Справа № 424/6700/13-ц
Провадження №2/424/207/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року

Ровеньківський міський суд Луганської
області

у складі:

головуючий суддя: Ібадова Н.П.

при секретарі Бурлака О.В.

за участю прокурора Бондар О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Ровеньки
Луганської області цивільну справу за
позовною заявою служби у справах дітей
Ровеньківського міськвиконкому до
відповідача ОСОБА_1, третя особа
виконком Пролетарської селищної ради,
про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Служба у справах дітей Ровеньківського
міськвиконкому звернулась до суду
28.10.2013р. з позовною заявою, в якій
просить позбавити відповідачку
батьківських прав відносно її
малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що відповідачка не виконує
своїх батьківських обов'язків щодо
свого малолітнього сина, оскільки
дитина проживає у незадовільних умовах
(в домі холодно та брудно, відсутні
продукти харчування та чисті дитячі
речі) і її перебування з матір'ю
загрожує здоров'ю та безпеці дитини.
Відповідачка зловживає спиртними
напоями, негативно характеризується за
місцем проживання, не працює та веде
аморальний спосіб життя.

На підтвердження обставин позову
позивачем надано суду копії свідоцтва
про народження дитини - ОСОБА_2, акту про
вилучення дитини з сім'ї, повідомлення
Пролетарської селищної ради про
вилучення дитини, акту обстеження умов
проживання та виховання дитини,
рішення виконкому Пролетарської
селищної міської ради про вилучення
дитини з сім'ї, характеристики на
відповідачку, заяви відповідачки на
ім'я начальника служби с правах дітей,
рішення Ровеньківського міського суду
від 05.11.2012р.

Відповідачка позовні вимоги не визнала
в повному обсязі та надала суду
письмові заперечення, в яких зазначила,
що від виконання батьківських
обов'язків не ухиляється, свою дитину
дуже любить і піклується про нього. На
теперішній час батько сина визнав своє
батьківство і вони разом роблять
ремонт у його будинку, де проживатимуть
всі разом. Також відповідачка
зазначила, що пройшла курс лікування
від алкоголізму і більше не вживає
спиртних напоїв, а займається
налагодженням побуту сім'ї. На
підтвердження заперечень відповідачка
надала суду копії нового свідоцтва про
народження дитини та довідку з
медичного центру.

У судовому засіданні представники
позивача пояснила, що дитина мешкала в
жахливих умовах. Позбавлення
батьківських прав - є крайньою мірою.
Матері давався шанс для того, щоб вона
змінила спосіб свого життя. Вона не
приймала дій щодо повернення дитини до
родини. Вона була позбавлена
батьківських прав відносно своєї
старшої дитини, вона не відвідувала її.
Жодних дій вона не вчинила. На
теперішній час вона зарекомендувала
себе, як безвідповідальна матір. Дитина
мешкала в жахливих умовах. Свідки з
Центру неодноразово відвідували сім'ю,
просили її кинути пиячити. Дитина була
вилучена з родини за рішенням
Пролетарської селищної ради.

Відповідачка у судовому засіданні
пояснила, що у неї забрали дитину. На
теперішній час вона виправилась, вона
не п'є, у неї є довідка, що вона
лікувалась. Дитину забрали, оскільки
вона була у нетверезому стані, у
дитинки було, що їсти, були чисті речі.
Там були здивовані, чому вилучили
дитину. Вона мала намір бачитись з
дитиною, але їй не дозволяла Служба у
справах дітей. На теперішній час дитині
один рік чотири місяці і вона проживає
з нею. Просила не позбавляти її
батьківських прав.

Представник третьої особи Титова Н.С.
пояснила, що цю родину вона знає давно.
Дитину вона не залишала, вона завжди її
брала з собою. Завжди виникали сварки з
співмешканцем, він її не міг знайти. Він
відвозив її до с. Мечетка, оскільки
вважав, що вона буде продовжувати
пиячити. Коли вилучали дитину з родини,
дитина була в ліжку, на ньому був синець
та забиття, відповідач сказала, що
дитину вдарив батько. Проте батько
дитини був тверезий і пояснив, що
дитина впала з ліжка. ОСОБА_1 була в
нетверезому стані, на стільці стояла
пляшка горілки та шматочки сала. Коли
вони відвідували родину, ОСОБА_1
наводила порядок у будинку, проте
завжди це перевіряти неможливо.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні
пояснила, що вона є соціальним
робітником, вона відвідувала сім'ю
відповідачки, вдома було чисто,
прибрано. Перший раз вона була в січні,
лютому та березні 2014 року, конкретно
після 8 березня. Вона прийшла за
адресою: АДРЕСА_1. На момент
відвідування сім'ї, матір перебувала
разом зі своєю дитиною вдома. Санітарні
умови задовільні, в будинку чисто,
дитина була здорова. Були продукти
харчування, є одяг та взуття для дитини.
Є ліжко дитини. Мама була в нормальному
стані, запах алкоголю був відсутній.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні
пояснив, що він є дільничним
інспектором міліції в смт.
Пролетарський в цілому. Працює на
території шість років. Відповідачка
зловживала спиртними напоями зі своїм
співмешканцем. Зі слів її батька,
відповідачка проживає з дитиною, стала
на шлях виправлення. Перевірку давно не
проводив, через бракування часу.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні
пояснила, що відповідач є її невісткою.
Вона прийшла до суду для захисту
ОСОБА_1. Вона виправилась, вона гарна
матір та господарка, вона зараз не п'є,
дитина завжди була нагодована, чиста.
Просила не забирати у неї дитину. До
жовтня місяця у ОСОБА_1 були певні
проблеми, і вони звернулись до Служби у
справах дітей для проведення роботи з
відповідачкою, щоб вона виправилась,
проте забирати дитину вона не просила.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
пояснив, що він є співмешканцем
відповідачки. Відносини між ними з
відповідачкою нормальні. До дитини
вона відноситься добре, були моменти,
коли вона випивала, проте це пройшло,
умов антисанітарії не було, це було
зроблено спеціально. Йому не давали
дозволу бачитись з дитиною, як батьку
дитини. Олеся виправилась, вона не п'є,
гарна господарка. Це також можуть
підтвердити сусіди, вона з ними в
нормальних стосунках. Аліменти він не
платить, разом не живуть тимчасово,
оскільки ведеться ремонт. Він разом з
відповідачкою випивав за його
ініціативою. Він не вважає, що з його
вини вона почала пити. Відповідачка на
теперішній час виправилась.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, представників третіх
осіб, прокурора, свідків, дослідивши
матеріали справи та оцінивши надані
сторонами докази судом встановлені
наступні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

Відповідачка і ОСОБА_7, є батьками
малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 При
цьому батьківство ОСОБА_7 щодо
малолітнього сина ОСОБА_2 визнано
04.02.2014р.. До цього часу відомості про
батька дитини були записані відповідно
до ч.1 ст.135 СК, що підтверджується
копіями свідоцтв про народження дитини
від 24.09.2012р. (а.с.4) та від 04.02.2014р. (а.с.43).

21.10.2013р. комісією у складі секретаря
виконкому Пролетарської селищної ради
Луганської області, спеціалісту по
соціальній роботі ЦСДДМ, дільничого
інспектора міліції, фельдшеру селища
проведено обстеження умов проживання і
виховання малолітнього ОСОБА_2 в сім'ї
відповідачки. Комісією було
встановлено, що сім'я проживає в
будинку з трьох кімнат, з яких жилими є
лише дві. Умови проживання
незадовільні, в будинку холодно та
брудно, відсутні продукти харчування і
чисті дитячі речі. Мати дитини
перебуває у нетверезому стані.
Внаслідок цього було складено
відповідний акт (а.с.7).

Того ж дня Пролетарська селищна рада м.
Ровеньки Луганської області ухвалила
рішення №39 про негайне вилучення
малолітнього ОСОБА_2 з сім'ї
відповідачки (а.с.9).

Того ж дня, 21.10.2013р., дільничним
інспектором Ровеньківського МВ УМВС
України ОСОБА_5 в Луганській області
спільно з секретарем виконкому
Пролетарської селищної ради Титовою
Н.С. складено акт про вилучення
малолітнього ОСОБА_2 з сім'ї
відповідачки та направлення дитини до
дитячого відділення вірусних інфекцій
м. Ровеньки (а.с.5).

23.10.2013р. відповідачка звернулась до
начальника служби у справах дітей
виконкому Ровеньківської міської ради
Луганської області з письмовою заявою
з вимогою про надання дозволу на
відвідування її сина у лікарні або
поясненням причин відмови у наданні
такого дозволу. Також в заяві
відповідачка зазначила, що дуже любить
свого сина, піклується і хвилюється за
нього (а.с.10).

Секретарем Пролетарської селищної
ради м. Ровеньки Луганської області
надано громадську характеристику №383
від 23.10.2013р. особистості відповідачки,
відповідно до якої відповідачка за час
проживання у селищі зарекомендували
себе з негативної сторони, ніде не
працює, вживає спиртні напої, веде
аморальний спосіб життя та ухиляється
від виконання батьківських обов'язків
щодо свого сина ОСОБА_2 (а.с.8).

Окрім малолітнього ОСОБА_2 у
відповідачки ще є донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно якої
відповідачка рішенням Ровеньківського
міського суду Луганської області від
05.11.2012р. позбавлена батьківських прав
(а.с.12). До теперішнього часу свої
батьківські права щодо доньки
відповідачка не поновила.

На теперішній час малолітній ОСОБА_2
проживає разом з відповідачкою та
своїм батьком ОСОБА_7. Натомість ОСОБА_7
тимчасово проживає окремо, оскільки
робить в будинку ремонт. За місцем
перебування малолітнього ОСОБА_2 разом
з матір'ю побутові умови добрі, в
будинку прибрано та є все необхідне для
забезпечення життя дитини. Зазначені
обставини встановлені з пояснень
свідків.

Натомість рішенням №3083/1 від 30.10.2013р.
виконавчим комітетом Ровеньківської
міської ради Луганської області
затверджений висновок органу опіки та
піклування, відповідно до якого
визнано доцільним позбавлення
батьківських прав відповідачки
відносно її малолітнього сина ОСОБА_2.

За таких обставин служба у справах
дітей виконкому Ровеньківської
міської ради звернулась до суду з
зазначеним позовом.

Таким чином, спір виник з сімейних
правовідносин з приводу виконання
батьками своїх батьківських
обов'язків, що регулюється Сімейним
кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції ООН про
права дитини від 20 листопада 1989 року,
яка ратифікована Постановою Верховної
Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року
та набула чинності для України 27
вересня 1991 року, держава забезпечує те,
щоб дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Статтею 150 СК передбачено, що батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини, піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя, поважати
дитину та інше. Частиною 1 ст.152 СК
передбачено, що право дитини на належне
батьківське виховання забезпечується
системою державного контролю, що
встановлена законом.

Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК передбачено, що
мати може бути позбавлена судом
батьківських прав, якщо вона
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як зазначено у позові, то підставою
позбавлення відповідачки батьківських
прав щодо її малолітнього сина є саме
ухилення від виконання батьківських
обов'язків. Разом з тим, суд зауважує, що
факт ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків підлягає
доказуванню в судовому засіданні на
загальних підставах. Відповідно до
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, що містяться у п.16 постанови №3
від 30.03.2007р. «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Пунктом 15 цієї постанови Пленуму ВСУ
передбачено, що позбавлення
батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків.

В судовому засіданні встановлено, що
дійсно на момент здійснення вилучення
дитини з сім'ї відповідачки, на
підставі того що її життю та здоров'ю
загрожувала небезпека, що мало місце
21.10.2013р. в будинку, де проживала дитина,
не забезпечені належним чином
відповідні соціально-побутові умови,
оскільки в будинку було холодно та
брудно, відсутні продукти харчування, а
відповідачка перебувала у нетверезому
стані. Сама відповідачка за місцем
проживання характеризується
негативно, бо ніде не працює, веде
аморальний спосіб життя, часто
збирається вдома з друзями (а.с.8). Проте
зазначені обставини не свідчать про
ухилення відповідачки від виконання
своїх батьківських обов'язків, а можуть
розцінюватись лише як неналежне
виконання нею своїх батьківських
обов'язків щодо свого сина ОСОБА_2, що у
свою чергу може бути підставою для
притягнення такої особи до
адміністративної чи кримінальної
відповідальності.

Та обставина, що відповідачка вже
позбавлена батьківських прав стосовно
своєї доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
підставі рішення суду від 05.11.2012р., і до
теперішнього часу не поновила своїх
батьківських прав також не свідчить
про ухилення нею від виконання її
батьківських обов'язків щодо
малолітнього сина ОСОБА_2.

Крім того, з пояснень допитаних судом
свідків, зокрема ОСОБА_7, який визнав
своє батьківство щодо малолітнього
ОСОБА_2, вбачається, що на теперішній
час дитина забезпечується
батьківським піклуванням з боку як
матері так і батька, які забрали її та
проживають усі разом у будинку ОСОБА_7.
Відповідачка і ОСОБА_7 стали жити разом
і займаються забезпечення благоустрою
житла та сімейного побуту.
Відповідачка ж у свою чергу пройшла
курс лікування від алкогольної
залежності і на теперішній час не
вживає спиртних напоїв.

Поясненнями свідків та обставинами
справи підтверджується також і та
обставина, що відповідачка не байдуже
відноситься до дитини, оскільки після
вилучення дитини з сім'ї, відповідачка
зверталась до служби захисту дітей з
вимогами про повернення дитини,
відвідувала дитину у лікарні і забрала
сина з лікарні.

Не погоджується суд і з наданим
виконкомом Ровеньківської міської
ради висновком органу опіки та
піклування, яким визнано доцільним
позбавити відповідачку батьківських
прав стосовно її малолітнього сина
ОСОБА_2, оскільки він є недостатньо
обґрунтованим, бо не обґрунтовує в чому
полягає забезпечення інтересів дитини
у разі позбавлення матері батьківських
прав.

За таких обставин факт ухилення
відповідачки від виконання нею своїх
батьківських обов'язків щодо
малолітнього сина ОСОБА_2 не доведений
під час розгляду справи судом, а тому
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Враховуючи, що позивач звільнений від
сплати судового збору, то судові
витрати по справі слід віднести на
рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.7, 10, 60, 209, 212-215, 218, 294, 367
Цивільно-процесуального кодексу
України, ст.164, 165 Сімейного кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Служби у
справах дітей Ровеньківського
міськвиконкому відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Н.П. Ібадова

21.03.2014