СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Шкоріної О.І., Качана В.Я.

при секретарі
Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 30 січня 2014р.
по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2

про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра»

про визнання недійсним кредитного
договору в частині,

встановила:

у квітні 2013р. позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення з відповідачів
у солідарному порядку заборгованість
за кредитним договором у сумі 177 532,12
доларів США та у дольовому порядку
судові витрати.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 16 листопада 2007р.
між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір,
відповідно до якого позичальник
отримав 107 807,07 доларів США строком до 16
листопада 2027р. зі сплатою 12,39% річних за
користування кредитом. При цьому
позичальник зобов'язався погашати
кредитну заборгованість щомісячними
платежами, проте, свої зобов'язання не
виконав у зв'язку із чим виникла
заборгованість, яка станом на 14 березня
2013р. становить 105 836,10 доларів США за
тілом кредиту, 53 162,46 доларів США за
процентами. У зв'язку із невиконання
умов договору та відповідно до п.5.2. та
5.3. договору нарахована пеня, яка
становить 7 7522,86 доларів США, а також
штраф у сумі 10 780,71 доларів США.

У забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 16
листопада 2007р. між банком та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки, тому
поручитель повинен нести солідарну
відповідальність разом із боржником.

У грудні 2013р. відповідачі
звернулися із зустрічною позовною
заявою, в якій просили визнати
недійсними пункти 5.1. та 5.3. кредитного
договору від 16 листопада 2007р.,
посилаючись на те, що вони не
відповідають нормам Закону України
«Про захист прав споживачів».

Рішенням суду від 30 січня 2014р.
первісний позов задоволено частково, у
задоволенні зустрічної позовної заяви
відмовлено. Стягнуто з відповідачів
солідарно на користь позивача
заборгованість по основній сумі
кредиту у розмірі 105 836,10 доларів США, що
еквівалентно 845 847,95грн., заборгованість
за відсотками у розмірі 53 162,46 доларів
США, що еквівалентно 424 927,51грн., пеню у
розмірі 7 752,86 доларів США, що
еквівалентно

№ апеляційного провадження:№
22-ц/796/5077/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Мельник А.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.61
968,60грн. Проведено розподіл судових
витрат.

-
2 -

У поданій апеляційній скарзі ПАТ
КБ «Надра» просить рішення суду
змінити та задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі.

Апелянт посилається на
безпідставність відмови судом у
стягненні з відповідачів штрафу, який
передбачений п. 5.3. умов кредитного
договору, оскільки позичальник не
надав банку договір страхування від
нещасних випадків та копії документів,
що засвідчують оплату страхових
внесків.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується, тому відповідно до ст. 303
ЦПК України не є предметом апеляційної
перевірки.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, який підтримав апеляційну
скаргу, пояснення представника
відповідачів, який заперечував проти
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що 16
листопада 2007р. між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір, відповідно до якого
позичальник отримав 107 807,07 доларів США
строком до 16 листопада 2027р. зі сплатою
12,39% річних за користування кредитом.

Позичальник зобов'язався
повертати отримані кошти та проценти
щомісячними платежами до 10 числа
поточного місяця у сумі не менше, ніж
1227,32доларів США, проте свої
зобов'язання не виконав, тому виникла
заборгованість.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про стягнення з
відповідачів штрафу у сумі 10 780, 71
доларів США, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем ні у
позовній заяві, ні під час судового
розгляду не було конкретизовано, за
порушення яких саме вимог п.п. 4.3.
кредитного договору нарахований штраф.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він підтверджений матеріалами
справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Пунктом 5.3. кредитного договору
сторони визначили, що у разі порушення
позичальником вимог п. 4.3., за
виключенням 4.3.8., 4.3.9. цього договору,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 10% від суми
кредиту, визначеної у п. 1.1. цього
договору за кожен випадок.

Пункт 4.3. кредитного договору
містить перелік зобов'язань
позичальника та складається з 17
підпунктів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
визначено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних та юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України
зміст позовних вимог повинен бути
викладений у письмовій формі у
позовній заяві, копія якої
направляється відповідачу.

Враховуючи викладені норми
процесуального права та положення ст.
122 ЦПК України, позивач зобов'язаний
викласти всі свої позовні вимоги та їх
обґрунтування у позовній заяві, а
відповідач має право надати
заперечення проти позову.

Звертаючись до суду з даним
позовом, позивач у позовній заяві
зазначив, що штраф відповідачам
нарахований відповідно до п. 5.3.
кредитного договору, однак не зазначив,
за

- 3 -

невиконання якого саме зобов'язання, не
уточнив позивач своїх вимог і під час
розгляду справи судом першої
інстанції, що позбавило можливості
відповідачів у суді першої інстанції
надати докази, які б могли спростувати
твердження позивача.

Крім того, у порушення вимог ст. 60
ЦПК України позивачем не було надано
суду доказів, які б підтверджували, що
відповідачами не виконувалися певні
зобов'язання, що стало підставою для
нарахування штрафу.

Посилання представника апелянта
на те, що у наданому суду першої
інстанції розрахунку заборгованості
було зазначено, що штраф нарахований у
зв'язку із невиконанням позичальником
п. 4.3.17. кредитного договору, колегія
суддів вважає безпідставними, так як це
не підтверджується матеріалами справи
та розрахунком заборгованості, який
наданий позивачем суду першої
інстанції (с.с.7 т.1).

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Оскільки позивачем у суді першої
інстанції не було заявлено, що штраф
відповідачам було нараховано у зв'язку
із невиконанням позичальником п. 4.3.17.
кредитного договору, вказана обставина
не була предметом дослідження судом
першої інстанції, позивач доказів у
підтвердження даним обставинам не
надавав, апеляційний суд не має
законних підстав для дослідження нових
доказів.

Судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи,
правильно застосовані норми
матеріального права, не допущено
порушень норм процесуального права,
тому колегія суддів не вбачає підстав
для зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» відхилити, рішення
Печерського районного суду м. Києва від
30 січня 2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: