АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/2918/2014
інстанції: Чередніченко Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Соколової В.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на
заочне рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 1 липня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що йому та ОСОБА_2 на
праві власності належить по 1/2 частині
житлового будинку з відповідними
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 від 1 жовтня 2007 року житловий
будинок було поділено в натурі між
співвласниками, проте, не вирішено
питання щодо встановлення порядку
користування земельною ділянкою, на
якій розташований вказаний будинок.
Позивач зазначав, що між
співвласниками склався фактичний
порядок користування зазначеним
будинком та земельною ділянкою, а тому
просив встановити порядок
користування земельною ділянкою до вже
визначеного її фактичного
користування з урахуванням існуючого
паркану.

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 1 липня 2013
року позов ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1, який
фактично склався між співвласниками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з урахуванням
існуючого паркану, встановленого на
вказаній земельній ділянці та
рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 1 жовтня 2007 року щодо
поділу житлового будинку та
господарських будівель. Виділено
ОСОБА_1 у користування земельну ділянку
площею 1029 кв. м. (з урахуванням площі під
будівлями та спорудами). Виділено
ОСОБА_2 у користування земельну ділянку
площею 593,6 кв. м. (з урахуванням площі
під будівлями та спорудами). Лінії
розподілу ділянок проходять: з точки "1",
що розташована на 0,31 м від рогу
господарської будівлі від літ. "Б" по
стіні будівлі в точку "2" - 4,40 м; з точки "2"
по стіні господарської прибудови під
літ. "B"в точку "3" - 0,44 м; з точки "3" вздовж
стіни в точку "4" - 3,72 м; з точки "4" вздовж
існуючого паркану в точку "5" - 7,19 м; з
точки "5" під кутом 90 градусів до стіни
будинку під літ. "A" в точку ":" - 1,23 м; з
точки "6" по стіні будинку в точку "7" - 0,63
м; з точки "7" по лінії розподілу будинку
в точку "8"; з точки "8" вздовж стіни
будинку в точку "9" - 0,34 м; з точки "9" по
існуючому паркану в точку "10" - 2,76 м; з
точки "10" по існуючому паркану в точку
"11" - 1,16 м; з точки "11" по існуючому
паркану в точку "12" - 9,98 м; з точки "12" по
існуючому паркану в точку "13" - 2,07 м; з
точки "13" по існуючому паркану в точку
"14" - 2,11 + 4,12 = 6,23 м; з точки "14" по існуючому
паркану в точку "15" - 4,31 м; з точки "15" по
існуючому паркану в точку "16" - 6,20 м; з
точки "16" по існуючому паркану в точку
"17" - 8 м; з точки "17" по існуючому паркану
в точку "18" - 6,08 м; з точки "18" по існуючому
паркану в точку "19" - 13,06 м; з точки "19" по
існуючому паркану в точку "20" - 6,47 м; з
точки "20" по існуючому паркану в точку
"21" - 3 м; з точки "21" по існуючому паркану
в точку "22" - 5,96 м; точка "22" розподіляє
праву межу земельної ділянки на
частини 5,98 м + 21,62 м ліворуч та 20,68 м + 19,01
м + 11,41 м + 8,46 м + 9,96 м + 5,47 м + 6,6 м праворуч.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 2 серпня 2013 року заяву
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 1 липня 2013 року залишено без
задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить заочне
рішення суду першої інстанції в
частині встановлення меж земельних
ділянок сторін з урахуванням ДБН та
часток сторін у власності на житловий
будинок та господарські споруди
змінити, а саме: позивачу відвести у
користування земельну ділянку
загальною площею 733,9 кв. м., а
відповідачу - земельну ділянку
загальною площею 888,7 кв. м.. Скаржник
зазначає, що рішенням суду першої
інстанції встановлено порядок
користування спірною земельною
ділянкою, яким позивачу виділено у
користування значно більшу за площею
земельну ділянку - 1029 кв. м., що дорівнює
63,42 %, а відповідачу - 593,6 кв. м. (36,58 %),
однак такий порядок користування
земельною ділянкою значно обмежує її
права, як іншого співвласника, оскільки
не відповідає її частці у праві
власності на житловий будинок; судом не
застосовано до спірних правовідносин
положення ч. 4 ст. 120 ЗК України; також
судом не було застосовано Державні
будівельні норми (п. 3.25 ДБН 360-92) при
визначенні меж користування земельних
ділянок та місця розташування
парканів, що призвело до порушення прав
та інтересів позивача; суд дійшов
помилкового висновку про те, що між
сторонами склався фактичний порядок
користування спірною земельною
ділянкою; також судом було допущено
порушення норм процесуального права.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в суді
апеляційної інстанції підтримав
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, вважала, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від 10
січня 1985 року ОСОБА_1 належить Ѕ частина
будинку АДРЕСА_1 з відповідними
господарськими будівлями та спорудами.
Іншим співвласником Ѕ частини будинку
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
від 2 вересня 1998 року є ОСОБА_2

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 1 жовтня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ в натурі житлового будинку
поділено в натурі житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Виділено в натурі ОСОБА_1 у вказаному
житловому будинку квартиру № 2,
загальною площею 82,9 кв. м., з яких 55,1 кв.
м. житлової площі, що складається з
веранди 2-11 площею 8,8 кв. м., коридору 2-1
площею 6 кв. м., кухні 2-2 площею 8,5 кв. м.,
жилої кімнати 2-3 площею 28,1 кв. м., жилої
кімнати 2-4 площею 17,6 кв. м., жилої
кімнати 2-5 площею 9,4 кв. м., котельні 2-6
площею 4,5 кв. м., а також вбиральню "З"
площею 1,07 кв. м. та сарай "Ж" площею 2 кв.
м. Виділено в натурі ОСОБА_2 у вказаному
житловому будинку квартиру № 1
загальною площею 52,4 кв. м., з яких 29,1 кв.
м. житлової площі, що складається з
веранди 1-1 площею 7,4 кв. м., кухні 1-1
площею 11,3 кв. м., котельні 1-2 площею 2,7 кв.
м., житлової кімнати 1-3 площею 18,2 кв. м.,
житлової кімнати 1-4 площею 10,9 кв. м. та
ванної 1-5 площею 1,9 кв. м., а також
прибудову літ. "а1" площею 19 кв. м.,
прибудову літ. "б" площею 5 кв. м., сарай
літ. "В" площею 4,2 кв. м., сарай літ. "Е"
площею 5,6 кв. м. та гараж літ. "Г" площею
17,9 кв. м.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
8750/12-43 від 13 червня 2013 року технічно
можливо встановити порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, який фактично склався між
співвласниками з урахуванням
існуючого паркану, встановленого на
вказаній земельній ділянці та рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва
від 1 жовтня 2007 року щодо поділу
житлового будинку та господарських
будівель, про що зазначено у
дослідницькій частині висновку та на
схемі додатку № 1 до висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив із висновку
будівельно-технічної експертизи №
8750/12-43 від 13 червня 2013 року, яким
запропоновано можливий варіант поділу
земельної ділянки відповідно до
фактичного порядку користування
земельною ділянкою між співвласниками
з урахуванням існуючого паркану та
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 1 жовтня 2007 року про поділ
житлового будинку та господарських
будівель. При цьому суд першої
інстанції виходив із того, що такий
порядок користування не суперечить
вимогам закону.

Проте з такими висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Згідно зі статтею 377 ЦК України до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Відповідно до частини першої статті 86
ЗК України земельна ділянка може
знаходитись у спільній власності з
визначенням частки кожного з учасників
спільної власності (спільна часткова
власність) або без визначення часток
учасників спільної власності (спільна
сумісна власність).

Згідно до ст. 88 ЗК України володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, що перебуває у
спільній частковій власності,
здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку. Учасник спільної часткової
власності на земельну ділянку має
право на отримання в його володіння,
користування частини спільної
земельної ділянки, що відповідає
розміру належної йому частки.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України
передбачено, що у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду кількома особами право на
земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", виходячи з того, що
порядок користування спільною
земельною ділянкою, у тому числі тією,
на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та споруди,
визначається насамперед їхньою угодою
залежно від розміру їхніх часток у
спільній власності на будинок, суд
відповідно до статті 88 ЗК України бере
до уваги цю угоду при вирішенні спорів
як між ними самими, так і за участю осіб,
котрі пізніше придбали відповідну
частку в спільній власності на землю
або на жилий будинок і для яких
зазначена угода також є обов'язковою.
Це правило стосується тих випадків,
коли жилий будинок було поділено в
натурі. Суд може не визнати угоду про
порядок користування земельною
ділянкою, коли дійде висновку, що угода
явно ущемлює законні права когось зі
співвласників, позбавляє його
можливості належно користуватися
своєю частиною будинку, фактично
виключає його з числа користувачів
спільної земельної ділянки, суперечить
архітектурно-будівельним, санітарним
чи протипожежним правилам. Якщо до
вирішення судом спору між
співвласниками жилого будинку розмір
часток у спільній власності на
земельну ділянку, на якій розташовані
будинок, господарські будівлі та
споруди, не визначався або вона
перебувала у користуванні
співвласників і ними не було досягнуто
угоди про порядок користування нею,
суду при визначенні частини спільної
ділянки, право на користування якою має
позивач (позивачі), слід виходити з
розміру його (їх) частки у вартості
будинку, господарських будівель та
споруд на час перетворення спільної
сумісної власності на спільну часткову
чи на час виникнення останньої.

Як роз'яснено у пункті 25 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ", у справах про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою сторони зобов'язані надавати
суду: документи про надання її для
будівництва та обслуговування
житлового будинку й господарських
будівель та споруд; план земельної
ділянки, відведеної в натурі (на
місцевості); план цієї ділянки із
зазначенням її частин, що перебувають у
фактичному користуванні кожного із
співвласників житлового будинку, а
також розташованих на ній будівель,
плодоягідних насаджень;
правовстановлюючі документи на
будинок із зазначенням розміру часток
кожного із співвласників; угоду чи
рішення суду про поділ будинку в натурі
або визначення порядку користування
ним і угоду про порядок користування
земельною ділянкою, якщо вона мала
місце.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
8750/12-43 від 13 червня 2013 року, експертом
було запропоновано співвласникам
домоволодіння варіант користування
земельною ділянкою, виходячи із
порядку, який фактично склався між
співвласниками з урахуванням
існуючого паркану; рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 1 жовтня 2007 року про поділ в натурі
житлового будинку та господарських
будівель, та площі земельної ділянки у
розмірі 1622,6 кв.м.

Разом з тим, матеріали справи не
містять доказів того, що земельна
ділянка такою площею перебуває у
законному користуванні співвласників
будинку АДРЕСА_1, будь-яких допустимих
доказів щодо правомірності
користування земельною ділянкою
площею 1622,6 кв.м., визначення меж
земельної ділянки такою площею в
натурі позивач на виконання приписів ч.
3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України суду не
надав.

Будь-яких доказів того, що між
сторонами мала місце угода про порядок
користування спірною земельної
ділянкою матеріали справи також не
містятіь.

Та обставина, що позивачем у справі у
певному місці встановлений паркан не
свідчить про наявність між сторонами
відповідної угоди про порядок
користування спірною земельною
ділянкою.

Крім того, зі змісту рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 1 жовтня 2007 року вбачається, що
позивачу було виділено в натурі
частину житлового будинку та
господарських будівель і споруд
загальною площею 85,97 кв. м., що у
відсотковому складає 42,53% частин
житлового будинку та господарських
будівель і споруд, а відповідачці - 104,1
кв. м. (54,77%) відповідно, при цьому
запропонованим експертом варіантом
визначення порядку користування
суттєво ущемлюються права ОСОБА_2,
оскільки їй пропонується надати в
користування земельну ділянку площею
лише 593,60 кв.м. (36,58% загальної площі
земельної ділянки), яка значно менша
ніж їй повинна належати.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що визначений судом варіант
порядку користування спірною
земельною ділянкою не міг бути обраний.

За таких обставин судом ухвалено
рішення про задоволення позову через
неправильне застосування норм
матеріального права, що відповідно до
ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення й ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 1 липня 2013
року скасувати і ухвалити нове рішення
наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
В.В. Соколова

Л.Д.Поливач