Справа № 341/3305/13-ц
Провадження № 22-ц/779/943/2014
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Вакарук В.М., Горейко М.Д.

за участю секретаря: Гавриляк Є.М.

сторін: представника ПАТ "Дельта Банк"
Семенюка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ТОВ "Укрпромбанк", ПАТ " Дельта
Банк " про визнання договору поруки
недійсним, за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Галицького районного
суду від 17 березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

17.12.2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що 10.06.2008 року між Калуським
відділенням ТзОВ "Український
промисловий банк" та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, згідно
умов якого Банк надав позичальнику
кредитні кошти в розмірі 42 750 доларів
США з розрахунку 12% річних за весь час
фактичного користування кредитом, на
строк до 09.06.2038 року. Виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором забезпечується договорами
поруки від 10.06.2008 року між Банком та
ОСОБА_7 та між Банком і ОСОБА_8. На
прохання ОСОБА_4, 28 травня 2009 року вона
звернулась в Івано-Франківське
відділення ТОВ "Укрпромбанк" з метою
внесення коштів по кредитному
договору. Працівники Банку в
подальшому передали їй для підпису
якийсь документ. Вона вважала, що це
доручення Банку на право внесення
коштів на рахунок ОСОБА_4, тому
здійснила підписи в місцях, вказаних
працівником банку. Після цього надала
кошти та отримала квитанцію про оплату.
Через певний час отримала повістку про
виклик в Калуський міськрайонний суд
та позовну заяву, з якої вбачалося, що
між ТОВ "Укрпромбанк" та нею було
укладено договір поруки від 28 травня 2009
року. Вважає, що з умовами кредитного
договору не ознайомлена, копію
договору поруки їй ніхто не надавав. На
час укладення договору поруки їй
виповнилось 57 років, тобто, вона вже два
роки перебувала на обліку в Пенсійному
фонді України, як пенсіонер по віку, а з
березня 2006 року їй встановлено третю
групу інвалідності загального
захворювання повічно без переогляду. 30
червня 2010 року їй стало відомо, що було
укладено договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
"Укрпромбанк" на користь ПАТ "Дельта
Банк". Зміна кредитора є істотними
умовами договору, про яку ПАТ "Дельта
Банк" її не повідомив, що є порушенням
договору поруки від 2009 року. Також Банк
в односторонньому порядку змінив
істотні умови кредитного договору,
внаслідок чого збільшився обсяг
відповідальності.

Просила задовольнити позов, договір
поруки від 28.05.2009 року визнати
недійсним.

Рішенням Галицького районного
суду від 17.03.2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що воно підлягає скасуванню
через невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Вказав, що він до працівників Банку з
проханням укласти договір поруки з
ОСОБА_3 не звертався. Особисто
позивачку з кредитним договором за 2008
рік він не ознайомлював, працівники
банку в його присутності також не
ознайомлювали позивачку із договором.
Тобто, поручитель не знав і не міг
знати, за що саме він поручається. По
даному кредитному договору укладено
два договори - договір поруки та
договір застави. Необхідності через
рік після отримання кредиту укладати
третій договір поруки не було.

Він направляв до суду повідомлення про
визнання позову. Зокрема, погоджувався
з тим, що працівниками Банку порушено
вимоги п.6 договору поруки про те, що
поручитель ознайомлений із всіма
умовами кредитного договору, так як
кредитного договору не було.

Також вказав, що зміна кредитора є
істотними умовами договору поруки.
Однак, жодного листа Дельта Банку та
Укрпромбанку йому не надходило. Цим
обставинам суд не надав жодної оцінки.
Підтримує позицію ОСОБА_3 про те, що суд
не звернув увагу на те, що правочин
(договір поруки) не був спрямований на
реальне настання правових наслідків.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
договір поруки визнати недійсним.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
представника позивача, перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 10.06.2008 року між
Калуським відділенням ТзОВ
"Український промисловий банк" та
ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір, згідно умов якого Банк надав
позичальнику кредитні кошти в розмірі
42 750 доларів США з розрахунку 12% річних
за весь час фактичного користування
кредитом, на строк до 09.06.2038 року.
Виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором забезпечується
договорами поруки від 10.06.2008 року між
Банком та ОСОБА_7 та між Банком і ОСОБА_8.

30.06.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", АТ "
Дельта Банк " та Національним Банком
України було укладено договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк" на
користь АТ " Дельта Банк ", відповідно до
якого в порядку, обсязі та на умовах,
визначених договором, Укрпромбанк
передав Дельта Банку права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов'язань перед
Національним банком, внаслідок чого
Дельта Банк замінює Укрпрмбанк як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов'язаннях.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлене договором або законом.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України, заміна
кредитора у зобов'язані здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог чинного законодавства. Згідно зі
ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлено строк
його виконання, воно підлягає
виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає у
тому ж обсязі, що і боржник, включаючи
сплату основного боргу, процентів,
неустойки, відшкодування збитків, якщо
інше не встановлено договором поруки.

З копії позовної заяви, долученої
до матеріалів справи, вбачається, що
ПАТ "Дельта Банк" 21.06.2013 року звернулося
до Калуського міськрайонного суду з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором в сумі 514 747 грн.
91 коп. в солідарному порядку з ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 Отже, підстав
визнання договору поруки в даних
правовідносинах банку та поручителя
немає.

Як встановлено ч.4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленому в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
зобовязання не предявить вимоги до
поручителя. Якщо строк виконання
основного зобовязання не встановлений
або встановлениий моментом
предявлення вимоги, порука
припиняється якщо кредитор не
предявить вимоги протягом одного року
від дня укладення договору поруки.

Термін дії договору поруки від 28.05.2009
року за № 140-014/ Zфпор-09 зазначено в п.1 та
п.2 - до повного припинення всіх
зобов'язань боржника за основним
договором або до погашення поручителем
зобов'язань боржника в рахунок
виконання зобов'язань за основним
договором в сумі та в межах якої
поручитель відповідає перед
кредитором. Термін сплати основного
зобов'язання по кредитному договору
встановлено до 09 червня 2038 року.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням
вимог матеріального і процесуального
права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду від
17 березня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
В.М. Вакарук

М.Д. Горейко