Справа № 739/416/14-ц
Номер провадження 2/739/125/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області в
складі:

головуючого - судді Наполова М.І.,

при секретарі - Неживець К.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні зали суду в м.
Новгород-Сіверський Чернігівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) за несвоєчасну сплату
аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовною
заявою до відповідача, про стягнення
неустойки (пені) за несвоєчасну сплату
аліментів на утримання дітей вказуючи
на те, що від спільного життя з
відповідачем в них народились ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно рішення Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
відповідач зобов'язаний сплачувати
аліменти на утримння дітей, однак з
листопада 2013 року ОСОБА_2 ( відповідач
по справі) відмовляється від сплати
аліментів, чим і обумовлено звернення
до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
конкретизувала позовані вимоги та
просила стягнути з ОСОБА_2 в її користь
1174 гривни 38 копійок пені за несвоечану
сплату аліментів, надавши уточнений
розрахунок.

Відповідач ОСОБА_2 в судовом засіданні
позов не визнав та пояснив, що несплата
аліментів викликана його безробіттям.

Вислухавши сторони та дослідивши
наявні в матеріалах справи докази суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, із застосуванням
положення ч.2 ст.196 СК України, виходячи
з наступного:

по справі встановлено, що відповідач є
батьком неповнолітніх ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно з рішенням від 28 грудня 2012 року
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області з відповідача в
користь позивача стягнуто аліменти на
утримання дітей. Виконавчий лист
звернутий до примусового виконання до
відділу державної виконавчої служби
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції, однак відповідач з
листопада 2013 року аліменти не сплачує.

Відповідно до вимог частини першої
статті 196 СК України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року №3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» передбачено, що
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені), визначена у статті 196
СК України, настає лише за наявності
вини цієї особи. На платника аліментів
не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. Під
час судового розгляду судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про відсутність вини відповідача щодо
несплати визначених за рішенням суду
аліментів.

Судом також встановлено, що
заборгованість відповідача перед
позивачем по аліментах за листопад 2013
року становить 276 гривень. При цьому
термін прострочення ( з 01 грудня 2013 року
по 14 березня 2014 року) - 104 дні. Отже, сума
пені (276 х 1 % х 104) становить 287,04 гривень.

Заборгованість по аліментах за
грудень 2013 року становить 771,60
гривень, а термін прострочення (з 01
січня 2014 року по 14 березня 2014 року ) - 73
дні. При цьому, сума пені: (771,60 х 1% х 73)
дорівнює 563,27 гривень.

Заборгованість відповідача перед
позивачем по аліментах за січень 2014
року становить 771,60 гривень, а термін
прострочення - 42 дні ( з 01 лютого 2014 року
по 14 березня 2014 року). Сума пені
дорівнює 324,07 гривень ( 771,60 х 1% х 42 ).

Отже, загальна сума пені становить1174,38
гривень ( 287,04+563,27+324,07 ).

Разом з тим, враховуючи матеріальний
та сімейний стан платника аліментів (
наявність спору (цивільна справа у
стадії розгляду) про реальний розподіл
сторонами житла та рухомого майна, що є
спільною сумісною власністю сторін та
перебуває у володінні позивача по
справі, тимчасове безробіття позивача
та фактичну відсутність у відповідача
житла на час судового розгляду) - суд
вважає доцільним та можливим
зменшення розміру неустойки до 800
(вісімсот) гривень.

При цьому, посилання відповідача у
письмовому запереченні на ст.197 СК
України, як на правову підставу для
прийняття рішення про відмову у
задоволенні позову, суд вважає
безпідставним, оскільки вказана норма
матеріального закону жодним чином не
регулює спірні правовідносини, що є
предметом заявленого ОСОБА_1 позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути на
користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 196 Сімейного кодексу України,
ст.ст. 88, 218-120 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - ЗАДОВОЛЬНИТИ ЧАСТКОВО.

Стягунути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 800
(вісімсот) гривень пені за несвоечану
сплату аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривни 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: Наполов
М.І.