Номер провадження 2/228/69/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м.
Докучаєвськ

Докучаєвський міський суд Донецької
області у складі:

Головуючого - судді Єпішина Ю.М.,

при секретарі - Натаріній Д.І.,

За участі позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Докучаєвську, в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа Докучаєвська
державна нотаріальна контора про
усунення від права спадкування за
законом -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2013 року позивач звернулася до суду
із вказаним позовом. В обґрунтування
своїх позовних вимог зазначила, що
після смерті її племінниці ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1, який був заповіданий їй
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
За життя ОСОБА_4 тяжко хворіла і їй
необхідно було дороге лікування та
постійний догляд. Починаючи з 2013 року
вона перестала самостійно рухатись та
обслуговувати себе. Позивач
спілкувалась з ОСОБА_4 та доглядала за
нею, під час хвороби, надавала гроші на
її лікування. Після смерті ОСОБА_4
позивач звернулася до Державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. Від нотаріуса їй
стало відомо, що з аналогічною заявою
звернувся ОСОБА_2, який є братом
померлої. Оскільки ОСОБА_2 не
підтримував відносини з померлою
ОСОБА_4, не зважаючи на обізнаність про
стан її здоров'я допомоги не надавав,
догляд не здійснював, позивач,
посилаючись на положення ч. 5 ст. 1224 ЦК
України просить суд усунути ОСОБА_2 від
права спадкування за законом, після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позов підтримала у повному обсязі,
наполягала на його задоволенні та
надала пояснення, аналогічні тим, що
викладені нею у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов не визнав, проти його задоволення
заперечував та пояснив, що він є рідним
братом ОСОБА_4, підтримував з нею
зв'язок, при цьому ОСОБА_4 ніколи не
зверталася до нього за будь-якою
допомогою.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка
діє на підставі угоди про надання
правової допомоги висловила свою
думку з приводу заявленого позову,
вважала його не обґрунтованим та таким
що не підлягає задоволенню.

Від третьої особи представник у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, згідно наданої заяви
просив розгляд справи проводити без
його участі (а.с. 50) та надав до суду
копії спадкових справ № 144/2013 до майна
померлої ОСОБА_4 та справи № 241/2012 до
майна померлої ОСОБА_5 (а.с. 51-97).

Вислухавши пояснення сторін,
представника відповідача та свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК
України Спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Згідно копії свідоцтва про смерть,
виданого Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Докучаєвського
міського управління юстиції у
Донецькій області від 08 липня 2013 року
серії НОМЕР_1, ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис 204 (а.с. 3)

З повідомлення завідуючої
Докучаєвської державної нотаріальної
контори Чибікової Г.В. від 12.02.2014 року №
124/01-16 вбачається, що 16 липня 2013 року на
підставі заяви, яка надійшла від
ОСОБА_2, заведено спадкову справу до
майна ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
Крім ОСОБА_2 також надана заява про
прийняття спадщини ОСОБА_1 Інші
спадкоємці до нотаріальної контори не
зверталися, відповідне свідоцтво про
право на спадщину не видавалося. (а.с.
50), що також підтверджується
матеріалами спадкової справи № 144/2013 до
майна померлої ОСОБА_4 (а.с. 51-71).

Згідно інформаційної довідки від 16.07.2013
року зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори)
інформації щодо посвідчення
заповітів/спадкових договорів від
імені ОСОБА_4 немає (а.с. 68).

У разі відсутності заповіту згідно ч. 2
ст. 1223 ЦК України, право на спадкування
за законом одержують особи, визначені у
ст. 1261-1265 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено і про
це не заперечують обидві сторони, що
позивач ОСОБА_1 є двоюрідною
племіницею, а відповідач ОСОБА_2 рідним
братом по відношенню до померлої
ОСОБА_4 (а.с. 8-14, 26-32.)

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, на
яку позивач посилається як на підставу
для задоволення позову за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Як зазначено в п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року № 7, під
безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечувати
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухиленням особи від надання
допомоги спадкодавцеві, який
потребував допомоги, полягає в умисних
діях чи бездіяльності особи,
спрямованих на уникнення від обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане
з винною поведінкою особи, яка
усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій. Таким чином,
ухилення характеризується умисною
формою вини.

Вищій спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у пункті 4 свого
листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування" висловив думку
стосовно вирішення питання щодо
усунення від права на спадкування, в
тому числі з підстав, передбачених ч. 5
ст. 1224 ЦК України та звернув увагу на те,
що ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має
значення сукупність обставин: ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги при можливості її надання,
перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_4 починаючи з 2009 року до часу
смерті проживала разом з ОСОБА_8, та
знаходилася на його утриманні,
зазначені обставини не заперечуються
сторонами, а також підтверджується
поясненнями ОСОБА_8, які надані ним у
якості свідка.

З пояснень допитаних у судовому
засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_8 та ОСОБА_11 встановлено, що за
життя ОСОБА_4 часто хворіла але
сторонньої допомоги не потребувала, за
станом здоров'я мала можливість
самостійно обслуговувати себе.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.
10, 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Позивачем не надано і матеріали
справи не містять будь-яких належних
доказів на підтвердження, як факту
ухилення відповідача ОСОБА_2 від
надання допомоги ОСОБА_4, так і
перебування ОСОБА_4 в безпорадному
стані через тяжку хворобу.

Зазначені позивачем ОСОБА_1
обставини, що ОСОБА_2 за життя ОСОБА_4
протягом тривалого часу не спілкувався
з останньою та не приймав участь в її
похованні, не можуть свідчити про факт
умисного ухилення від надання допомоги
і не є підставою для задоволення
позову.

Крім того, суд також враховує, що
згідно з роз'ясненням постанови Пленум
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року № 7, вимога про
усунення від права на спадкування може
бути пред'явлена особою, для якої таке
усунення породжує пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки,
одночасно з її позовом про одержання
права на спадкування з підстав,
визначених у частині другій статті 1259
ЦК.

Частина 2 ст.1259 ЦК України
передбачає, що фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Проте, заявивши позов про
усунення від права на спадкування за
законом ОСОБА_2, вимог щодо одержання
права на спадкування з підстав,
визначених у частині другій статті 1259
ЦК, позивачем не заявлено.

За змістом ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Відповідно
до ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач
самостійно визначає предмет й підстави
позову та на власний розсуд
розпоряджається своїми правами щодо
предмета позову.

Відповідно до статті 212 ЦПК
України, суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Проаналізувавши встановлені
фактичні обставини по справі, оцінивши
представлені сторонами докази, в тому
числі пояснення свідків, в їх
сукупності, суд не виходячи за межі
заявлених позовних вимог, дійшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Судові витрати суд розподіляє
відповідно до ст. 88 ЦПК України та у
зв'язку з відмовою у задоволенні позову
покладає їх на позивачів, які ними
сплачені до подання позовів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Докучаєвська державна
нотаріальна контора про усунення від
права спадкування за законом -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Докучаєвський міський суд шляхом
подачі протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя