АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1903/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/224/14
Головуючий у 1-й інстанції Івко В. М.
Доповідач Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.

суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, його
представника - адвоката ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 29
листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
договором позики,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд із позовом до ОСОБА_4, в якому просив
стягнути із відповідача 3 500,00 грн.
боргу за договором позики, 105,00 грн.
трьох процентів річних з простроченої
суми, 500,00 грн. компенсації моральної
шкоди, а також 250,00 грн., сплачених за
отриману правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначав, що
продав відповідачеві автомобіль
«Волга» ГАЗ 31029, державний номерний
знак НОМЕР_1, однак останній не доплатив
йому 3 100,00 грн. від обумовленої ціни
товару, про що написав боргову
розписку. Крім того, позивач передав
ОСОБА_4 акумуляторну батарею, за яку він
зобов'язався сплатити 400,00 грн.
Обов'язку щодо повернення коштів
відповідач не виконав, що послугувало
підставою для звернення за захистом
свого права до суду.

Також позивач вказував, що діями ОСОБА_4
йому заподіяно моральних страждань.

Рішенням Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 29
листопада 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3
100,00 грн. боргу за договором
купівлі-продажу автомобіля, 93,00 грн., що
становить три проценти річних від
простроченої суми боргу, 500,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди; 250,00 грн.
за надання правової допомоги адвоката,
який брав участь у справі.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на корить держави
судовий збір в сумі 229,40 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив відповідач ОСОБА_4, який,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Посилається на відсутність між ним та
позивачем договірних відносин щодо
купівлі-продажу автомобіля, оскільки
останній користувався транспортним
засобом на підстав довіреності та не
мав повноважень на його відчуження.
Також вказує на недодержання форми
відповідного договору.

Зазначає, що надана позивачем розписка
є недопустимим доказом, та не доводить
наявність невиконаних ним грошових
зобов'язань, оскільки не містить
необхідних реквізитів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами було досягнуто згоди, за якою
ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 автомобіль
«Волга» ГАЗ 31029, державний номерний
знак НОМЕР_1, взамін чого відповідач
зобов'язався сплатити грошові кошти у
розмірі 13 500,00 грн.

Встановлено, що ОСОБА_4 передав
позивачеві не повну суму грошей та
зобов'язався доплатити останньому 3
100,00 грн., про написав відповідну
розписку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу,інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Крім того, статтею 625 ЦК України
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З урахуванням викладених норм,
встановивши, що позивач є держателем
боргової розписки за якою, ОСОБА_4
зобов'язаний сплатити йому 3 100,00 грн.,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
у відповідача невиконаного грошового
зобов'язання, підставно задовольнив
позовні вимоги в частині стягнення
боргу на відповідну суму та застосував
до відповідача правові наслідки
прострочення грошового зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності вказаних
висновків з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.1053 ЦК за домовленістю
сторін борг, що виник із договорів
купівлі-продажу, найму майна або з
іншої підстави, може бути замінений
позиковим зобов'язанням.

Частина 2 ст.1047 ЦК України визначає, що
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

З урахуванням викладеного, судження
відповідача про безпідставне
стягнення з нього суми боргу в силу
недотримання форми укладеного між ним
та позивачем договору купівлі-продажу
транспортного засобу, є неспроможними.

Відносини сторін щодо передачі
автомобіля за гроші передували та
обумовили виникнення позикових
зобов'язань. При цьому по даній
конкретній справі не ставилося питання
визнання вчиненим договору
купівлі-продажу.

Крім того, колегія суддів критично
ставиться до доводів апеляційної
скарги про відсутність доказової сили
у розписки, наданої в підтвердження
позовних вимог.

Розписка є борговим документом, що
повинен підтверджувати дві обставини:
факт отримання боржником грошей, їх
кількість, а також волевиявлення
боржника у певний строк повернути
позику.

Обов'язковим реквізитом боргового
документу є лише власноручний підпис
боржника, інші реквізити несуть
факультативний характер та їх
відсутність не має правового значення.

Разом з тим, суд першої інстанції
необґрунтовано зазначив у
резолютивній частині про стягнення
боргу за договором купівлі-продажу
автомобіля, хибно визначивши характер
правовідносини, що виникли між
сторонами.

Крім того, відповідно до роз'яснень,
викладених у п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31
березня 1995 року, спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядаються, зокрема: коли
право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції або випливає з її положень;
у випадках коли встановлена
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди, при порушенні
зобов'язань, які підпадають під дію
Закону «Про захист прав споживачів» чи
інших законів, що регулюють такі
зобов'язання і передбачають
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Оскільки відносини сторін є
договірними, а не деліктними, суд
першої інстанції без достатньої
правової підстави задовольнив позов у
частині стягнення компенсації
моральної шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
місцевого суду підлягає скасуванню в
частині стягнення відшкодування
моральної шкоди з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
відповідної вимоги.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 29
листопада 2013 року в частині стягнення з
ОСОБА_4 500,00 грн. на відшкодування
моральної шкоди - скасувати та ухвалити
в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про стягнення компенсації
моральної шкоди - відмовити за
безпідставністю.

Виключити з резолютивної частини
рішення посилання грошових коштів за
договором купівлі-продажу автомобіля.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ:
/підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук