Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/88/14
Головуючий у 1 інстанції: Лисенко
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційними скаргами
ОСОБА_3 та ТОВ ВКФ «Ігрек» на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 18 жовтня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ТОВ ВКФ «Ігрек»,
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вищевказаним позовом, в якому
зазначала, що 25.10.2010 року, приблизно о 07
годині 30 хвилин, вона в якості пасажира
рухалась в автомобілі „ЗA3-1102",
реєстраційний номер Є НОМЕР_3, під
керуванням водія ОСОБА_4 Здійснюючи рух
по автошляху
„Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя"
, в районі 454 км + 600 м, водій ОСОБА_4
реагуючи на перешкоду у вигляді
автобуса „Ісузу", реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_8,
який знаходився попереду, на його смузі
руху, застосував гальмування та маневр
праворуч. Вказані дії водіїв призвели
до зіткнення автомобіля „ЗАЗ-1102"
реєстраційний номер Є НОМЕР_3 з
автомобілем „Пежо-307", реєстраційний
номер НОМЕР_4, під керуванням водія
ОСОБА_7 та автомобілем „Мерседес-Бенс",
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_6

Внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки у вигляді автобусу „Ісузу",
водій якого ОСОБА_8 створив небезпеку
для руху та автомобіля „ЗАЗ-1102", водій
якого ОСОБА_4, реагував на зміну
дорожньої ситуації, відбулося
зіткнення транспортних засобів. Під
час зіткнення вона отримала тілесні
ушкодження у вигляді закритого
компресійного перелому тіла 4-го
поперекового хребця, закритих
переломів 3-7 ребер зліва по
середньо-паховій лінії з розвитком
лівосторонньої пневмонії і закритого
перелому 5-го ребра справа без зміщення
кісткових фрагментів з розвитком
правостороннього ексудативного
плевриту, закритих переломів руків'я і
тіла грудини (висновок
судово-медичного експерту № 3038).

За фактом вказаної
дорожньо-транспортної пригоди 02.11.2010
року органом досудового слідства було
порушено кримінальну справу, а її ,
ОСОБА_3, визнано потерпілою. Однак, в
ході розслідування вказаної справи,
слідчими органами не було здобуто
доказів вини жодного з водіїв, і тому
16.07.2012 року провадження по справі було
закрито.

У зв'язку з отриманням значних тілесних
ушкоджень позивачка до теперішнього
часу вимушена проходити лікування у
різних лікарняних закладах. Як
наслідок вона зазнала непоправне
погіршення здоров'я і 11.03.2011 року її
було визнано інвалідом З групи. Під час
лікування позивачка зазнала значних
збитків у зв'язку з придбанням медичних
препаратів та оплатою лікування: в
період знаходження на стаціонарному
лікуванні у 9 міській клінічній лікарні
м. Запоріжжя з 25.10.2010 року по 03.12.2010 року
вона витратила на лікування 3041,83
гривні, що підтверджується наданими до
позову довідкою про придбання
медикаментів та товарними чеками і
квитанціями на їх придбання; в період
лікування у 9 міській клінічній лікарні
з 17.02.11. року по 19.02.2011 року вона
витратила на лікування 1 623,06 гривні; в
період з 04.04.2011 року по 23.04.2011 року вона
проходила лікування у клінічному
санаторії „Бердянськ", за що нею було
витрачено грошову суму у розмірі 5 040,0
гривень; в період з 04.10.2011 року по 27.10.2011
року вона проходила лікування у
санаторії-профілакторії
Придніпровської ТЕС, за що нею
витрачено 740,14 гривень; наприкінці 2011
року вона знаходилась на амбулаторному
лікуванні та проходила обстеження та
лікування у невропатолога, терапевта
та онколога, що підтверджується
копіями із амбулаторної картки та
довідками. За вказаний період нею було
витрачено на лікування грошова сума у
розмірі 1999,94 гривень; в період з 10.04.12
року по 26.04.2012 року вона проходила
лікування у хірургічному відділенні
Якимівської ЦРЛ (копія виписки з
медичної картки додається). Під час
лікування за вказаний період нею було
витрачено грошову суму у розмірі 2 878,15
гривень, що підтверджується довідками,
чеками та квитанціями; в період з 05.02.2013
року по 15.02.2013 року вона перебувала на
стаціонарному лікуванні у 9 міській
клінічній лікарні м. Запоріжжя (копія
виписного епікризу додається). За час
лікування нею було витрачено грошову
суму у розмірі 2 182,27 гривень, що
підтверджується доданими копіями
чеків та квитанцій.

Загалом, за час вказаного лікування
позивачкою було витрачено грошову суму
у розмірі 17 505,39 гривень.

Крім матеріальної шкоди, яку вона
зазнала в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди у
зв'язку з отриманням тілесних
ушкоджень та вимушеного лікування, їй
було завдано і моральну шкоду. Моральна
шкода, яку вона оцінює у розмірі 30 000
гривень, передбачена вимогами ст. 23 ЦК
України, де згідно ч. 2 п. 1 полягає у
фізичній болі та стражданнях, які вона
зазнала у зв'язку з пошкодженням свого
здоров'я. Під час травмування позивачка
отримала велику кількість переломів
кісток, що супроводжувалося нестерпним
болем, який частково не загоївся і до
теперішнього часу. Тривалий час вона
була прикута до ліжка, не маючи змоги
самостійно підніматися та ходити, що
порушило звичний режим та спосіб життя.
Для елементарного нагляду за собою
вона була вимушена звертатися за
допомогою, що спричиняло додаткові
моральні страждання. 11.03.2011 року в
наслідок травм отриманих під час
пригоди її офіційно визнано інвалідом,
що саме по собі спричинило душевну біль
від того, що вона значно втратила
здоров'я та по цей час не зможе його
відновити.

Посилаючись на зазначені обставини,
просила суд, стягнути на її користь з
відповідачів ТОВ ВКФ „Ігрек" та ОСОБА_4
матеріальну шкоду на суму 17 505,39
гривень, спричинену в наслідок ДТП та
витрати за юридичну допомогу у розмірі
2 500 гривень, загалом 20 005,39 гривень, а
також стягнути солідарно з
відповідачів ТОВ ВКФ „Ігрек" та ОСОБА_4
на її користь моральну шкоду на суму 30
000 гривень, спричинену в наслідок ДТП.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 18 жовтня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ ВКФ «Ігрек» та ОСОБА_4
солідарно на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду на суму 17505,39 грн.,
спричинену внаслідок ДТП та витрати за
юридичну допомогу у розмірі 2500 грн., що
разом складає 20005,39 грн.

В частині стягнення моральної шкоди у
позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

Також не погоджуючись з рішенням
районного суду ТОВ ВКФ «Ігрек» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
районного суду скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволенні позову
стосовно їх підприємства відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ТОВ ВКФ «Ігрек» підлягає
повному задоволенню, а апеляційна
скарга ОСОБА_3 підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

За ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не повною мірою
відповідає таким вимогам.

Вирішуючи питання про солідарне
стягнення грошових сум з обох
відповідачів, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до ст. ст.
543, 1190 ЦК обов'язок відповідачів по
відшкодуванню є солідарним, а за ст. 1188
ЦК шкода завдана взаємодією кількох
джерел підвищеної небезпеки
відшкодовується незалежно від вини.

Разом з тим, судом не були враховані
наступні положення закону та фактичні
обставини справи.

За ст. 1188 ЦК якщо внаслідок взаємодії
джерел підвищеної небезпеки було
завдано шкоди іншим особам, особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Відповідно до положень та змісту ст. 1190
ЦК особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Вирішуючи питання про коло осіб, які
спільними діями завдали шкоди
позивачці, суд виходив з того, що у діях
водія ТОВ ВКФ «Ігрек», який керував
автобусом - Забари, є порушення правил
дорожнього руху, яке полягало у тому, що
він, здійснивши аварійну зупинку не
виставив відповідний дорожній знак,
чим створив небезпеку.

Але як вбачається з матеріалів справи,
пояснень учасників апеляційного
розгляду та постанови про закриття
кримінальної справи, дії водія ОСОБА_8,
який керував автобусом ТОВ ВКФ «Ігрек»
не знаходяться у причинному зв'язку з
ДТП, у якому постраждала позивачка.
Принаймні висновками експертиз,
предметом дослідження яких були
обставини ДТП, не встановлено
будь-якого причинного зв'язку
допущених водієм Забарою порушень з
тим ДТП, у якому постраждала позивачка.

Тілесні ушкодження позивачка отримала
внаслідок зіткнення транспортних
засобів: автомашини ЗАЗ, у якій
позивачка їхала як пасажирка з
автомашинами PEUGEOT та MERCEDES-BENZ .

Автобус ISUZU, який належить
відповідачеві ТОВ ВКФ «Ігрек» в
результаті ДТП не контактував з
автомашиною, у якій знаходилася
позивачка, тому за умови відсутності
причинного зв'язку між будь-якими діями
водія автобусу ISUZU з наслідками, які
зазнала позивачка в результаті ДТП,
немає підстав для покладення
відповідальності за завдану шкоду на
власника автобусу. Водій автобусу
ОСОБА_8 не притягався до
адміністративної відповідальності за
порушення правил дорожнього руху, які
на думку позивача сприяли виникненню
ДТП.

Таким чином, жодних доказів на
підтвердження того, що зазначений
автобус якимось чином був задіяний у
ДТП - немає. А відтак немає і підстав для
покладення цивільно-правової
відповідальності за завдану позивачці
шкоду на відповідача ТОВ ВКФ «Ігрек», у
трудових відносинах з яким перебував
водій автобусу ISUZU - ОСОБА_8.

Завдання позивачці шкоди внаслідок
взаємодії інших транспортних засобів,
з якими відбулося зіткнення не місці
події, надає їй право на відшкодування
завданої шкоди володільцями цих
транспортних засобів у відповідності з
положеннями ст. 1190. ЦК, за якими особи,
спільними діями або бездіяльністю яких
було завдано шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Але за ст. 543 ЦК у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.

Позивачка реалізувала таке право,
заявивши позов до водія автомашини ЗАЗ
ОСОБА_4, у машині якого вона знаходилася
під час зіткнення транспортних
засобів, а позов в цій частині є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
в повному обсязі.

Виходячи з положень ст. 543, 1190 та 1188 ЦК
майнова шкода, завдана позивачці
підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_4

Також позивачка заявила позов про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП. Суд першої
інстанції всупереч вимог ст. 213 ЦПК без
будь-яких мотивів відмовив у
задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди.

Натомість за ст. 1167 ЦК моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті. У цій частині
зазанчено, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
особи, яка її завдала якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки;

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4, до
якого заявлений позов, є особою
відповідальною за шкоду, завдану дією
джерела підвищеної небезпеки, моральна
шкода завдана позивачці підлягає
стягненню з нього в повному обсязі.

Визначаючи розмір стягнення, суд
враховує обставини справи: ОСОБА_4
перевозив пасажирів, в тому числі
позивачку, в умовах недостатньої
видимості та допустив зіткнення з
іншими транспортними засобами
внаслідок чого пасажирка його авто
отримала значні тілесні ушкодження:
численні переломи кісток, що
супроводжувалося нестерпним болем,
переломи ребер з розвитком пневмонії.
Внаслідок ДТП позивачка тривалий час
була прикута до ліжка та не могла
самостійно пересуватися, що потягло
зміну звичайного укладу життя та
необхідність звернення за сторонньою
допомогою, вимушена була тривалий час
лікуватися, зазнавала фізичного болю
та страждань а, в решті отримала
непоправне прогрішення здоров'я -
визнана інвалідом 3 групи.

З огляду на зазначені обставини суд
вважає можливим задовольнити позов в
частині стягнення моральної шкоди у
повному обсязі заявлених вимог - 30 000 гр.

Витрати, пов'язані з наданням юридичної
допомоги позивачці також підлягають
стягненню з відповідача ОСОБА_4 на її
користь у відповідності до положень ст.
84, 88 ЦПК.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ТОВ ВКФ «Ігрек»
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 18 жовтня 2013 року в цій
справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування матеріальної шкоди 17 505
гр. 39 коп. (сімнадцять тисяч п'ятсот
п'ять гр. 39 коп.) та витрати на юридичну
допомогу 2 500 гр. ( дві тисячі п'ятсот гр.)
, а також на відшкодування моральної
шкоди 30 000 гр. ( тридцять тисяч гр.)

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: