Справа № 742/6288/13-ц Провадження №
22-ц/795/797/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Кантур А. М. Доповідач - Бечко Є. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка
Є.М.,суддів:Шевченка В.М., Хромець
Н.С.,при секретарі:Мартиновій А.В.,за
участю:представника апелянта ОСОБА_5,
представника позивача Трепаченка А.М.,

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_7 на заочне
рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 24
грудня 2013 року по справі за позовом
Комунального підприємства
«Прилукитепловодопостачання»
Прилуцької міської ради Чернігівської
області до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,

в с т а н о в и в:

В грудні 2013 року КП
«Прилукитепловодопостачання»
звернулося до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_7 заборгованості по
сплаті за житлово-комунальні послуги в
сумі 39341 грн. 84 коп. та судових витрат.

Свої позовні вимоги представник
позивача мотивував тим, що ОСОБА_7
отримує комунальні послуги, зокрема
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної води та
водовідведення в нежитлове приміщення
за адресою: АДРЕСА_1, що належить їй на
праві приватної власності.
Відповідачка не оплачує надані їй
послуги та станом на 22 серпня 2013 року за
нею виникла заборгованість в сумі 39341
грн. 84 коп.

Заочним рішенням Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 24 грудня 2013 року задоволено
позов КП
«Прилукитепловодопостачання»,
стягнуто з ОСОБА_7 39341 грн. 84 коп.
заборгованості за комунальні послуги,
а також 393 грн. 42 коп. витрат по судовому
збору.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_7 звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просила рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову повністю, а також просила
застосувати позовну давність до вимог
КП «Прилуки-тепловодопостачання».

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що рішення суду винесено з
порушенням норм процесуального
законодавства, зокрема невірно
визначена підсудність справи. Також
апелянт зазначає, що порушено й
матеріальне право, зокрема вона не
підписувала договір з позивачем на
надання послуг теплопостачання, а у
вказаному нежитловому приміщенні, в
якому ці послуги зі слів позивача
надавались та споживались, відсутні
навіть труби для його опалення,
відповідачка не підписувала також
договір про надання послуг з
водовідведення. Крім того, апелянт
наполягає, що комунальні послуги має
сплачувати орендар, на підставі
самостійно укладеного договору з
організаціями, які надають такі
послуги, вказує, що дане приміщення
передала в оренду ТОВ «Прифарм» з 2009
року по 2013 року (період, за який позивач
просить стягнути заборгованість) і
приміщення знаходилось в оренді, що
підтверджується договорами від 01 січня
2009 року та від 29 грудня 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи та
матеріали господарської справи № 19/59
за 2009 рік та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду скасуванню.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги КП
«Прилукитепловодопостачання» суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачкою надані позивачем
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної води та
водовідведення не оплачуються та в
силу п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний сплачувати
житлово-комунальні послуги у строки
встановлені договором або законом.

З таким висновком суду не може
погодитись колегія суддів
апеляційного суду Чернігівської
області.

Судом встановлено, що за будинком
АДРЕСА_1 існує заборгованість з
теплопостачання та водовідведення за
період з 01.01.2009 року по 22.08.2013 року в сумі
69341 грн. 84 коп. (а.с.5-8). Власником даного
будинку є ОСОБА_7 (а.с.67).

Відповідно до ст.322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», порядок
надання житлово-комунальних послуг, їх
якісні та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства. Перелік
житлово-комунальних послуг, що
надаються споживачу, залежить від
рівня благоустрою відповідного
будинку (споруди).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно з п.7 «Правил користування
приміщеннями житлових будинків»,
затверджених Постановою КМУ № 45 від 24
січня 2006 року «Про внесення змін до
постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року
№ 572», власник та наймач квартири
зобов'язаний оплачувати надані
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п.14 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992
року плата за використовування
теплової та електричної енергії, газу
та водопостачання і каналізацію та
інші послуги власниками квартир,
наймачами, орендарями вноситься за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

З копії договору купівлі-продажу від 07
листопада 2006 року вбачається, що ОСОБА_7
купила нежиле приміщення з підвалом
загальною площею 688,4 кв.м. (а.с.66).

Також з матеріалів справи вбачається,
що 16 червня 2009 року Господарський суд
Чернігівської області виніс рішення
про стягнення з ТОВ ФФ «Прифарм» на
користь КП
«Прилукитепловодопостачання»
заборгованість за поставлену теплову
енергію в сумі 635 грн. 48 коп. на
опалювану площу 4,7 кв.м (враховуючи
зменшення позовних вимог).

В рішенні зазначено та не потребує
додаткового доказування, що між
позивачем та ТОВ ФФ «Прифарм» існує
договір про постачання теплової
енергії, а в додатку №1 до договору
зазначено, що теплова енергія
постачається на адресу АДРЕСА_1,
опалювальна площа 189,5 кв.м,

З матеріалів справи №19/59
господарського суду Чернігівської
області вбачається, що ОСОБА_7 згідно
договору купівлі-продажу від 10
листопада 2006 року продала частину
куплених приміщень ВАТ «АКБ «Престиж»,
що на даний час перейменовано в ВАТ
«ЕрстеБанк», загалом банком придбано
саме нежилі приміщення опалюваною
площею 184,8 кв.м. (а.с.70 справа №19/59 2009
року господарського суду
Чернігівської області).

З 01 січня 2009 року іншу частину
приміщення площею 92,2 кв.м. ОСОБА_7
передала в оренду ТОВ ФФ «Прифарм» на
два роки (а.с.25-26). В подальшому договір
оренди житлового приміщення площею 98,5
кв.м. повторно уклався 29 грудня 2011 року,
також на два роки до 22 грудня 2014 року
(а.с.50-51).

Копією договору про постачання
теплової енергії від 16 лютого 2004 року
укладеного між КП
«Прилукитепловодопостачання» та ТОВ
ФФ «Прифарм» та копією додатку до
даного договору вбачається, що
опалювана площа буд.АДРЕСА_1 складає 189,5
кв.м.

Між ПАТ «ЕрстеБанк» та КП
«Прилукитепловодопостачання»
укладено договір про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення від 01 березня 2011 року,
проте позивачем не вказано та
незрозуміло, якою залишається
опалювана площа даного приміщення, а в
подальшому банк встановив автономне
опалення.

Згідно з вимогами статей 10 та 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.
Крім того, відповідно до ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Дослідивши всі надані матеріали справи
неможливо встановити, яка саме
опалювальна площа залишилась у
власності ОСОБА_7, оскільки позивач не
надав даних про її розміри,
представником позивачем не зазначено
по яким тарифам він нараховував оплату
послуг, оскільки нежилі приміщення
продані ПАТ «ЕрстеБанк», а у власності
відповідача залишається частина
нежилого приміщення та підвальне
приміщення, не надано доказів щодо
факту надання послуг саме ОСОБА_7,
доводи ж відповідача, що її приміщення
не опалюється не спростовані доводами
представника позивача.

Тобто, матеріалами даної справи не
підтверджено боргу ОСОБА_7, з
додержанням вимог ст.60 ЦПК України.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи спростовують висновки
місцевого суду, а з матеріалів справи
вбачається, що наявні підстави для
скасування судового рішення,
передбачені ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.п. 2,4, 313, 316,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Заочне рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 24 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову Комунального
підприємства
«Прилукитепло-водопостачання»
Прилуцької міської ради Чернігівської
області до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: