АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/622/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2, 6 Скляренко В.
М. Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. УХВАЛА
26 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Бородійчук В. Г. суддів
Подорога В. М. , Василенко Л. І. при
секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та
апеляційну скаргу представника ОСОБА_8
- ОСОБА_9 на рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 26
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа:
Черкаська міська рада про зобов'язання
знести самочинно збудований житловий
будинок, зобов'язання відновити
самочинно знесені споруди, виділення ?
частини домоволодіння з надвірними
спорудами та ? частини земельної
ділянки та за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення коштів
на утримання та ремонт спільного майна.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
07 лютого 2011 року ОСОБА_8 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_6 про виділ в
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності та визначення
порядку користування земельною
В обґрунтування позовних вимог вказує,
що вона ОСОБА_8 є співвласником
домоволодіння (1/2 частина) по АДРЕСА_1
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 11 листопада 1992
року, яке зареєстровано в реєстрі за №
Інша частина домоволодіння (1/2 частина)
належить відповідачці ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 27 листопада 2001
року, зареєстрованого в реєстрі за №
Вказує, що вони не дійшли згоди щодо
володіння та користування майном, що є
їх спільною власністю, а тому виникла
необхідність у вирішенні спору в
судовому порядку.
Просила виділити їй - ОСОБА_8 в натурі 1/2
частину домоволодіння з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1; визначити
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_8 та
23 травня 2011 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_8 про
стягнення компенсації за утримання та
ремонт спільного майна.
В обґрунтування позову вказує, що
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину, виданого держнотконторою 27
листопада 2001 року № 3441 їй належить на
праві приватної власності 1/2 частина
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1
Інша частина - 1/2 частина домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину,
виданого держнотконторою 11 листопада
1992 року № 2-7572 належить ОСОБА_8, яка
фактично ніколи не проживала за
вказаною адресою і жодного разу там не
Вказує, що фактично у всьому будинку
весь час і по сьогоднішній день
проживала вона - ОСОБА_6 зі своєю
родиною (донькою з чоловіком та їх
Будинковолодіння знаходиться в
занедбаному стані, сам будинок
перебував в аварійному стані та
В період з 2006 року по 2007 рік вона була
змушена зробити капітальний ремонт
будинку адже в інакшому випадку він міг
би просто зруйнуватися, як то відбулося
Оскільки все будинковолодіння
знаходилося в їх спільній сумісній
власності з ОСОБА_8, вона неодноразово
намагалася її знайти щоб спільними
зусиллями відремонтувати будинок.
Однак знайти ОСОБА_8 вона не змогла, а
тому вимушена була самостійно
ремонтувати будинок аби він не
Так, протягом 2006-2007 років вона уклала з
будівельним приватним підприємством
«ПІК» декілька договорів, а саме:
договір підряду № 18 від 25 квітня 2006
року та договір підряду № 24 від 23
Загальна сума за виконані роботи за
цими договорами підтверджена актами
виконаних робіт форми КБ-2 та довідками
форми КБ-3 на загальну суму 165 223 грн. 20
07 лютого 2011 року ОСОБА_8 звернулася до
суду з позовом про виділ в натурі
частки домоволодіння та встановлення
порядку користування земельною
Оскільки вона вклала неабиякі кошти у
поліпшення технічного стану будинку та
фактично врятувала його від
руйнування, вважає, що у разі виділу
ОСОБА_8 частки будинку в натурі, вона
повинна компенсувати їй половину
понесених нею витрат на ремонт будинку,
а саме 82 611,60 грн., тому просила стягнути
з ОСОБА_8 на її користь 82 611 грн. 60 коп. в
якості відшкодування понесених нею
витрат за утримання та ремонт
Ухвалою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 23 травня 2011 року
зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про
стягнення коштів на утримання та
ремонт спільного майна об'єднаний в
одне провадження із основним.
Після проведення по справі судової
будівельно-технічної експертизи №
28/Буд від 15 травня 2013 року позивачка по
основному позову ОСОБА_8 подала до суду
заяву про збільшення та уточнення
позовних вимог, в якій вказує, що під
час проведення експертизи та огляду
земельної ділянки їй стало відомо про
наявність другого житлового будинку,
який побудований на земельній ділянці
та позначений на плані земельної
ділянки який є додатком № 3 до висновку
№ 28/Буд. судової будівельно-технічної
експертизи від 15 травня 2013 року.
Враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_6
здійснила самочинне будівництво,
побудувала на городі житловий будинок,
який унеможливлює використання
земельної ділянки, в неї виникає
потреба у зверненні до суду за захистом
своїх прав, а саме зобов'язання
відповідачки ОСОБА_6 знести самочинно
Таким чином, вона ОСОБА_8 має право
ставити питання і вимагати знесення
самочинно збудованого майна.
Також вказує, що з висновку № 28/Буд.
судової будівельно-технічної
експертизи проведеної 15 травня 2013 року
вбачається, що на земельній ділянці
відсутній гараж літ. «Б» та вбиральня
літ. «Г» по технічному паспорту, а тому
вона вважає за необхідним ставити
вимогу про зобов'язання відповідачки
ОСОБА_6 відновити гараж літ. «Б» та
вбиральню літ. «Г» по технічному
паспорту та опису вказаному в
технічному паспорті інвентаризації
домоволодіння АДРЕСА_1.
Висновком № 28/Буд. судової
будівельно-технічної експертизи
проведеної 15 травня 2013 року
запропоновано варіанти розподілу
домоволодіння та земельної ділянки, а
тому в неї виникла необхідність в
уточненні позовних вимог в частині
виділення майна, яке має бути передано
їй та відповідачці ОСОБА_6 у власність.
- зобов'язати відповідачку ОСОБА_6
знести самочинно збудований житловий
будинок, позначений літерою 2 КЖ на
додатку № 3 висновку № 28/Буд. судової
будівельно-технічної експертизи від 15
травня 2013 року, який розташований за
- зобов'язати відповідачку ОСОБА_6
відновити самочинно знесений гараж
літ. «Б» та вбиральню літ. «Г» по
технічному паспорту та опису вказаному
в технічному паспорті інвентаризації
домоволодіння АДРЕСА_1 від 31 серпня 2009
- провести поділ та виділити їй -
ОСОБА_8 в натурі 1/2 частину
домоволодіння з надвірними спорудами
по АДРЕСА_1, а саме: житлову кімнату № 1-3,
площею 10,10 кв.м., вартістю 22 500 грн. 98 коп.;
1/2 частину житлової кімнати № 1-4, площею
9,60 кв.м., вартістю 21 387 грн. 07 коп.;
коридор № 1-5, площею 4,50 кв.м., вартістю 10
025 грн. 19 коп.; санвузол № 1-6, площею 4,90
кв.м., вартістю 10 916 грн. 32 коп.; житлову
кімнату № 1-7, площею 8,90 кв.м., вартістю 19
827 грн. 60 коп.; коридор № 1-8, площею 3,40
кв.м., вартістю 7 574 грн. 59 коп., разом по
будинку 41,4 кв.м., вартістю 92 231 грн. 75
коп.. В господарських спорудах: сарай
літ. Д вартістю 447 грн.; підвал під
прибудовою літ В, вартістю 7 355 грн.; 1/2
частину огорожі № 1-4, вартістю 3 930 грн.;
1/2 частину водоколонки № 5, вартістю 241
грн., разом 11 973 грн.. Разом виділити на ?
частину будинковолодіння - 104 204 грн. 75
- виділити ОСОБА_6 1/2 частину
домоволодіння з надвірними спорудами
по АДРЕСА_1, а саме: житлову кімнату № 1-2,
площею 10,50 кв.м., вартістю 23 392 грн. 11 коп.;
1/2 частину житлової кімнати № 1-4, площею
9,60 кв.м., вартістю 21 387 грн. 07 коп.; кухню
№ 1-9, площею 8,60 кв.м., вартістю 19 159 грн. 25
коп.; коридор № 1-1, площею 5,20 кв.м.,
вартістю 11 584 грн. 66 коп.; веранду № 1,
площею 6,90 кв.м., вартістю 15 371 грн. 96 коп.,
разом по будинку 40,8 кв.м., вартістю 90 895
грн. 05 коп.. В господарських спорудах: 1/2
частину огорожі № 1-4, вартістю 3 930 грн.;
1/2 частину водоколонки № 5, вартістю 241
грн., разом 4 171 грн.. Разом виділити на 1/2
частину будинковолодіння - 95 066 грн. 05
- стягнути з неї ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_6 - 4 569 грн. 45 коп.;
- виділити їй - ОСОБА_8 в
індивідуальне користування 1/2 частину
земельної ділянки, що розташована за
адресою: м. Черкаси, АДРЕСА_1, площею 179
кв.м., відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
28/Буд. від 15 травня 2013 року (Додаток № 3 -
виділено червоним кольором);
- виділити відповідачці - ОСОБА_6 в
індивідуальне користування 1/2 частину
земельної ділянки, що розташована за
адресою: м. Черкаси, АДРЕСА_1, площею 179
кв.м., відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
28/Буд від 15 травня 2013 року (Додаток № 3 -
виділено жовтим кольором);
- земельну ділянку площею 362 кв.м.
згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
28/Буд від 15 травня 2013 року (Додаток № 3 -
виділено зеленим кольором) залишити в
їх спільному користуванні - ОСОБА_8 та
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 листопада 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено.

Проведено реальний розподіл будинку,
розташованого по АДРЕСА_1 відповідно до
часток сторін 50 % на 50 % по першому
варіанту судової будівельно-технічної
експертизи № 28 Буд. від 15 травня 2013
року.

Виділено ОСОБА_8 1/2 частину
домоволодіння з надвірними спорудами
по АДРЕСА_1, а саме: житлову кімнату № 1-3,
площею 10,10 кв.м., вартістю 22 500 грн. 98 коп.;
1/2 частину житлової кімнати № 1-4, площею
9,60 кв.м., вартістю 21 387 грн. 07 коп.;
коридор № 1-5, площею 4,50 кв.м., вартістю 10
025 грн. 19 коп.; санвузол № 1-6, площею 4,90
кв.м., вартістю 10 916 грн. 32 коп.; житлову
кімнату № 1-7, площею 8,90 кв.м., вартістю 19
827 грн. 60 коп.; коридор № 1-8, площею 3,40
кв.м., вартістю 7 574 грн. 59 коп., разом по
будинку 41,4 кв.м., вартістю 92 231 грн. 75
коп.. В господарських спорудах: сарай
літ. Д вартістю 447 грн.; підвал під
прибудовою літ В, вартістю 7 355 грн.; 1/2
частину огорожі № 1-4, вартістю 3 930 грн.;
1/2 частину водоколонки № 5, вартістю 241
грн., разом 11 973 грн.. Разом виділено на 1/2
частину будинковолодіння - 104 204 грн. 75
коп..

Виділено ОСОБА_6 1/2 частину
домоволодіння з надвірними спорудами
по АДРЕСА_1, а саме: житлову кімнату № 1-2,
площею 10,50 кв.м., вартістю 23 392 грн. 11 коп.;
1/2 частину житлової кімнати № 1-4, площею
9,60 кв.м., вартістю 21 387 грн. 07 коп.; кухню
№ 1-9, площею 8,60 кв.м., вартістю 19 159 грн. 25
коп.; коридор № 1-1, площею 5,20 кв.м.,
вартістю 11 584 грн. 66 коп.; веранду № 1,
площею 6,90 кв.м., вартістю 15 371 грн. 96 коп.,
разом по будинку 40,8 кв.м., вартістю 90 895
грн. 05 коп.. В господарських спорудах: 1/2
частину огорожі № 1-4, вартістю 3 930 грн.;
1/2 частину водоколонки № 5, вартістю 241
грн., разом 4 171 грн.. Разом виділено на 1/2
частину будинковолодіння - 95 066 грн. 05
коп..

До перепланування будинку приступити
після розробки проекту
спеціалізованою проектною
організацією, яка має ліцензію на
подібні проектні роботи.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 4 569
грн. 45 коп..

Виділено ОСОБА_8 1/2 частину земельної
ділянки, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, площею 179 кв.м., відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 28/Буд. від 15 травня 2013 року
(Додаток № 3 - виділено червоним
кольором).

Виділено ОСОБА_6 1/2 частину земельної
ділянки, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, площею 179 кв.м., відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 28/Буд. від 15 травня 2013 року
(Додаток № 3 - виділено жовтим кольором).

Земельну ділянку площею 361 кв.м. згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 28/Буд. від 15 травня 2013 року
(Додаток № 3 - виділено земельним
кольором) залишено в спільному
користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

Зобов'язано ОСОБА_6 знести самочинно
збудований житловий будинок
позначений літ 2КЖ на додатку № 3
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 28/Буд від 15 травня 2013 року,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_8 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 листопада 2013 року
як незаконне та ухвалити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_8 в задоволенні її
позовних вимог, а позовні вимоги ОСОБА_6
задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_8 - ОСОБА_9 просить скасувати
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 листопада 2013 року
в частині відмови ОСОБА_8 в задоволенні
вимог про відновлення зруйнованого
майна та зазначення в резолютивній
частині рішення «до перепланування
будинку приступити після розробки
проекту спеціалізованою проектною
організацією, яка має ліцензію на
подібні проектні роботи». Ухвалити в
цій частині нове рішення, яким
зобов'язати ОСОБА_6 відновити самочинно
знесений гараж літ. «Б» та вбиральню
літ. «Г» по технічному паспорту та
опису вказаному в технічному паспорті
інвентаризації домоволодіння АДРЕСА_1
від 31 серпня 2009 року та виключити з
резолютивної частини рішення вимогу:
«до перепланування будинку приступити
після розробки проекту
спеціалізованою проектною
організацією, яка має ліцензію на
подібні проектні роботи». В іншій
частині рішення залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційні
скарги підлягають до відхилення з
слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 на праві
власності належить 1/2 частина
будинковолодіння з надвірними
спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.
Дана обставина підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 11 листопада 1992 року (а.с. 6 Т.
1) та витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 27
вересня 2010 року (а.с. 7 Т. 1), що видані
Другою Черкаською нотаріальною
конторою.

Інша 1/2 частина будинковолодіння з
надвірними спорудами, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6, що
стверджується свідоцтвом про право на
спадщину за законом, виданим Другою
Черкаською нотаріальною конторою 27
листопада 2001 року (а.с. 13 Т. 1).

Як вбачається з архівного витягу
рішення № 595-ІІ виконавчого комітету
Черкаської міської ради депутатів
трудящих від 11 серпня 1955 року (а.с. 50 Т. 2)
було затверджено обміри земельних
ділянок по будівельному кварталу №
2410242, до яких відноситься й земельна
ділянка, на якій побудоване нерухоме
майно, що на праві власності належить
на даний час ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

Судом встановлено, що за
будинковолодінням по АДРЕСА_1 в 1955 році
була закріплена земельна ділянка,
площею 735 м2. За результатами
геодезичних обмірів земельної ділянки
будинковолодіння по АДРЕСА_1 розмір
земельної ділянки на даний час
становить 720 м2.

Ст. 386 ЦК України держава забезпечує
рівний захист всіх суб'єктів права
власності. Відповідно до ст. 41
Конституції України кожний має право
володіти, користуватися та
розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України співвласник
має право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право
спільної власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Положення ч. 3 ст. 88 ЗК України
визначають, що учасник спільної
часткової власності має право вимагати
виділення належної йому частки із
складу земельної ділянки як окремо, так
і разом з іншими учасниками, які
вимагають виділення, а у разі
неможливості виділення частки -
вимагати відповідної компенсації.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України
учасник спільної часткової власності
на земельну ділянку має право на
отримання в його володіння,
користування частини спільної
земельної ділянки, що відповідає
розміру належної йому частки.

Звертаючись до суду з позовною заявою
(а.с. 3-4 Т. 1) та заявою про збільшення і
уточнення позовних вимог (а.с. 3-5 Т. 2)
ОСОБА_8 вказувала, що їй на праві
власності належить ? частина
домоволодіння, інша 1/2 частина
вказаного домоволодіння належить
також на праві власності ОСОБА_6.
Оскільки сторони не дійшли згоди, щодо
володіння та користування майном, що є
їхньою спільною частковою власністю,
просила вирішити спір в судовому
порядку та провести розподіл
домоволодіння та виділити сторонам по
справі в натурі частки домоволодіння
із спорудами та виділити відповідні
частини земельної ділянки, що була
закріплена за будинковолодінням в
індивідуальне користування кожній із
сторін. Крім того, просила відповідача
за первісним позовом знести самочинно
побудовану споруду та зобов'язати
відновити самочинно знесений гараж та
вбиральню, які були вказані в
технічному паспорті інвентаризації
домоволодіння АДРЕСА_1 від 31 серпня 2009
році.

Звертаючись до суду з зустрічною
позовною заявою (а.с. 25-26 Т. 1) ОСОБА_6
також вказала на факт належності
сторонам на праві власності по ?
частині домоволодіння з
прибудинковими спорудами та на
земельну ділянку, що була відведена під
дане будинковолодіння, за адресою по
АДРЕСА_1. Зазначала, що фактично в
будинковолодіння проживала сама і
належна частина ОСОБА_8 знаходилася в
занедбаному стані, тому вона в період з
2006 по 2007 рік змушена була зробити
капітальний ремонт і оскільки, на
здійснення ремонту витратила значні
кошти, тому просила частину коштів їй
відшкодувати за рахунок стягнення їх
із відповідача по зустрічному позову
ОСОБА_8.

Вирішуючи спір, судом було встановлено
і дану обставину сторони не заперечили,
що вони дійсно не можуть дійти згоди в
добровільному порядку визначити
порядок користування домоволодінням
та земельною ділянкою, площею 720 м2.

Колегія суддів погоджується з
висновком районного суду про те, що у
зв'язку з виниклими правовідносинами
між сторонами по справі необхідно
застосувати положення норм ЦК України
та ЗК України щодо виділення кожній із
сторін часток в натурі із майна, що є у
їхній спільній частковій власності та
відповідної земельної ділянки, що
відповідає розміру належної кожній з
них частки та провести реальний
розподіл будинковолодіння з
надвірними спорудами, оскільки таким
чином вдасться забезпечити захист
порушених прав і свобод сторін.

Межі розгляду цивільних справ судами
України встановлені на основі
нормативного обсягу визначення
принципів диспозитивності,
змагальності і публічності.

Одним із засобів доказування у
законодавчому переліку ст. 57 ЦПК
України є висновки експертів.

Колегія суддів вважає правильним
висновок районного суду про
призначення по справі судової
будівельно-технічної експертизи,
оскільки для повного та об'єктивного
встановлення висновків по справі
необхідні спеціальні знання щодо
проведення реального розподілу
будинковолодіння, який би відповідав
встановленим часткам, належним
сторонам на праві власності.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме висновку № 28/Буд.
судової будівельно-технічної
експертизи, який складений 15 травня 2013
року (а.с. 148-179 Т. 1) з додатками (а.с. 180-185
Т. 1), експерт експертної установи
встановив, що в даних правовідносинах
можливий лише один варіант розподілу
спірного житлового будинку з
прибудовами зазначений у (варіанті № 1).
Також зазначив, що для відповідності
двох окремих квартир, які утворюються в
процесі розподілу, вимогам державних
будівельних норм України, необхідно
перепланування окремих приміщень та
виконання трьох додаткових дверних
отворів в несучих стінах, що з огляду на
незадовільний технічний стан
означеного будинку можливо тільки
після обстеження будинку та розробки
проекту укріплення перекриття, стін та
елементів даху перед початком
перепланування спеціалізованою
проектною організацією, яка має
ліцензію на подібні проектні роботи.

Також, в судовому засіданні було
встановлено, що в ході виконання
судової будівельно-технічної
експертизи № 28/Буд. від 15 травня 2013 року
експертом було виявлено, що на
земельній ділянці будинковолодіння
АДРЕСА_1 знаходиться двоповерховий
будинок, який не внесений в технічний
паспорт на будинковолодіння по АДРЕСА_1
від 31 серпня 2009 року, тобто є самочинним
будівництвом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушенням будівельних норм і
правил.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа,
яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Ч. 4 ст. 376 ЦК України визначає, що
якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Оскільки в суді достовірно було
встановлено, що ОСОБА_6 здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, яка знаходилася у спільному
користуванні сторін, без згоди на те
ОСОБА_8, тому колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду про те, що таким чином було
порушено право останньої щодо
користування вказаної земельної
ділянки.

Так як, частина земельної ділянки,
на якій знаходиться самочинно
збудований будинок перейшла в
користування ОСОБА_8, тому суд першої
інстанції правильно визначив
зобов'язання відповідачу за первісним
позовом знести самочинно збудований
будинок, оскільки він унеможливить
використання вказаної земельної
ділянки позивачем за первісним позовом
ОСОБА_8.

Колегія суддів вважає також
правильним висновок суду в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про відновлення самочинно знесеного
гаража літ. «Б» та вбиральні літ. «Г»,
оскільки в судовому засіданні як в суді
першої так і в суді апеляційної
інстанції не було надано належних та
обгрунтованих доказів того, що дані
споруди самочинно знесла саме ОСОБА_6 і
вони не були зруйновані внаслідок
неналежного тримання з часом.

Висновок суду щодо відмови в
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_6 є правильним, а обґрунтування
апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо
компенсації понесених нею витрат на
утримання та ремонт спільного майна не
дають підстав визнати їх вмотивованими
та скасувати рішення суду в цій
частині.

Так, ст. 322 ЦК України встановлює
обов'язок власника утримувати майно, що
йому належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Оскільки майно, яке перебуває на
праві спільної часткової власності,
належить усім співвласникам, вони
зобов'язані нести витрати щодо
управління, утримання або збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів та інших обов'язкових платежів
та нести відповідальність за
зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним
майном, у межах своєї частки у праві
спільної часткової власності.

Участь кожного співвласника у
витратах на управління, утримання та
збереження спільного майна означає
необхідність несення витрат, які є
об'єктивно необхідними для підтримання
спільного майна у належному стані.

Кожен співвласник зобов'язаний
брати участь у витратах щодо утримання
майна, що є у спільній частковій
власності, незалежно від того, хто із
співвласників укладає правочин або
здійснює фактичні дії, спрямовані на
утримання спільного майна. Співвласник
або співвласники, які зробили
необхідні витрати на утримання майна,
мають право вимагати від іншого
співвласника або співвласників їх
відшкодування.

Судом було встановлено і з даною
обставиною погодилися сторони, що
ОСОБА_6 провела ремонт без згоди ОСОБА_8
і витратила на проведення ремонту
будівлі кошти в загальній сумі 165 223
грн. 20 коп..

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Під час судового розгляду Позивачем за
зустрічним позовом ОСОБА_6 не було
доведено доказами, що витрати, які вона
понесла на ремонт будинку є об'єктивно
необхідними для підтримання спільного
майна у належному стані. Аварійним
будинок по АДРЕСА_1 не визнавався,
необхідності в проведенні ремонтних
робіт для збереження будинку в
належному стані, саме в тих об'ємах, які
були виконані ОСОБА_6 в передбаченому
законом порядку не визначалася. Крім
того, судом першої інстанції та
колегією суддів не можуть бути визнані
роботи щодо прокладки каналізації,
цементної стяжки, покриття підлоги
лінолеуму, облицювання стін керамічною
плиткою, обклеювання стін шпалерами, як
такі, що необхідні для збереження
будинку в належному стані.

Колегія суддів вважає, що позивач по
первісному позову ОСОБА_8 частково
довела обгрунтованість своїх позовних
вимог, тому районним судом первісний
позов був законно задоволений
частково, реальний розподіл
будинковолодіння відбувся по єдиному
можливому варіанту розподілу,
запропонованого у висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
28/Буд. від 15 травня 2013 року, а відповідач
по первісному позову та позивач за
зустрічним - ОСОБА_6 не змогла надати
переконливих та належних доказів у
підтвердження своїх зустрічних
позовних вимог, які б давали змогу
задовольнити її позовні вимоги. Крім
того, предметом дослідження колегії
суддів були і доводи апеляційних скарг,
поданих сторонами щодо незаконності
рішення суду, однак обгрунтованих
мотивів, які б давали змогу для зміни чи
скасування рішення суду приведено в
апеляційних скаргах не було, тому
колегія суддів вважає можливим
залишити рішення суду в силі та визнати
його законним і таким, що ґрунтується
на нормах чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8
- ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 листопада 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6,
третя особа: Черкаська міська рада про
зобов'язання знести самочинно
збудований житловий будинок,
зобов'язання відновити самочинно
знесені споруди, виділення 1/2 частини
домоволодіння з надвірними спорудами
та 1/2 частини земельної ділянки та за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8
про стягнення коштів на утримання та
ремонт спільного майна залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :