Справа № 154/3730/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Каліщук А.А. Провадження №
22-ц/773/152/14 Категорія: 79 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А. І., Свистун О. В.,

при секретарі Шугаловій О. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення
державного виконавця, за апеляційною
скаргою представника заявника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на ухвалу судді
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 02 грудня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 02
грудня 2013 року відмовлено ОСОБА_1 у
відкритті провадження за її скаргою на
рішення державного виконавця.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просив
її скасувати і справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
норм матеріального права.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час судового
засідання.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову
у відкритті провадження у справі за
скаргою ОСОБА_1 на рішення державного
виконавця, суд першої інстанції
виходив з того, що оскаржувана
постанова державного виконавця про
накладення штрафу не підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства, а
може бути оскаржена за правилами
адміністративного судочинства.

Такі висновки суду є правильними,
ґрунтуються на встановлених судом
обставинах справи та повністю
узгоджуються із нормами матеріального
і процесуального права.

Відповідно до п.13 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
(далі - Закон) державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

За змістом 89 Закону, передбачено, що у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів громадян;
на посадових осіб - від двадцяти до
сорока неоподатковуваних мінімумів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів громадян
та встановлює новий строк виконання.

Пленум Вищого Адміністративного Суду
України в п.6 Постанови № 3 від 13 грудня
2010 року « Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» роз'яснив, що судам необхідно
враховувати, що постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу належить до
видів відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.
Тому слід ураховувати, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того, яким органом, у тому числі судом
якої юрисдикції, вони видані.

Відповідно до зазначеної постанови
Пленуму розгляд спорів оскарження
постанов державного виконавця щодо
накладення штрафу належить до
юрисдикції адміністративних судів.

Оскільки предметом спору по даній
справі є постанова державного
виконавця з приводу накладення на
боржника штрафу, то розгляд
зазначеного питання підвідомчий
адміністративним судам.

Пункт 1 частини 2 статті 122 ЦПК України
передбачає, що суддя відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що оскаржувана ухвала
постановлена з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
зазначені в ній висновки відповідають
обставинам справи і підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 02
грудня 2013 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді