Справа № 755/605/14-ц
Провадження № 2/755/1325/2014
У Х В А Л А

"13" січня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали поданої позовної
заяви, вважаю, що позовна заява не
відповідає вимогам цивільного
процесуального законодавства України.

Відповідно до ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтереси юридичних осіб,
інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог пунктів ч.2, ч.4 ст.119
Цивільного процесуального кодексу
України, позовна заява повинна містити
серед іншого: зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування, позовна заява повинна
відповідати іншим вимогам,
встановленим законом.

Разом з тим, звертаючись з даним
позовом до суду, на підтвердження
викладених обставин виникнення
спірних правовідносин, позивачем не
долучено до позовної заяви копії
свідоцтва про укладення шлюбу з
відповідачкою, або доказів наявності
труднощів в отриманні такого
свідоцтва.

Крім того, зміст позовної заяви та
викладені обставини, що обґрунтовують
предмет спору, не містять посилання на
відповідні норми діючого
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини в частині втрати
відповідачкою права користування
житловим приміщенням, тобто позивачем
не зазначено, якими нормами чинного
законодавства порушені права
підлягають захисту у судовому порядку
в розрізі даного спору, та зміст
позовної заяви не містить правового
обґрунтування об'єднання позивачем в
одне провадження вимог, що не містять
ознаки однорідності, тобто позивачем
не зазначено норми діючого
законодавства, якими було б
передбачено звернення до суду з
вимогами про втрату права користування
житловим приміщенням в межах спору,
урегульованого сімейним
законодавством України.

Крім того, позивачем не надано усіх
доказів належності позивачу на праві
власності спірної квартири, а також
доказів реєстрації відповідачки в
квартирі № АДРЕСА_1 у зв'язку з чим має
право на користування квартирою, тобто
до матеріалів позовної заяви не
долучено довідки Форми № 3 про склад
осіб зареєстрованих за зазначеною
адресою.

Крім того, звертаючись з даним позовом
до суду, позивачем не надано доказів
про те, що відповідачка протягом
останнього року не проживає в квартирі
АДРЕСА_1 (довідок, листів тощо про
проживання відповідачки протягом
зазначеного позивачем строку за іншою
адресою, актів, складених комісією ЖРЕО
про відсутність відповідачки за
зазначеною адресою протягом
останнього року та інше); доказів
самостійної сплати позивачем
квартплати та плати за комунальні
послуги.

Відповідно до частини першої ст. 26
Цивільного процесуального кодексу
України у справах позовного
провадження особами, які беруть участь
у справі, є сторони, треті особи,
представники сторін та третіх осіб.

Крім того, відповідно до частини першої
ст. 35 Цивільного процесуального
кодексу України треті особи, які не
заявлять самостійних вимог щодо
предмету спору, можуть вступати у
справу на стороні позивача або
відповідача до ухвалення судом
рішення, якщо рішення в справі може
вплинути на їх права або обов'язки щодо
однієї із сторін.

Як убачається із змісту поданої
позовної заяви, підставою для визнання
відповідачки такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням є
настання, як наслідок, права на зняття
відповідачки з реєстрації за вказаною
позивачем адресою, однак, позивачем не
вирішено питання щодо залучення у
якості процесуальної сторони по справі
органу, здійснюючого реєстрацію та
контроль за реєстрацією громадян
України.

Додатково роз'яснюю, що рішенням
Конституційного Суду України від 14
листопада 2001 року інститут прописки
був визнаний неконституційним.
Юридично прописка/виписка була
скасована Законом України «Про свободу
пересування та свободу вибору
проживання на Україні», котрим замість
прописки введено явочну систему
реєстрації за місцем проживання чи
місцем перебування.

За нормами ст.121 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено наслідки подання позовної
заяви, що не відповідає вимогам ст.ст.
119, 120 Цивільного процесуального
кодексу України.

Керуючись ст.ст. 119 - 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

у х
в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу залишити без руху, про
що повідомити позивачці та надати їй
строк для усунення вказаних недоліків
до « 20» січня 2014 року, однак який не може
перевищувати двох днів з моменту
отримання копії ухвали.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог
суду щодо усунення вказаних недоліків,
Ваша заява буде вважатись неподаною та
підлягає поверненню.

С у д д я :