Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючої судді - Лемак О.В.

при секретарі - Сухан Н.В.,

з участю позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Ужгород справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Ужгородської районної
державної нотаріальної контори про
визнання права власності в порядку
спадкування на майно колишнього
колгоспного двору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Ужгородської районної державної
нотаріальної контори про визнання
права власності в порядку спадкування
на майно колишнього колгоспного двору,
мотивуючи його тим, що в 1987 році чоловік
позивачки - ОСОБА_2 виготовив в
установленому законом порядку
технічну документацію та Свідоцтво про
право власності на домоволодіння в
АДРЕСА_1, що підтверджується
виготовленим технічним паспортом та
свідоцтвом про право особистої
власності на домоволодіння. Згідно
цього свідоцтва власником житлового
будинку та підсобних приміщень був
чоловік позивачки в цілому як голова
колгоспного двору. 16.08.2013 року помер
чоловік позивачки і вона вирішила
оформити на себе право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, але нотаріусом
їй було відмовлено, оскільки з 1 січня
2013 року на Україні припинено
оформлення права власності по старим
свідоцтвам про право власності майна
колишнього колгоспного двору.

Просить суд визнати за нею право
власності на спадкове майно колишнього
колгоспного двору, а саме - житловий
будинок в складі : житлового будинку (та
прибудови) під літерою А; гаражу під
літерою Б; літньої кухні під літерою В;
сарай під літерою Г; сарай під літерою
Д; убиральня під літерою Е; сарай під
літерою З; сарай під літерою К;
господарські споруди під літерою
Ж;І;№1;№2;№3;№4№5;№6 (згідно технічної
документації), що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та просила суд їх
задовольнити.

Представник Ужгородської районної
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, надіслав
суду заяву про розгляд справи без його
участі.

Заслухавши пояснення позивачки,
дослідивши та перевіривши матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, що
в 1987 році чоловік позивачки - ОСОБА_2
виготовив в установленому законом
порядку технічну документацію та
Свідоцтво про право власності на
домоволодіння в АДРЕСА_1, що
підтверджується виготовленим
технічним паспортом та свідоцтвом про
право особистої власності на
домоволодіння. Згідно цього свідоцтва
власником житлового будинку та
підсобних приміщень був чоловік
позивачки в цілому як голова
колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки і
вона вирішила оформити на себе право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами, але
нотаріусом їй було відмовлено,
оскільки з 1 січня 2013 року на Україні
припинено оформлення права власності
по старим свідоцтвам про право
власності майна колишнього
колгоспного двору.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в редакції
1963 року) майно колгоспного двору
належить його членам на праві сумісної
власності. Колгоспний двір може мати у
власності підсобне господарство на
присадибній ділянці землі, що
знаходиться в його користуванні, жилий
будинок, продуктивну худобу, птицю та
дрібний сільськогосподарський
реманент відповідно до статуту
колгоспу. Крім того, колгоспному дворі
належать передані в його власність
членами двору їх трудові доходи від
участі в громадському господарстві
колгоспу або інше передане ними у
власність двору майно. У відповідності
до ст. 121 того ж Кодексу володіння,
користування і розпорядження майном
колгоспного двору здійснюється за
згодою всіх членів двору.

При відсутності згоди спір про
володіння, користування або
розпорядження майном колгоспного
двору вирішується судом за позовом
будь-якого члена двору, який досяг
шістнадцяти років. Згідно ч.2 ст. 123
зазначеного вище Кодексу розмір частки
члена двору встановлюється виходячи з
рівності часток усіх членів двору,
включаючи неповнолітніх і
непрацездатних. У подружжя позивача з
чоловіком від шлюбу дітей не
народилося. Інших осіб, які б мали право
на спадщину по закону немає.

Відповідно до п .6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995
року «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності судам роз'яснено, що
положення статтей 17,18 Закону "Про
власність" щодо спільної сумісної
власно поширюються на правовідносини,
які виникли після введення в дію цього
Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше,
застосовується діюче на той час
законодавство. Зокрема спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, ще
регулювали власність цього двору, а
саме:

а) право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, які до
15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору.

б) розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності
часток усіх його членів, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних .
Частку працездатного члена двору може
бути зменшено або відмовлено у її
виділенні при недовгочасному його
перебуванні у складі двору або
незначній участі працею чи коштами
господарстві двору. Особам, які вибули
з членів двору, але не втратили права на
частку в його майні, вона визначається
виходячи з того майна двору, яке було на
час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до наведених норм
цивільного законодавства, судової
практики позивачу, та покійному
чоловіку належала кожному по 1/2 частині
житлового будинку з надвірними
будівлями.

Після смерті чоловіка позивачка
вступили в управління спадковим
майном, так як проживали в житловому
будинку, тому набула права на спадщину.

Крім того, ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» від 1
липня 2004 року, підставою для державної
реєстрації прав, що посвідчують
виникнення, перехід, припинення
речових прав на нерухоме майно є
рішення суду стосовно речових прав на
нерухоме майно, що набрало законної
сили.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку
щодо доведеності позовних вимог та
вважає за можливе визнати за
позивачкою в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_2 право
власності на спадкове майно колишнього
колгоспного двору, а саме - житловий
будинок в складі: житлового будинку (та
прибудови) під літерою А; гаражу під
літерою Б; літньої кухні під літерою В;
сарай під літерою Г; сарай під літерою
Д; убиральня під літерою Е; сарай під
літерою З; сарай під літерою К;
господарські споруди під літерою
Ж;І;№1;№2;№3;№4№5;№6, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.1259,1268,1269,1270,1272ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 212-215ЦПК України,
суд,-

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 право
власності на спадкове майно колишнього
колгоспного двору, а саме житловий
будинок в складі :

- Житлового будинку (та прибудови)
під літерою А

- Гаражу під літерою Б

- Літньої кухні В

- Сарай під літерою Г

- Сарай під літерою Д

- Убиральня під літерою Е

- Сарай під літерою З

- Сарай під літерою К

- Господарські споруди під літерою
Ж;І;№1;№2;№3;№4№5;№6 (згідно технічної
документації), що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя:
Лемак О.В.