Провадження по справі № 2-др/260/4/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
Ленінський районний суд м. Донецька в
складі:

головуючого судді:
Олещенко Л.Б.

при секретарі:
Дєловєнко О.О.

за участю заявника:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька заяву
ОСОБА_1 про ухвалення додаткового
рішення по цивільній справі за позовом
ВАТ «Державний ощадний банк України»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
заявою, в якій просила постановити
додаткове рішення. В обґрунтування
своїх вимог зазначила наступне.

Так, 27.02.2008 між АТ «Ощадбанк» та нею був
укладений кредитний договір № 25
відповідно до якого я отримала кредит у
сумі кредит у сумі 36 000,00 доларів США. зі
сплатою за користування кредитом 12,5 %
річних, з терміном кінцевого погашення
не пізніше 26.02.2018. В якості забезпечення
виконання позичальником кредитних
зобов'язань 27.02.2008 між АТ «Ощадбанк» та
ОСОБА_2 був укладений договір поруки №
2695. Також в якості забезпечення
виконання позичальником кредитних
зобов'язань 27.02.2008 між АТ «Ощадбанк» та
ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки №
7809, відповідно до умов якого, він
передав позивачу в іпотеку житловий
будинок, розташований за адресою:
Ясинуватський район, с. Веселе, вул.
Зелена. 26.

Оскільки нею станом на 2010 рік умови
кредитного договору не виконувалися,
ВАТ «Державний ощадний банк» звернувся
у 2010 році із позовом до Ленінського
районного суду м. Донецька про
стягнення з неї та ОСОБА_2 у солідарному
порядку заборгованості та припинення
нарахування відсотків за вказаним
кредитним договором. Представник АТ
«Ощадбанк» в судове засідання не
з'явився, надав заяву с проханням
розглянути справу у його відсутність.
Також не були присутні відповідачі -
вона та ОСОБА_2 Судом 08.02.2011 року було
постановлено заочне рішення та позов
банку про стягнення заборгованості був
задоволений, але судом не було вирішено
питання щодо вимог позивача про
припинення нарахування відсотків.

Враховуючи наведене просить винести
додаткове рішення, яким припинити
нарахування відсотків за кредитним
договором № 3785 від 27.02.2008 з дати
набрання чинності заочним рішенням.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю
підтримала заявлені вимоги.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився.
надав заяву з проханням розглядати
справу у його відсутність.

Представник АТ «Ощадбанк» також надав
до суду заяву про розгляд справи без
його участі, зазначивши, що повністю
заперечують проти заяви ОСОБА_1 щодо
постановлення додаткового рішення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1,
дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що заява задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Так, згідно заочного рішення
Ленінського районного суду м.Донецька
від 08.02.2011 року було задоволено позов
ВАТ «Державний ощадний банк України»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення в
солідарному порядку заборгованості за
кредитним договором у розмірі 292 128,78
гривень. При цьому вказаним судовим
рішенням не вирішено питання
припинення нарахування відсотків по
вказаному кредиту, про яке позивач
зазначав у резолютивній частині свого
позову.

Так, відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо: стосовно якої-небудь
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення; суд, вирішивши питання про
право, не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягали стягненню; суд не
допустив негайного виконання рішення у
випадках, встановлених статтею 367 цього
Кодексу; судом не вирішено питання про
судові витрати.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦПК України,
заява про ухвалення додаткового
рішення може бути подана до закінчення
строку на виконання судового рішення.

Як вбачається із змісту позовної заяви,
поданої ВАТ «Ощадбанк» до відповідачів
ОСОБА_2, остання жодним чином не містить
обґрунтувань із посиланням на певні
докази щодо вимог про припинення
нарахування відсотків по кредитному
договору. Крім того, при постановлені
судом заочного рішення сторони
безпосередньої участі в судовому
засіданні не приймали, відповідачі,
будучі належним чином повідомлені про
дату розгляду справи у судове
засідання не з'явилися, а представник
позивача надав заяву про розгляд
справи у його відсутність із згодою
ухвалення заочного рішення.

Таким чином, сторони не надавали в
судовому засіданні будь-які пояснення
та докази з приводу вимоги щодо
припинення нарахування відсотків по
кредиту.

Крім того, як вбачається із матеріалів
справи, зазначене заочне рішення
виконано ще в 2013 році, що
підтверджується постановою ВДВС
Ленінського РУЮ від 10.09.2013 року, якою
виконавче провадження закінчено у
зв'язку із сплатою суми боргу у повному
обсязі, у розмірі 293 948,78 гривень (з яких
292 128,78грн.- заборгованість, 1700грн. -
судовий збір, 120грн.- ітз).

Враховуючи, що стосовно вимоги щодо
припинення нарахування відсотків за
кредитним договором сторони при
розгляді справи не надавали докази і не
давали пояснення, а також заява про
ухвалення додаткового рішення подана
після виконання судового рішення, суд
вважає, що зазначене, унеможливлює
постановлення додаткового рішення,
відповідно до вимог, передбачених ст.220
ЦПК України,

Враховуючи наведене, підстав для
ухвалення додаткового рішення по
вимогах заявлених ОСОБА_1 не
вбачається.

Керуючись ст.220
ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення по цивільній
справі за позовом ВАТ «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором №3785 від 27.02.2008
року.

Ухвала може бути оскаржена а
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 5-ти
денний строк з дня винесення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя: