Баранівський районний суд
Житомирської області
Справа № 273/472/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року Баранівський районний
суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Юрчука М. І.
секретаря судових засідань Хоменко
Г.М., з участю позивача ОСОБА_2, третьої
особи на стороні позивача ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Баранівка справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , про виселення з
житлового будинку без надання іншого
житлового приміщення -

В С Т А Н О В И В:

13.03.2014 року ОСОБА_2 пред'явив позов до
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 про виселення
його з квартири АДРЕСА_1, яка належить
йому і його дружині ОСОБА_3 на праві
спільної сумісної власності, без
надання відповідачу іншого жилого
приміщення, мотивуючи тим, що останній
протягом останніх шести років
систематичним порушенням правил
співжиття, яке проявляється у вчиненні
в основному в стані алкогольного
сп'яніння фізичного та психологічного
насильства в сім'ї щодо нього та інших
членів сім`ї, а саме, застосуванні
погроз, образ, пошкодженням майна
робить неможливим для нього та дружини
проживання з відповідачем в одній
квартирі, суперечить їх інтересам.
Внаслідок таких дій відповідача
позивач і його дружина постійно
перебувають в стані психологічної
напруги, страху, тривоги. Вони
неодноразово зверталися із заявами в
райвідділ міліції на таку поведінку
сина-відповідача, якого неодноразово
притягували до відповідальності за
насильство в сім'ї, однак син не реагує
на заходи, що вживаються працівниками
міліції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
підтримав позов з підстав, зазначених в
позовній заяві та пояснив, що він з
дружиною виділили для сина-
відповідача окрему кімнату у квартирі,
але він при вчиненні сварок заходить до
їхньої кімнати, образами та погрозами
гнаводить на них страх, доводить їх-
батьків до нервового стресу, що
змушувало звертатися їм за медичною
допомогою. У виділеній синові кімнаті
знаходяться його особисті предмети та
одяг. у зазначених вимогах у позовній
заяві та просить задовольнити .

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3
підтримала позовні вимоги про
виселення відповідача- їхнього сина
ОСОБА_4 з належної ім квартири, який не
має постійної роботи, але зароблені
гроші пропиває, п'яним систематично
вчинює з ними- батьками сварки, ображає,
принижує та погрожує розправою,
приянаті міри міліцією не дають
позитивних результатів. Після подання
ними до суду позовної заяви син ОСОБА_4
05.05.2014 року вчинив у квартирі сварку,
під час якої ображав нецензурними
словами, погрожував розправою.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги своїх
батьків визнав повністю та пояснив, що
він зареєстрований у спадковому
будинку батька- по АДРЕСА_2, де він
проживав деякий час, але оскільки він
продавав металеві вироби, батько
поселив у будинок квартирантів, а йому
в квартирі АДРЕСА_1 окрему кімнату, де
знаходяться його особисті речі. ОСОБА_4
не заперечує тому, що часто вживає
спиртні напої і вчинює сварки з
батьками, ображає їх, словесно погрожує
розправою та був випадок знищення в
квартирі культових предметів, оскільки
його злить, що батьки є

фанатами у вірі. Дійсно неодноразово
його приитягували до адміністративної
відповідальності за насильство в сім'Ї,
яке він проявляв щодо своїх батьків і
працівниками міліції він неодноразово
попереджався про недопустимість
вчинення цих дій. Він згідний забрати з
квартири свої речі і перейти жити в
інше місце, де він уже найняв житло в
смт. Довбиші.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд прийшов до
висновку, що є підстави прийняти
визнання відповідачем позову і
задовольнити позов, оскільки визнання
відповідачем позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи та
інтереси інших осіб.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло, виданого 25.01.1995 року
Представництвом відділення фонду
державного майна у Баранівському
районі, позивачу ОСОБА_2 і його дружині
ОСОБА_3 належить на праві приватної
спільної сумісної власності квартира в
АДРЕСА_1..

Згідно ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 того ж Кодексу
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно довідки-характеристики
Довбиської селищної ради №0216/73 від
21.02.2014 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1
зареєстрований в АДРЕСА_2 та проживає в
АДРЕСА_1 разом з батьками ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. ОСОБА_4 зловживає спиртними
напоями, ображає батьків, погрожує
фізичною розправою, неодноразово
притягувався до адміністративної
відповідальності.

Згідно постанов Баранівського
районного суду Житомирської області
25.01.2011 року на ОСОБА_4 накладено
адміністративне стягнення за ст. 173-2
КУпаП за вчинення 13.12.2010 року
насильства в сім'ї щодо батьків
повторно протягом року.

04.07.2013 року за ст. 173-2 КУпАП на ОСОБА_4
накладено адміністративне стягнення
за вчинення 02.06.2013 року насильства в
сім'ї щодо батьків.

16.12.2013 року на ОСОБА_4 за ст. 173-2 КУпАП
накладено адміністративне стягнення
за вчинення 10.11.2013 року насильства в
сім'ї щодо батьків.

28.01.2014 року дільничним інспектором
винесено висновок за повідомленням
21.01.2014 року ОСОБА_2 про вчинення в цей
день насильства в сім'ї його сином-
ОСОБА_4, який пошкодив у будинку майно
та погрожував розправою.

Статтею 116 ЖК України передбачено, що
коли наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематичним порушенням правил
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих проводиться без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст.157 ЖК України членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення
проводиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення

Суд приходить до переконання, що ОСОБА_4
систематичним порушенням правил
співжиття робить неможливим для
членів сім`ї - батька і матери
проживання із ним в одній квартирі, а
заходи запобігання виявились
безрезультатними. Таким чином, позов
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_4
за неможливістю спільного проживання в
одному будинку підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 212, 214-215
ЦПК України, ст.319,321 ЦК України,
ст.ст.116,157 ЖК України, суд

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Баранівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення рішення, в тому ж
порядку з дня отримання копії рішення.

Суддя: М. І. Юрчук