою
заробітної плати за два останні місяці,
що передували її звільненню, проте
відповідач такої інформації суду не
надав.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.
11 ЦПК України, при визначенні
середнього заробітку суд бере до уваги
надані позивачкою довідки про отриману
заробітну плату та відомостей з
Пенсійного фонду України (Форма ОК-5).

Середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_1 становить 2454 грн., середньоденна
- 204,50 грн.

ОСОБА_1 звільнена 26 вересня 2011 року,
таким чином за період з 27 вересня 2011
року по 16 січня 2014 року (дата ухвалення
рішення) середній заробіток позивачки
складає 120450,5 грн. (589 днів * 204,5 грн.).

При визначенні розміру середнього
заробітку за час не проведення повного
розрахунку, що підлягає стягненню на
користь позивачки, суд враховує розмір
не виплаченої позивачці суми, її
істотність порівняно з середнім
заробітком позивача, (п. 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
грудня 1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці»), ту обставину, що при
звільненні ОСОБА_1 нараховані та
виплачені всі інші, належні від
підприємства та передбачені ст. 44 КЗпП
України і ст. 24 Закону України «Про
відпустки», в розмірі 23 582 грн. 44 коп. Не
виплаченою залишилися сума, з приводу
виплати якої у сторін виник спір в
розмірі 839 грн. 46 коп. Суд також враховує
ту обставину, що ОСОБА_1 тривалий час
(декілька років) не заявляла вимоги про
виплату компенсації за затримку
розрахунку при звільненні (в тому числі
при зверненні до суду з позовом про
стягнення належних їй сум (справа №
2/2020/1268/2012).

Згідно постанови Верховного Суду
України від 16 січня 2012 року, прийнятої
за наслідками перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 квітня 2011 року з підстав п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України, застосування
принципу співмірності при визначенні
розміру відшкодування працівникові
його середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільнені є
правом суду.

З врахуванням вищезазначеного, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для стягнення з ДП «Державний
науковий центр лікарських засобів і
медичної продукції» середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні на користь ОСОБА_1 в
розмірі 15 000 грн.

Питання про стягнення
судових витрат суд вирішує відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, ч. 3
ст. 174, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Стягнути з державного
підприємства «Державний науковий
центр лікарських засобів і медичної
продукції» ( м. Харків
вул. Астрономічна,33) на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі 15
000 грн.

Стягнути з державного
підприємства «Державний науковий
центр лікарських засобів і медичної
продукції» ( м. Харків
вул. Астрономічна,33) судовий збір в
дохід держави в розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
відповідачем заяви про його перегляд,
подання апеляційної скарги позивачем,
у разі подання апеляційної скарги -
після розгляду справи апеляційним
судом.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку шляхом
подання до апеляційного суду
Харківської області через
Комінтернівський районний суд м.
Харкова протягом десяти днів
апеляційної скарги.

Суддя- О . А . Фанда