У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Гримич М.К., Умнової
О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Краснолуцької
міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про
визнання протиправним та скасування
рішення виконавчого комітету
Краснолуцької міської ради за
касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
ухвалу Краснолуцького міського суду
Луганської області від 20 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 22 жовтня 2013 року,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до
виконавчого комітету Краснолуцької
міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про
визнання протиправним та скасування
рішення виконавчого комітету
Краснолуцької міської ради.

Ухвалою Краснолуцького міського суду
Луганської області від 20 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 22 жовтня 2013 року, відмовлено у
відкритті провадження на підставі п. 1
ч. 2 ст. 122 ЦПК України .

У касаційній скарзі позивачі просять
скасувати постановлені в справі
ухвали та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив із того, що правовідносини,
що виникли між сторонами у справі, за
своїм характером є публічно-правовими,
пов'язаними із сферою реалізації
публічної влади, оскільки позивачі
фактично оскаржують рішення
відповідача як суб'єкта, наділеного
виконавчо-розпорядчими
повноваженнями, а тому не підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Проте даний висновок не відповідає
вимогам процесуального закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду у судах у порядку
цивільного судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 17 КАС України визначено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку зі здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій та, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності (п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України).

З огляду на вищевикладене справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
конкретними суб'єктами стосовно їхніх
прав та обов'язків у правовідносинах,
які передбачають владний вплив
уповноваженого законом одного
(суб'єкта владних повноважень) на
поведінку іншого (підпорядкованого)
суб'єкта, який відповідно до
законодавства зобов'язаний виконувати
його вимоги та приписи, а також спір у
відносинах публічної служби.

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно: суб'єктний склад учасників
процесу та характер спірних
правовідносин.

У пункті 21 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» роз'яснено, що,
враховуючи положення ст. 1 ЦПК України
та ст. 2 КАС України, не є
публічно-правовим і розглядається у
порядку цивільного судочинства спір
між органом державної влади та/або
органом місцевого самоврядування
(суб'єктом владних повноважень) як
суб'єктом публічного права та суб'єктом
приватного права - фізичною особою, в
якому управлінські дії суб'єкта
владних повноважень спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав фізичної особи. У такому
випадку це спір про право цивільне,
незважаючи на те, що у спорі бере участь
суб'єкт публічного права, а спірні
правовідносини врегульовано нормами
цивільного та адміністративного права.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зазначали, що є співвласниками у рівних
частках житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1, суміжним землекористувачем є
ОСОБА_5, якій належить житловий будинок
по АДРЕСА_2.

Рішенням Краснолуцької міської ради
від 25 грудня 2012 року їм надано дозвіл на
виготовлення технічної документації,
актом поновлення та узгодження меж
земельної ділянки встановлені межі
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Краснолуцької міської ради від 30
травня 2013 року винесено рішення № 176,
яким на підставі акту перевірки
земельної ділянки від 24 травня 2013 року
зобов'язано позивачів демонтувати
самочинно встановлений капітальний
паркан напроти в'їзних воріт ОСОБА_5

Тобто спір стосується реалізації права
власності позивачів та права
користування земельною ділянкою, на
якій розташований будинок, а відтак,
спір виник з цивільних правовідносин,
який підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

За таких обставин висновок суду про те,
що даний спір за своїм змістом і
характером правовідносин відноситься
до компетенції адміністративного суду,
є помилковим.

Крім того, суд не врахував, що ухвалою
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 15 липня 2013 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
порядку адміністративного
судочинства.

Ураховуючи викладене, постановлені в
справі ухвали підлягають скасуванню як
такі, що постановлені з порушенням норм
процесуального права, з передачею
справи до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити частково.

Ухвалу Краснолуцького міського суду
Луганської області від 20 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 22 жовтня 2013 року скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

О. В. Умнова