АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/270/14-ц 22-ц/774/1019/К/14
Справа №212/270/14-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц7741019К14
Категорія № 27(4)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі згідно із
вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без
фіксації судового засідання
технічними засобами, без участі всіх
осіб, які беруть участь у справі,
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Тернівського районного суду м.Кривого
Рогу від 03 березня 2014 року по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "ПриватБанк" (надалі - Банк)
звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 09 серпня 2006 року між
відповідачем ОСОБА_2 та Банком було
укладено договір № DNH4KP82830410, відповідно
до умов якого відповідач отримала
кредит у розмірі 2398 гривень 50 копійок
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором у відповідача
перед Банком утворилася
заборгованість, яка станом на 14 березня
2013 року становить 28097 гривень 84 копійки,
яка складається з наступного:2340,13 грн. -
заборгованість за кредитом; 9251,27 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 14692,26 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1314,18 грн. -
штраф (процентна складова).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 03 березня 2014 року у
задоволенні позову Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Зокрема, позивач посилається на те, що
відповідачем добровільно було
укладено кредитний договір з Банком та
погоджено всі його істотні умови, на
теперішній час вона умови кредитного
договору не виконала, у зв'язку з чим
виникла заборгованість.

Крім того, Банк зауважив на те, що
відповідач на даний момент продовжує
користуватися кредитними коштами.

Також, на думку позивача, суд першої
інстанції безпідставно застосував
строки позовної давності, оскільки
відповідач ОСОБА_2 із відповідною
заявою не зверталася.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що 09 серпня 2006 року між
відповідачем ОСОБА_2 та Банком було
укладено кредитний договір № DNH4KP82830410,
відповідно до умов якого відповідач
отримала кредит у розмірі 2398 гривень 50
копійок з кінцевим терміном повернення
11.08.2008 року зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором у відповідача
перед Банком утворилася
заборгованість, яка станом на 14 березня
2013 року становить 28097 гривень 84 копійки,
яка складається з наступного:2340,13 грн. -
заборгованість за кредитом; 9251,27 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 14692,26 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1314,18 грн. -
штраф (процентна складова).

Звертаючись до суду з позовом, Банк
посилався на те, що відповідачем не
виконано умови кредитного договору, у
зв'язку з чим станом 14 березня 2013 року у
неї перед Банком утворилася
заборгованість у сумі 28097,84 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
Банком пропущено строк позовної
давності.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Згідно положень статті 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України передбачена
спеціальна позовна давність.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або

визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається

від дня, коли у кредитора виникає
право пред'явити вимогу про

виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Частинами 1,2 статті 259 ЦПК України
передбачено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Як вбачається з матеріалів справи,
пунктом 5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам, які є
невідємною частиною договору,
укладеного 09.08.2006 року між Банком та
відповідачем, передбачено, що термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки, пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у п'ять років.

Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

З аналізу вище вказаних норм закону
випливає, що підставою для
застосування строку позовної давності
є заява сторони під час розгляду
справи.

Відповідно до положень п.2 постанови
Пленуму ВССУ № 7 від 07.02.2014 року «Про
внесення змін і доповнень до постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» постановлено пункт 31
викласти у такій редакції: « 31. При
застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» та вимоги ЦК щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи)».

Разом з тим, при вирішенні спору в
судовому порядку застосуванню
підлягає ст. 267 ЦК України, згідно
положень якої позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_2 до суду першої та
апеляційної інстанції із заявою про
застосування наслідків спливу
позовної давності не зверталася.

Колегія суддів вважає безпідставним
висновок суду першої інстанції про те,
що позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується судом незалежно від
наявності заяви сторони у спорі,
оскільки пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному звязку з самою частиною 11
статті 11 зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо відмови в
задоволенні позовних вимог у звязку з
пропуском строку звернення до суду за
захистом свого порушеного права.

В силу ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові в
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Порушення
вищевказаних умов тягне за собою
встановлені наслідки порушення
договору позичальником.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Матеріалами справи встановлено,
що 09 серпня 2006 року між відповідачем
ОСОБА_2 та Банком було укладено договір
№ DNH4KP82830410, відповідно до умов якого
відповідач отримала кредит у розмірі
2398 гривень 50 копійок з кінцевим
терміном повернення 11.08.2008 року зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Вказаним кредитним договором
передбачено порядок та умови погашення
кредиту, погашення заборгованості по
кредиту, сплата нарахованих за період
користування кредитом відсотків,
комісії за користування кредитом та
інших витрат.

Так, відповідно до п.4.2 Умов
надання банківських послуг, згідно ст.
212 ЦК України, при порушенні
позичальником зобов'язань по погашенню
кредитних зобов'язань, передбачених
заявою та пп. 3.2.2, 3.3.3 даних умов,
позичальник сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у подвійному
розмірі від розміру зазначеному у
тарифах та розраховані відповідно до
цього пункту умов відсотки сплачуються
позичальником окремо зазначену в заяві
суми щомісячного платежу по кредиту,
разом з несплаченим залишком
попереднього щомісячного платежу.

Пунктом 4.6 Умов надання банківських
послуг передбачено, що позичальник
сплачує Банку винагороду в розмірі й у
строки, зазначені у заяві та даних
умовах.

Якщо згідно заяви передбачена
щомісячна сплата винагороди, то вона
спочатку встановлюється у фіксованому
розмірі зазначеному у заяві від дня
списання коштів з кредитного рахунку
до дати повного погашення кредиту.

Відповідно до п.4.7 Умов
надання банківських послуг, при
непогашенні кредиту в строки,
установлені у заяві й 3.2.2, 3.3.3 даних
умов, заборгованість у частині вчасно
непогашеної суми кредиту вважається
простроченою. На залишок боргованості
по простроченій сумі кредиту
нарахування відсотків здійснюється
згідно п.4.2 даних умов з дати виникнення
простроченої заборгованості.

Пунктом 5.1 Умов надання банківських
послуг встановлено, що при порушенні
позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою та
п.п.3.2.2,2.3 даних умов, Банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки платежу.

Згідно п.5.3 Умов надання банківських
послуг при порушенні позичальником
строків платежів по будь-якому з
грошових зобов'язань, передбачених
договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
заборгованості.

Згідно заяви позичальника, відповідач
ОСОБА_2 ознайомлена та погодилася з
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також тарифами
Банку, які були надані їй для
ознайомлення у письмовому вигляді.
Своїм підписом відповідач підтвердила
факт отримання нею інформації про
умови кредитування у ПриватБанку.

Крім того, ОСОБА_2 своїм підписом дала
згоду на те, що заява позичальника
разом з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам, а також
Тарифами становить між ним та Банком
кредитно-заставний договір.

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором у відповідача
перед Банком утворилася
заборгованість, яка станом на 14 березня
2013 року становить 28097 гривень 84 копійки
та складається з наступного:2340,13 грн. -
заборгованість за кредитом; 9251,27 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 14692,26 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1314,18 грн. -
штраф (процентна складова).

На думку колегії суддів,
зазначені суми розраховані згідно умов
кредитного договору, укладеного між
Банком та відповідачем ОСОБА_2, та є
правильними, тому колегія суддів з ними
погоджується.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача підлягає стягненню
сума заборгованості за кредитним
договором станом на 14 березня 2013 року у
сумі 28097 гривень 84 копійки, яка
складається з наступного: 2340,13 грн. -
заборгованість за кредитом; 9251,27 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 14692,26 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1314,18 грн. -
штраф (процентна складова).

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
Банку підлягає задоволенню, рішення
суду - скасуванню з ухваленням нового
рішення на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України про задоволення позову Банку
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь Банку
судовий збір у сумі 421,47 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну Публічного акціонерного
товариства комерційний банк "Приват
Банк" задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 03 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" заборгованість за
кредитним договором № DNH4KP82830410 від 09
серпня 2006 року у сумі 28097 гривень 84
копійки, яка складається з
наступного:2340,13 грн. - заборгованість за
кредитом; 9251,27 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
14692,26 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором; 500,00
грн. - штраф (фіксована частина); 1314,18
грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" судовий збір у сумі
421,47 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: