Справа № 572/1607/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року Сарненський районний
суд Рівненської області

одноособово суддя -Галінська В.В.

при секретарі -Мороз Ю.М.

з участю головного державного
виконавця - Мельника І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сарни подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Сарненського районного управління
юстиції ОСОБА_1 про примусове
проникнення до житла, суд-

ВСТАНОВИВ :

16 квітня 2014 року головний державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Сарненського
районного управління юстиції
Рівненської області ОСОБА_1 звернувся з
поданням про примусове проникнення до
житла боржника, посилаючись на те, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби знаходиться
виконавчий лист №6/415/931/12р. від 11.03.2013
року виданий Заводським районним судом
м.Дніпродзержинська про стягнення з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості в сумі 13081,60 грн. 24.05.2013
року відповідно до ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження» винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. Копію постанови
направлено сторонам виконавчого
провадження. Боржник неодноразово
викликалася до відділу ДВС з приводу
погашення заборгованості, яка виникла
за виконавчими документами. На виклики
державного виконавця Купрейчук А.П. не
з»являється, про причини неявки не
повідомляє, в зв»язку з чим дана
обставина ускладнює їх виконання.
Державним виконавцем неодноразово
здійснювалися виїзди за фактичним
місцем проживання боржника з метою
виявлення та опису майна в порядку ст.57
Закону України «Про виконавче
провадження», але боржник постійно
відсутня за місцем фактичного
проживання про що складено відповідні
акти від 18.02.2014 року, 26.03.2014 року. Дані
обставини дають підстави вважати, що
боржник умисно переховується від
державного виконавця, відсутність
боржника за місцем свого проживання є
перешкодою для виявлення та опису
особистого майна боржника, а отже і
діями спрямованими на умисне
невиконання рішення, оскільки боржник
не працює, а коштів та іншого майна на
яке згідно Закону можливо звернути
стягнення у боржника не виявлено, а
тому просить винести ухвалу про
примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_2, а саме: за адресою
АДРЕСА_1.

Заслухавши державного виконавця,
дослідивши письмові матеріали справи
та подання, суд дійшов висновку, що
подання задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Сарненського
районного управління юстиції
Рівненської області знаходиться
виконавчий лист №6/415/931/12р. від 11.03.2013
року виданий Заводським районним судом
м.Дніпродзержинська про стягнення з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 жительки АДРЕСА_1
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості у розмірі 12612,80 грн,
третейського збору в сумі 250 грн. та
судовий збір за подання заяви про
видачу виконавчого листа у сумі 218,80
грн., всього стягнути 13081,60 грн.

Згідно актів державного виконавця від
18.02.2014 року, 26.03.2014 року (2акти), доступ до
житла боржника є неможливим.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець має
право безперешкодно входити до
приміщень та сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ,
при необхідності примусово відкривати
їх в установленому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК
України, питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння особи при виконання судових
рішень вирішується судом за поданням
державного виконавця.

Частини перша, друга статті 30
Конституції України передбачають, що
кожному гарантується недоторканність
житла; не допускається проникнення до
житла чи до іншого володіння особи,
проведення в них огляду чи обшуку
інакше як за вмотивованим рішенням
суду .

Гарантування кожному прав на повагу та
недоторканність житла є не тільки
конституційно-правовим обов'язком
держави, а й дотриманням взятих
Україною міжнародно-правових
зобов'язань.

Відповідно до статті 12 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, пункту 1
статті 17 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права 1966
року ніхто не може зазнавати
безпідставного посягання на
недоторканність свого житла. При
здійсненні своїх прав і свобод кожна
людина може зазнавати тільки таких
обмежень, які встановлені законом
виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року, стаття
18 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія
недоторканності житла не поширюється
на випадки, коли суспільні інтереси
вимагають правомірного обмеження прав
людини, зокрема для захисту прав і
законних інтересів інших членів
суспільства. Обмеження права особи на
недоторканність житла, яке визначено в
Конституції України і
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави в права
людини з метою забезпечення загального
блага.

Відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених Законом, неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Суду надано докази того, що боржнику
належить на праві власності
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1,
однак відсутні відомості, що боржник
проживає у даній квартирі.

Судом встановлено, що причини для
примусового проникнення до житла
боржника в поданні не підтверджуються.
Дані про те, що у вказаному житловому
приміщенні знаходиться майно чи кошти
боржника в матеріалах подання
відсутні.

В актах на які посилається державний
виконавець щодо виходу до житла
боржника понятими зазначені особи, які
не є сусідами, тому суд до цих актів
ставиться критично.

Крім цього, в матеріалах справи
відсутні докази про те, що боржнику
надсилались вимоги і повідомлення
проте, що вона викликалася до відділу
ДВС з приводу погашення
заборгованості, яка виникла за
виконавчим документом.

Таким чином суду не доведено достатні
правові підстави для примусового
проникнення в житлове приміщення
згідно вимог статті 376 ЦПК України.

Суд приходить до висновку, що подання є
необґрунтованим, а тому задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 376 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Сарненського районного управління
юстиції Рівненської області ОСОБА_1 про
примусове проникнення до житла -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Рівненської області
через Сарненський районний суд
протягом п"яти днів з дня її
проголошення.

Суддя- підпис

згідно з оригіналом

Суддя Сарненського районного суду
В.В. Галінська