АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/359/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черновський Г.В. Доповідач -
Кіктенко Л.М.Категорія 28
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

7 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді: Кіктенко Л.М.

Суддів: Петешенкової М.Ю., Осіяна О.М.

при секретарі: Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_2,
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду скасувати та
постановити нове, посилаючись на ….

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга … з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що сторони
перебували у шлюбі з 16 вересня 1995 року
по 21 грудня 2004 року, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу, серії
НОМЕР_1, яке видане відділом РАГС
виконкому Жовтневої районної ради
народних депутатів м. Дніпропетровська
та свідоцтвом про розірвання шлюбу І-КИ
№ 284329, виданим відділом РАЦС
Жовтневого районного управління
юстиції м. Дніпропетровська, наявними в
матеріалах справи (а. с.14, 16).

Судом також було встановлено, що
сторони від шлюбу мають сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
відповідними свідоцтвами про
народження, копії яких наявні в
матеріалах справи (а. с. 17, 18).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 30 березня 2004 року
на відповідача був покладений
обов'язок сплачувати аліменти на
утримання двох дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1 500,00 грн.
щомісячно, але не менше двох
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, починаючи стягнення з 15
березня 2004 року (а. с. 19-20).

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 02 березня
2006 року був зменшений розмір аліментів,
які ОСОБА_3сплачує за рішенням суду
від 15 березня 2004 року на утримання
неповнолітніх дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до 1/2 частини від всіх
видів його заробітку (доходу) на
щомісячне утримання дітей, але не
менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, до
досягнення дітьми повноліття в особі
матері дітей - ОСОБА_2 (а. с. 21).

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Сімейного Кодексу України.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 196
Сімейного Кодексу України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, передбачена ст. 196
Сімейного кодексу України
відповідальність у виді сплати
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів настає за наявності вини
особи, яка зобовязана сплачувати
аліменти за рішенням суду.

Положеннями частин 1, 3 статті 549 ЦК
України визначено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Право на стягнення неустойки (пені)
виникає в особи у зв'язку із юридичним
фактом порушення особою обов'язку зі
сплати аліментів на утримання дитини.
При цьому, виконання такого обов'язку з
порушенням строків сплати та наступне
погашення заборгованості не звільняє
особу від відповідальності у вигляді
сплати неустойки (пені) за прострочення
виконання обов'язку зі сплати
аліментів.

Згідно положень Сімейного кодексу
України аліменти призначаються та
виплачуються (стягуються) щомісячно,
тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу
України пеня нараховується не на всю
суму заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення аліментів.

Це пов*язано з тим, що відповідно до
ст. 61 Конституції України ніхто не може
бути притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, а за
положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного
кодексу України відсотки на неустойку
(як повторна пеня) не нараховується. У
звязку з цим сума заборгованості зі
сплати аліментів за попередні місяці
не додається за наступні, а кількість
днів прострочення обчислюється
виходячи з того, скільки днів
прострочено до сплати певну суму
заборгованості. При цьому пеня
нараховується не з часу фактичного
ухилення від утримання і не з часу
подання позовної заяви про стягнення
аліментів чи з часу набрання рішенням
суду про стягнення аліментів законної
сили, а з часу невиконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Пунктом 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня
2006 року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
передбачено, що відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені),
визначена у статті 196 СК України, настає
лише за наявності вини цієї особи, на
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

З огляду на те, що внаслідок
невиконання відповідачем свого
обов'язку по сплаті аліментів, у нього
виникла заборгованість зі сплати
аліментів і позивачка звернулася до
суду з вимогою про стягнення неустойки
(пені) за прострочення сплати
аліментів.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог позивачки, суд першої
інстанції посилався на те, що стороною
позивача не було доведено факт
наявності заборгованості за
прострочення сплати аліментів у
ОСОБА_3, а матеріалами справи
підтверджується відсутність
заборгованості відповідача по сплаті
аліментів.

Погодитися з таким висновком суду
неможливо, враховуючи наступне.

Суд не врахував, що позивачка
звернулася до суду не з позовом про
стягнення заборгованості по сплаті
аліментів, а з позовом про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів
відповідачем за період з 2004 року по 2008
рік(а.с.3-7).

Відповідно до довідки Жовтневого
ВДВС Дніпропетровського МУЮ № В13-875/13
від 11 червня 2013 року за період з 2004 року
по 31 травня 2013 року у ОСОБА_3 наявна
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, у сумі
54 874,50 грн. (а. с. 22-23).

З даної довідки також убачається,
що відповідач в зазначений у довідці
період, тобто з 2004 року по 31 травня 2013
року сплачував аліменти на утримання
дітей, проте в меншому розмірі, ніж було
нараховано державним виконавцем.

З довідок та декларацій про доходи
ОСОБА_3, інформаційного листа
податкової служби щодо доходів
відповідача, а також довідки
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ № В13-875/13 від 11 червня 2013 року
убачається, що ОСОБА_3 з 2004 року
сплачував аліменти на утримання двох
дітей: з 2004 року - по 1 500,00 грн. щомісячно,
з 2006 року - у розмірі 1/2 частини від
отриманих ним доходів (а. с. 61-70, 71-72, 73-77).

Судом встановлено, що 14 червня 2013
року ОСОБА_3 сплатив наявну в нього
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання дітей у сумі 53 735,00 грн., що
підтверджується листом Жовтневого
ВДВС Дніпропетровського МУЮ № 28678/13 від
27 серпня 2013 року та квитанцією № ПН68898К
від 14 червня 2013 року (а. с. 46, 47).

14 червня 2013 року ОСОБА_3 сплатив лише
заборгованість по виплаті аліментів на
двох неповнолітніх дітей, а не пеню за
прострочення сплати аліментів.

Посилання у рішенні суду про те, що
позивачка не надала суду доказів на
підтвердження позовних вимог є
помилковим. Згідно вказаних довідок
відповідач не регулярно сплачував
аліменти і не в повному обсязі з його ж
вини. Суд не врахував, що норми СК
України передбачають, що зобов'язання
зі сплати аліментів має періодичний
характер і повинно виконуватися
щомісяця, аліменти призначаються та
виплачуються (стягуються) щомісяця,
тому за змістом ст. 196 СК України пеня
нараховується не на всю суму
заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення аліментів. Сума
заборгованості зі сплати аліментів за
попередні місяці не додається за
наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи з
того, скільки днів прострочено до
сплати певної суми заборгованості. При
складанні розрахунку суми пені
позивачкою ці вимоги закону не
враховані.

Враховуючи наведене, пеня за
прострочення сплати відповідачем
позивачці аліментів на дітей за період
з 2004 року по 2008 рік складає 33 964,40грн.,
виходячи з наступного розрахунку:

Рік,місяцьНараховано заборг,
грн.Сплачено грн.Прострочено
днівРозрахунокСума01.03.2004 - 31.12.2008774,19-
391774,19:100*3913027,0801.04.2004 - 31.12.20081500,00-
3611500,00:100*361541501.05.2004 - 31.12.20081500,00-
3301500,00:100*330495001.06.2004 - 31.12.20081500,00-
3001500,00:100*300450001.07.2004 - 31.12.20081500,00-
2691500,00:100*264403501.08.2004 -
31.12.20081500,00890,00256610:100*2561561,601.01.2005 -
31.12.20081500,00- 2251500,00:100*225337501.06.2005 -
31.12.20081500,00- 1951500,00:100*195292501.07.2005 -
31.12.20081500,00400,001721100,00:100*172189201.08.2005 -
31.12.20081500,001428,2517171,75:100*171122,6901.09.2006 - 31.12.2008
350,001,00141349:100*141492,0901.03.2007 - 31.12.2008
350,00336,0013814:100*13819,7401.06.2007 -
31.12.2008357,00350,001377:100*1379,59 01.07.2007 -
31.12.2008357,00325,2013431,8:100*13442,6201.12.2007 -
31.12.2008362,40350,0013312,40:100*13316,4901.01.2008 -
31.12.2008397,80- 102397,80:100*102405,7601.02.2008 -
31.12.2008397,80350,0010047,80:100*10047,8001.03.2008 -
31.12.2008397,80- 69397,80:100*69274,5001.04.2008 -
31.12.2008406,80350,006556,80:100*6536,9201.05.2008 -
31.12.2008406,80350,006056,80:100*6034,0801.06.2008 -
31.12.2008406,80350,005656,80:100*5631,8001.07.2008 -
31.12.2008408,00350,005258,00:100*5230,1601.08.2008 -
31.12.2008408,00350,004858,00:100*4827,8401.09.2008 -
31.12.2008408,00350,004558,00:100*4526,1001.10.2008 -
31.12.2008420,60350,0040420,60:100*40168,2401.11.2008 -
31.12.2008420,60350,0036420,60:100*3624,4201.12.2008 -
31.12.2008420,60350,0031420,60:100*3121,88пеня

33 964,40грн.Враховуючи матеріальний та
сімейний стан відповідача, що може бути
підставою для зменшення розміру
неустойки (пені) відповідно до норм
частини 2 статті 196 СК України, колегія
суддів вважає за необхідне зменшити
розмір пені, який підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки за
прострочення сплати аліментів з 33964
грн.40 коп. до 20000 грн.

За таких обставин суд першої
інстанції неправильно застосував
норми матеріального права, на
порушення норм процесуального права не
встановив усіх фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, тому ухвалене в
справі судове рішення щодо стягнення
неустойки (пені) підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог позивачки
та стягнення з відповідача на її
користь пені за прострочення сплати
аліментів за період з 2004 року по 2008 рік
у розмірі 20000 грн.

З урахуванням вказаних обставин
колегія суддів не може прийняти до
уваги доводи відповідача про
відсутність його вини у несвоєчасній
виплаті аліментів на дітей та про
відсутність правових підстав для
стягнення пені за прострочення сплати
аліментів за період з 2004 року по 2008 рік,
оскільки він порушив свій обов'язок
щодо їх сплати та допустив
заборгованість.

Керуючись ст.,ст. 209,303,307,309,316 ЦПК
України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення пені за прострочення сплати
аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
пеню за прострочення сплати
аліментів у розмірі 20000 грн.(двадцяти
тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

У задоволенні позову в іншій частині
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: