Справа №464/333/14-ц
пр.№ 2/464/452/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2014 року суддя Сихівського
районного суду м. Львова Борачок М.В.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Страхової компанії «Провіта»
про стягнення суми страхового
відшкодування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом, в якому просить визнати подію,
що мала місце 15 березня 2013 року
страховим випадком відповідно до
полісу №АВ/6075918 у Страховій компанії
«Провіта» та Закону; стягнути із
Страхової компанії «Провіта» на його
користь суму страхового відшкодування
в розмірі 16753,32грн.

Як вбачається з матеріалів цивільного
позову, 15.03.2013 року сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортних засобів марки «Шкода»,
д.н.з.НОМЕР_2 під керуванням позивача
ОСОБА_1 та марки «Вольцваген», д.н.з.
НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2
19.07.2012 року між ОСОБА_2 та страховою
компанією «Провіта» було укладено
договір страхування транспортного
засобу. Дані правовідносини
регулюються Законом України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та Законом України «Про
страхування». В позовній заяві позивач
посилається на те, що спірні
правовідносини підпадають під дію
Закону України «Про захист прав
споживачів», вважає, що відповідачем
порушено його законні права як
споживача послуг, а тому даний позов
згідно ч.5 ст.110 ЦПК України може
пред'являтися також за зареєстрованим
місцем проживання чи перебування
споживача, тобто його місцем
проживання.

Щодо поширення норм Закону України
«Про захист прав споживачів» на
правовідносини, що регулюються Законом
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та Законом України «Про
страхування», то слід зазначити
наступне.

Закон України «Про захист прав
споживачів» регулює відносини, які
виникають між споживачами і
виробниками, виконавцями, продавцями
під час продажу товарів (виконанні
робіт, наданні послуг), встановлює
права споживачів на придбання товарів
(робіт, послуг) належної якості та
безпечних для життя і здоров'я, а також
визначає механізм захисту та основи
реалізації державної політики.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів. У ст. 4
цього Закону зазначено, що предметом
договору страхування можуть бути
майнові інтереси, що не суперечать
закону, і пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням майном
(майнове страхування).

У відповідності до ст.5 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Метою страхування при укладенні
договору майнового страхування є
погашення за рахунок страховика ризику
майнової відповідальності перед
іншими особами чи ризику виникнення
інших збитків у результаті страхового
випадку.

Аналіз наведених норм свідчить, що
відносини, які виникають з майнового
страхування, не підпадають під предмет
регулювання Закону України «Про захист
прав споживачів» і положення цього
Закону не застосовуються до відносин
майнового страхування.

Відповідно до ч.ст.109 ЦПК України позови
до юридичних осіб пред'являються в суд
за їх місцезнаходженням.

Стаття 115 ЦПК України передбачає, що
якщо суддя вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі,
встановить, що справа не підсудна цьому
суду, заява повертається позивачеві
для подання до належного суду.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, відповідач знаходиться за
адресою м.Київ, вул.Івана Дубового, 18,
тобто поза межами територіальної
підсудності Сихівського районного
суду м.Львова.

Враховуючи наведене, оскільки позов
ОСОБА_1 до Страхової компанії «Провіта»
про стягнення суми страхового
відшкодування не підсудний
Сихівському районному суду м.Львова, то
такий слід повернути позивачу для
подачі до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись
ч.2 ст.109, ст.ст.110, 115 ЦПК України, -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до Страхової
компанії «Провіта» про стягнення суми
страхового відшкодування повернути
позивачу, роз'яснивши йому, що для
вирішення даного спору потрібно
звернутися до суду за
місцезнаходженням відповідача.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Борачок М.В.