АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/288/14
Справа № 2033/2982/12
І-ої інстанції: Іващенко С.О.
Категорія: договірні
Доповідач: Коростійова В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В.,
Ізмайлової Г.Н.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Фрунзенського районного суду міста
Харкова від 24 жовтня 2013 року по справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в
особі Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року публічне
акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Банк
«Фінанси та Кредит» звернулося до суду
із вказаним позовом.

В обґрунтування позову
посилалось на те, що 26 вересня 2007 року
уклало з ОСОБА_3 кредитний договір, до
якого 26 березня 2008 року було внесено
зміни. За умовами кредитного договору
ОСОБА_3 отримав від банку кредит у
розмірі 17785 доларів США зі сплатою 14%
річних за користування кредитом
строком до 26 вересня 2010 року.

ОСОБА_3 умови кредитного договору
щодо повернення кредиту та процентів
за його користування порушував.

Станом на 29 листопада 2010 року
ОСОБА_3 допустив заборгованість за
кредитним договором, яка складається
із простроченої заборгованості за
кредитом - 12 295,25 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ складає 97624,28 грн.
та пені у сумі 356328,64 грн.

На забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним
договором 26 вересня 2007 року банк уклав
договір поруки з ОСОБА_6, а 26 вересня 2007
року банк уклав договір поруки з
ОСОБА_5, за умовами якого ОСОБА_7 і
ОСОБА_5, кожен окремо, зобов'язались
відповідати перед банком у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором.

Посилаючись на вказані обставини,
просило стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» солідарно: прострочену
заборгованість за кредитом- 12295,25
доларів США або 97 624,28 грн.; пеню за
прострочення виконання зобов'язань -
356328,64 грн.; витрати по сплаті судового
збору і з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи у сумі 1700
грн. і 120 грн. - відповідно.

ОСОБА_3, в особі свого
представника ОСОБА_4, позов визнав у
частині стягнення заборгованості за
кредитом у сумі 12292,25 доларів США, що
складає 97624,28 грн. У частині стягнення
пені у сумі 356328,64 грн. позов не визнав.
При цьому надав заяву про застосування
строків позовної давності до цих вимог.

ОСОБА_5, в особі свого
представника ОСОБА_4, позов не визнала,
посилаючись на те, що договір поруки
підписаний не нею, а іншою особою.

ОСОБА_6 до суду не з'явився.

Рішенням Фрунзенського районного
суду міста Харкова від 24 жовтня 2013 року
позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 і
ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» солідарно: прострочену
заборгованість за кредитним договором
- 97624, 28 грн.; пеню за прострочення
погашення кредиту у сумі 100000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_6 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
витрати по сплаті судового збору і з
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи по 850 грн. і 60 грн.
відповідно - з кожного.

В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просе рішення суду
першої інстанції у частині стягнення з
ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_6 на користь
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пені за
прострочення погашення заборгованості
за кредитним договором від 26 вересня 2007
року за період з 29 листопада 2009 по 29
листопада 2010 року скасувати і у позові
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
відмовити за сплином строку позовної
давності.

В іншій частині рішення не
оскаржує.

Інші особи, які беруть участь у
справі, рішення суду не оскаржили,
письмових заперечень на апеляційну
скаргу не подали.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції
встановлено, що 26 вересня 2007 року між
відкритим акціонерним товариством
(далі - ВАТ), правонаступником якого є
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3
укладено кредитний договір № М-258-07-ФО,
до якого внесено зміни 26 березня 2008
року та 19 листопада 2009 року (далі -
кредитний договір), за умовами якого
банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 17785
доларів США зі сплатою 14% річних для
придбання автомобіля Cherry , модель Tiggo,
2007 року випуску строком до 26 вересня 2010
року, а ОСОБА_3 зобов'язався здійснювати
щомісячні платежі за кредитом та
процентами за його користування згідно
графіку погашення кредиту.
Забезпеченням виконання зобов'язань за
цим договором є застава вказаного
автомобіля (а.с.7-13 т.1).

На забезпечення вказаного кредитного
договору ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
26 вересня 2007 року уклало два договори
поруки: з ОСОБА_5 № М-258/1-07-П і ОСОБА_6
№258-2-07-М - з кожним окремо, за умовами
яких ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зобов'язались
перед банком відповідати у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором (а.с.24-27 т.1).

Згідно висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 5692 від 20 серпня 2013 року
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім.Засл.
проф.. М.С.Бокаріуса підписи від імені
ОСОБА_5 у договорі поруки №258/1-07-П від 26
вересня 2007 року, розташовані в рядках
«Поручитель» і в графі «За поручителя»
виконані не ОСОБА_5, а іншою особою, з
наслідуванням її справжнього підпису
(а.с.1-60 т.2).

Встановлено також, що ОСОБА_3 умови
кредитного договору належним чином не
виконував, внаслідок чого станом на 29
листопада 2010 року допустив
заборгованість за кредитом у сумі 12295,25
доларів США, що за курсом НБУ становить
97624,28 грн.

За період з 29 листопада 2009 по 29
листопада 2010 року йому нарахована пеня
у сумі 356 328,64 грн., яку суд, як таку, що
значно перевищує суму основного боргу,
зменшив до 100000 грн.

Суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_3 і
ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» солідарно: заборгованість за
кредитом у сумі 97624,28 грн. і пеню за
період з 29 листопада 2009 ро 29 листопада
2010 року у сумі - 100000 грн.

Рішення у частині солідарного
стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_6
заборгованості за кредитним договором
у сумі 97624, 28 грн. особами, які беруть
участь у справі, не оскаржується і
судом апеляційної інстанції не
переглядається.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилається на те, що
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
пропустило встановлений законом строк
позовної давності щодо стягнення пені.

Зазначене не відповідає обставинам
справи і вимогам закону.

П.п. 6.1 кредитного договору передбачено,
що за прострочення повернення
кредитних коштів та (або) сплати
процентів, позичальник сплачує банку
пеню з розрахунку 1% від простроченої
суми за кожен день прострочення.
Зазначена пеня сплачується у випадку
порушення позичальником строків
платежів, передбачених п.п. 3.2, 3.4, 4.3, 4.4,
4.6 цього договору, а також будь-яких
інших строків платежів, передбачених
цим договором.

Сплата пені не звільняє позичальника
від зобов'язання сплатити проценти за
увесь час фактичного користування
кредитними ресурсами.

Відповідно до ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми

невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За змістом ст.549 ЦК України пеня - це
санкція, яка нараховується з першого
дня прострочення і доки зобов'язання не
буде виконано. Її розмір збільшується
залежно від продовження
правопорушення.

До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік (ч.2 ст.258 ЦК України).

За правилами ст.253 ЦК України перебіг
строку позовної давності починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Із матеріалів справи вбачається, що з
вимогою про стягнення пені по
невиконаному кредитному зобов'язанню
за період з 29 листопада по 2009 по 29
листопада 2010 року позивач звернувся в
межах річного строку позовної
давності, встановленого ч.2 ст.258 ЦК
України.

Зазначене спростовує доводи
апеляційної скарги про порушення
позивачем строку позовної давності за
вимогами про стягнення пені.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції особами, які беруть участь у
справі, не оскаржувалось і судом
апеляційної інстанції не
переглядалось.

Керуючись ч. 1 ст.303, ст.304, п.1ч.1 ст.307,
ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст..ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного
суду міста Харкова від 24 жовтня 2013 року
у частині солідарного стягнення з
ОСОБА_3 на користь публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» пені за
прострочення погашення кредиту за
період з 29 листопада 2009 по 29 листопада
2010 року у сумі 100000 гривень залишити без
змін.

В іншій частині рішення не
оскаржувалось і судом апеляційної
інстанції не переглядалось.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: