Ухвала

іменем україни

30 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про
перегляд рішення Обухівського
районного суду Київської області від 23
березня 2012 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, управління
Держкомзему в Обухівському районі про
визнання державного акту недійсним та
зобов'язання вчинити певні дії за
касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою
представником - ОСОБА_6, на ухвалу
Обухівського районного суду Київської
області від 17 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 11 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що відповідно до державних актів
вона є власником земельних ділянок по
АДРЕСА_1 площею 0,10 га з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та 0,0243
га для ведення особистого селянського
господарства. Суміжним
землекористувачем останньої земельної
ділянки є ОСОБА_8, який отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0996 га по
АДРЕСА_2 незаконно, а саме при
виготовленні технічної документації
із його складання землевпорядною
організацією було допущено ряд
порушень, зокрема, розмір її земельної
ділянки із 0,14 га після приватизації
становить 0,1243 га, акту погодження меж
вона не підписувала, спірний державний
акт видано після смерті ОСОБА_8, адреса
місця розташування спірної земельної
ділянки визначена помилково. Оскільки
за наведених вище обставин частина її
земельною ділянки начебто стала
власністю відповідача, він вимагає
знести металеву огорожу.

З урахуванням наведеного, позивачка
просила визнати державний акт виданий
18 червня 2007 року ОСОБА_8 на земельну
ділянку площею 0,0996 га недійсним та
зобов'язати управління Держкомзему в
Обухівському районі Київської області
скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 23 березня 2012
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 16 липня 2012 року, у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із заявою про перегляд рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 23 березня 2012 року у зв'язку
з нововиявленими обставинами,
посилаючись на те, що постановляючи
рішення про відмову у задоволенні
позову, суд виходив із того, що нею не
було доведено порушення її прав
землевласника незаконно виданим
ОСОБА_8 Державним актом на суміжну
земельну ділянку площею 0,0996 га,
внаслідок чого начебто зменшився
розмір її земельної ділянки на користь
відповідача. Проте відповідно до
висновку експертного дослідження № 12
від 3 квітня 2013 року підпис від
імені ОСОБА_9 в графі «Представник
суміжних землевласників» акту про
встановлення на місцевості та
погодження зовнішньої межі земельної
ділянки ОСОБА_8 від 8 вересня 2003 року
виконаний не ОСОБА_9, а іншою особою.
Крім того, під час огляду оригіналів
зазначених актів було виявлено сліди
виправлень та пошкоджень зазначених
документів, що є неприпустимим. Вказані
обставини заявник вважала
нововиявленими та просила скасувати
рішення районного суду від 23 березня 2012
року та задовольнити її позовні вимоги
в повному обсязі.

Ухвалою Обухівського районного суду
Київської області від 17 вересня

2013 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від

11 грудня 2013 року, у задоволенні заяви
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника - ОСОБА_6, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
перегляд рішення суду у зв'язку з
нововиявленими обставинами, суди,
застосувавши вимоги ст. 361 ЦПК України
дійшли до правильного висновку про те,
що нововиявлених обставин заявник не
навела, а посилання на нез'ясування
судом при ухваленні рішення суду всіх
фактичних обставин справи, не є такими
нововиявленими обставинами. Посилання
касаційної скарги про незаконний
апеляційний розгляд справи без участі
заявника безпідставні, так як на а.с. 231,
232 наявні розписки про отримання
судових повісток заявником та її
представником, а заяву представника
про відкладення розгляду справи
апеляційний суд розглянув у межах
своїх повноважень та наведеним доводам
дав оцінку (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 17 вересня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 11 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д.
Луспеник