Справа № 562/1989/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2014 р. .
Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді
Мички І.М.

при секретарі Прадош О. М.

за участю сторін по справі та їх
представників,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Здолбунів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок вчинення кримінального
правопорушеня,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 посилаючись на вирок
Здолбунівського районного суду від 03
липня 2013 року згідно, якого відповідач
ОСОБА_2 визнаний винним та притягнутий
до кримінальної відповідальності та
засуджений за ч.1 ст.191 КК України до
штрафу у розмірі 510,00 грн. Цивільний
позов заявлений позивачем під час
кримінального провадження - залишений
без розгляду.

У позові зазначає, що відповідач
у справі ОСОБА_2 незаконно заволодів
його транспортним засобом, а саме
автомобілем Вольксваген Транспортер,
Т-4, державний номерний знак НОМЕР_1, що
встановлено вироком Здолбунівського
районного суду чим завдав йому
матеріальної шкоди на загальну суму 80
842,00 грн.Посилаючись на вирок зазначає,
що автомобіль йому не повернутий з вини
відповідача.

Одночасно у позові ставить
питання про стягнення з відповідача
втраченої вигоди /доходу/ поязаної з
використанням автомобіля /його оренди/
іншою особою в сумі 53 600.00 грн. та
завданої моральної шкоди, яку він
оцінює у розмірі 50 000.00 грн.

В обґрунтування своїх вимог
посилаючись на доведеність вини
відповідача зазначає, що відповідач на
початку листопада 2011 року отримав у
тимчасове користування автомобіль
Вольксваген Транспортер, Т-4, державний
номерний знак НОМЕР_1, який належить
позивачу та коштує 70 312.00 грн.

11.11.2011 року зазначений
автомобіль без згоди
власника-позивача з елементами
шахрайства з боку відповідача був
відчуджений відповідачем за 6 700 дол.
США, гр. ОСОБА_3, мешканцю іншої області.
В результаті таких дій відповідача,
належний йому автомобіль зник та до
цього часу не повернутий, а місце його
перебування невідоме.
Місцезнаходження автомобіля невідоме
навіть працівникам міліції, які
проводять розшукові заходи в межах
кримінального провадження.

Дані обставини змусили його
переживати незручності, повязані із
виконанням своїх обовязків по роботі.
Частина робочого часу тратилася на
вирішення питань, повязаних із
відсутністю автомобіля. Йому завдано
значного клопоту, повязаного із
здоровям, нервовими та психологічними
стражданнями внаслідок чого
порушились стабільні та нормальні
життєві звязки, втрачене дозвілля в
колі сімї та друзів. Зокрема, у звязку
із цим стан його здоровя потребує
довготривалої реабілітації, так як
наявність у позивача автомобіля було
чи не єдиним джерелом стабільності та
матеріального стану сімї та утримання
дітей.

Вважає, що такими
протиправними діями відповідача йому
завдана моральна шкода, яку він оцінює
у 50 000 грн. Зокрема просить стягнути з
відповідача і судові витрати, повязані
із розглядом справи в суді.

В судовому засіданні свій
позов підтримав у повному обсязі,
примирення між сторонами не наступило.

Відповідач та його
представник у судовому засіданні позов
не визнали повністю, вважають його
безпідставним та необґрунтованим.

В спростування позову
зазначають, що діяли в межах
домовленості сторін, а виручені кошти
від продажу автомобіля повернули, тому
вимоги позивача є безпідставними та
необґрунтованими, а позов задоволенню
не підлягає.

Зясувавши обставини справи,
заслухавши сторони та представника
відповідача, оглянувши матеріали
кримінального провадження у справі по
обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК
України суд приходить до висновку про
часткову підставність та
обґрунтованість заявленого позову.

Згідно Вироку Здолбунівського
районного суду від 03.07.2013 року, ОСОБА_2
притягнутий до кримінальної
відповідальності та засуджений за ч.1
ст.191 КК України до штрафу у розмірі 510,00
грн. На даний час Вирок суду е чинним та
перебуває у законній силі.

Ст. 191 ч.1 КК України передбачає
кримінальну відповідальність: За
привласнення чи розтрату чужого майна,
яке було ввірено особі чи перебувало в
її віданні. Загальною ознакою даного
злочину є особливе відношення винного
до майна, яким він заволодіває. Особа в
даному випадку не є сторонньою для
майна: воно їй ввірене та перебуває в її
віданні. Юридичною підставою для
такого відношення винного до майна є
цивільно-правові відносини. Судом у
постановленому вироку від 03.07.2013 року,
дії засудженого ОСОБА_2 кваліфіковані,
як розтрата чужого майна без згоди
власника, яке було йому передано у
тимчасове користування. Субєктивною
стороною даного злочину є прямий
умисел, корисливі мотиви та мета.

Безспірною є вимога позивача
на отримані матеріальні збитки у сумі 80
842.00 грн., що встановлено Висновком
експерта №75 від 07.11.2012 року про
вартість автомобіля з урахуванням
відновлювальних робіт проведених
позивачем та доведених ним
відповідними документами, проведення
яких відповідачем не спростовані
жодним чином.

Не визнання позову
відповідачем за наявних матеріалів
кримінальної справи, оглянутої судом,
матеріалів цивільної справи, пояснень
сторін та позиції відповідача на думку
суду є бажанням та наміром відповідача
перекласти доведену його вину на іншу
особу.

Згідно ст.. 1166 ЦК України, -
майнова шкода завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної чи
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода завдана
фізичній чи юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала за наявності її вини.

Вимога позивача про
стягнення з відповідача втраченої
вигоди на суму 53 600.00 грн. позивачем
належним чином не доведена, тому дана
вимога на думку суду є безпідставною,
оскільки не грунтується на законі та
задоволенню не підлягає.

Враховуючи обставини справи,
тривале невирішення питань
матеріального характеру, а також
життеві обмеження та переживання в
даному періоді часу суд вважає, як
отриману ОСОБА_1- моральну /немайнову/
шкоду, повязану із довготривалим
розладом життєвих звязків, заподіяну
фізичній особі незаконними діями іншої
особи такою, що не підлягає додатковому
доказуванню.

З огляду на матеріали справи,
пояснення сторін у судовому засіданні,
фактичні обставини справи суд
приходить до висновку про завищений
заявлений позивачем розмір завданої
йому моральної шкоди, тому даний
розмір підлягає корегуванню в сторону
зменшення, що буде відповідати
принципам розумності та
справедливості в даному випадку.

Згідно ст..1167 ЦК України -
моральна шкода завдана фізичній чи
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

Підлягають до стягнення з
відповідача в користь позивача судові
витрати, які становлять 111грв.30коп.

На підставі ст. ст. 22, 23, 1167 ЦК
України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України 31.03.1995року № 4
"Про судову практику правах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", керуючись ст. ст. 213-215, 226 ЦПК
України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1- 80 842.грв. /вісімдесят тисяч
вісімсот сорок дві /грн. 00коп. завданих
матеріальних збитків.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду завдану неправомірними
діями у розмірі 20000грн. /двадцять
тисяч/00грв.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у
розмірі 111,30 грн. В решті позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Здолбунівський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

СуддяІ. М. Мичка