Справа № 373/2896/13-ц Головуючий у І
інстанції Рева О.І.Провадження №
22-ц/780/463/14 Доповідач у 2
інстанції Панасюк С.П.Категорія 50
УХВАЛА

іменем України

16 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого судді: Панасюка С.П.,

суддів: Даценко Л.М., Савченко С.І.,

при секретарі: Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 08 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Національного
історико-етнографічного заповідника
"Переяслав" про зобов'язання надати
щорічну відпустку та стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач звернулася до
суду з позовом про зобов'язання надати
щорічну відпустку та стягнення
моральної шкоди. Посилаючись на те, що
відповідач, поновивши її на роботі не
надав їй щорічну основну та додаткову
відпустку за відпрацьований період з
вересня 2012 року по вересень 2013 року.

Тому просила зобов'язати адміністрацію
Національного історико-етнографічного
заповідника "Переяслав" надати їй
щорічну відпустку у відповідності до
вимог діючого законодавства та
стягнути з відповідача на її користь
моральну шкоду у розмірі 1000грн.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 08 листопада 2013 року позов
задоволено частково.

Зобов'язано Національний
історико-етнографічний заповідник
"Переяслав" надати ОСОБА_2 щорічну
основну відпустку за період роботи з
16.09.12р. по 15.09.13р. та щорічну додаткову
відпустку за 2013 рік. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
позивач подала апеляційну скаргу в
якій просить рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 08 листопада 2013 року - змінити та
ухвалити рішення, яким зобов'язати
відповідача надати їй відпустку у
повному обсязі, 31 календарний день за
період роботи з 16.09.2012 року по 15.09.2013
року, та стягнути з відповідача
моральну шкоду в сумі 1000грн.

Посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважає
встановленими.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
наказів НІЕЗ «Переяслав» від 17 січня 2013
року № 07/1-ОС та від 21 лютого 2013 року
№23-ОС(а.с.25,26) позивача було звільнено з
роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України з 19
лютого 2013 року. Цими ж наказами було
вирішено питання про виплату позивачу
грошової компенсації за 44 календарні
дні невикористаної відпустки.

Як вбачається з даних наказів ОСОБА_2
отримала грошову компенсацію за 24
календарні дні основної та 7
календарних днів додаткової відпустки
за період роботи з 16.09.11р. по 15.09.12р. та за
13 календарних днів основної відпустки
за період роботи з 16.09.12р. по 19.02.13р.

Відповідно до рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 24 травня 2013 року та наказу про
поновлення на роботі від 27 травня 2013р.
№53-ОС ОСОБА_2 поновлено на посаді
молодшого наукового співробітника
науково-дослідного відділу Музей хліба
НІЕЗ «Переяслав».

Згідно наказу про надання відпустки
від 31 жовтня 2013 року №136-ВД ОСОБА_2 була
надана щорічна відпустка за період
роботи з 16.09.2012р. по 15.09.2013р. тривалістю 18
календарних днів (основна відпустка - 11
календарних днів, додаткова відпустка
за ненормований робочий день - 7
календарних днів), та щорічну відпустку
за період роботи з 16.09.2013р. по 30.11.2013р.
тривалістю 7 календарних днів, всього 25
календарних днів з 15 листопада по 9
грудня включно.(а.с.53)

У жовтні 2013 року позивач звернулася до
суду з позовом в якому просила
зобов'язати адміністрацію
Національного історико-етнографічного
заповідника "Переяслав" надати їй
щорічну відпустку у відповідності до
вимог діючого законодавства та
стягнути з відповідача на її користь
моральну шкоду у розмірі 1000грн.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
отримавши грошову компенсацію за 13
календарних днів щорічної основної
відпустки за період роботи 16.09.12 по 19.02.13
позивач не вправі отримати 24
календарні дні щорічної основної
відпустки за період роботи з 16.09.12 по
15.09.13 та 7 календарних днів щорічної
додаткової відпустки за цей же період.
Їй необхідно надати відповідну
кількість календарних днів щорічної
основної відпустки за відпрацьований
період з 16.09.12р. по 15.09.13р. за
вирахуванням отриманої частини
щорічної основної відпустки у
календарних днях (грошова компенсація),
а також надати щорічну додаткову
відпустку за 2013 рік відповідно до ст.
ст. 7-9 Закону України «Про відпустки».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та ґрунтуються на
вимогах закону.

Наказом №07/1-ОС від 17 січня 2013 року
ОСОБА_2 звільнено з посади молодшого
наукового співробітника з 22 січня 2013
року у зв'язку з невідповідністю
займаній посаді на підставі п. 2 ст. 40
КЗпП України.(а.с.25)

Наказом №23-ОС від 21 лютого 2013 року
внесено зміни до зазначеного наказу та
визначено датою звільнення ОСОБА_2 - 19
лютого 2013 року у зв'язку з її тимчасовою
непрацездатністю з 18 січня 2013 року по 19
лютого 2013 року.(а.с.26)

При звільненні ОСОБА_2 отримала грошову
компенсацію за 24 календарні дні
основної та 7 календарних днів
додаткової відпустки за період роботи
з 16.09.11 по 15.09.12, а також за 13 календарних
днів основної відпустки за період
роботи з 16.09.12 по 19.02.13.

Таким чином ОСОБА_2 після поновлення на
роботі необхідно було надати
відповідну кількість календарних днів
щорічної основної відпустки за
відпрацьований період з 16.09.12р. по
15.09.13р. за вирахуванням частини
щорічної основної відпустки у
календарних днях, за яку вона отримала
грошову компенсацію, а також надати
щорічну додаткову відпустку за 2013 рік
відповідно до ст. ст. 7-9 Закону України
«Про відпустки», що і було зроблено
роботодавцем.

Згідно наказу про надання відпустки
від 31 жовтня 2013 року №136-ВД ОСОБА_2 була
надана щорічна відпустка за період
роботи з 16.09.2012р. по 15.09.2013р. тривалістю 18
календарних днів (основна відпустка - 11
календарних днів, додаткова відпустка
за ненормований робочий день - 7
календарних днів), та щорічну відпустку
за період роботи з 16.09.2013р. по 30.11.2013р.
тривалістю 7 календарних днів, всього 25
календарних днів з 15 листопада по 9
грудня включно.

Отже, ОСОБА_2 було надано відпустку
відповідної тривалості, за
вирахуванням отриманої частини
щорічної основної відпустки у
календарних днях (грошова компенсація),
а також надано щорічну додаткову
відпустку за 2013 рік відповідно до ст.
ст. 7-9 Закону України «Про відпустки».

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно застосовано норми
процесуального та матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку,
щодо відмови в стягненні з відповідача
моральної шкоди.

Згідно з п.п.2,4 ч.2 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає, зокрема у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до п.9 Постанова Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року №4 розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другої цією статті.

З матеріалів справи не вбачається
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивачки моральної шкоди. В
судовому засіданні не доведено факту
завдання їй відповідачем моральної та
матеріальної шкоди, зокрема не
встановлено причинно-наслідкових
зв'язків між діями відповідача та
негативними наслідками, що настали для
позивача та виразилися в душевних і
емоційних стражданнях, що у свою чергу
призвело до захворювань
психоневротичного походження на які
посилається апелянт.

Інші доводи апеляційної скарги, не
спростовують обґрунтовані та законні
висновки суду першої інстанції.

З огляду на викидане, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів не
знайшла підстав, передбачених ст.309 ЦПК
України для зміни рішення суду першої
інстанції, а тому відхиляє апеляційну
скаргу ОСОБА_2 та залишає рішення суду
першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 08 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: