Справа № 469/1645/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року
Березанський районний суд
Миколаївської області

в складі : головуючої -судді
- Дорошенко А.В.

при секретарі
- Якубець С.В.

за участю: позивачки -
ОСОБА_1

представника позивачки
- ОСОБА_2

представника відповідача - відділу
Держземагентства

у Березанському районі
- Євця Є.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Березанка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області та відділу Держземагентства у
Березанському районі Миколаївської
області, третя особа - ОСОБА_5 про
поновлення строку на звернення до суду,
визнання частково недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю, зобов'язання
вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в
інтересах позивачки 28.11.2013р. звернувся
до Березанського районного суду з
зазначеним позовом, мотивуючи тим, що
рішенням Коблівської сільської ради №8
від 26.06.1999р. третій особі - ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу від
17.03.1998р. передано у приватну власність
земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель за адресою АДРЕСА_1 та видано
відповідний державний акт серії I-МК №
007967. Рішенням Березанського районного
суду від 03.10.2013р. у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, яке набрало законної
сили, договір купівлі-продажу
вищевказаного житлового будинку та
господарських будівель від 17.03.1998р.
визнано недійсним та за позивачкою
визнано право власності на спірний
будинок. Оскільки про незаконність
спірного рішення сільської ради
позивачці стало відомо після набрання
законної сили рішення Березанського
районного суду від 03.10.2013р., посилаючись
на ст.ст.120,158 ЗК України, рішення
Конституційного суду України від
16.04.2009р. у справі №1-9/2009, Указ Президента
України від 08.04.2011р. №445, ст.7 Закону
України "Про Державний земельний
кадастр", ст.72 ЦПК України представник
позивача просить поновити строк на
звернення до суду про захист
порушенного права власності позивачки
на земельну ділянку; визнати
незаконним та скасувати рішення
Коблівської сільської ради №8 від
26.06.1999р. про передачу ОСОБА_5 у приватну
власність земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель за адресою:
АДРЕСА_1; визнати недійсним державний
акт на право приватної власності на
землю I-МК №007967; зобов'язати відділ
Держземагентства у Березанському
районі Миколаївської області
скасувати запис про державну
реєстрацію від 30.07.2013р. земельної
ділянки кадастровим номером
:13:009:0100 та зобов'язати Коблівську
сільську раду розглянути заяву
позивачки про передачу їй у приватну
власність земельної ділянки площею
0,1555га. за адресою: АДРЕСА_1 для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель.

В подальшому представник позивачки,
надавши письмову заяву, уточнив
позовні вимоги та просив визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на землю I-МК №007967
в частині 0,1555 га., відмовившись від
вимоги в частині визнання незаконним
та скасування рішення Коблівської
сільської ради №8 від 26.06.1999р. про
передачу ОСОБА_5 у приватну власність
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель за адресою: АДРЕСА_1,
підтримавши інші вимоги позивачки.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в
судовому засіданні уточнені позовні
вимоги підтримали, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві
та в уточнених позовних вимогах,
мотивуючи тим, що спірне рішення
Коблівської сільської ради №8 від
26.06.1999р., на підставі якого ОСОБА_5 було
видано державний акт на право
приватної власності на землю, відсутнє,
тому фактично земельна ділянка для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель по АДРЕСА_1,
передана у приватну власність ОСОБА_5
без будь-якого рішення власника землі.

Крім того, згідно спірного державного
акту, ОСОБА_5 передано у приватну
власність для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель земельну ділянку площею
0,2500га..В подальшому до державного акту
були внесені зміни у межах і розмірах
земельної ділянки, оскільки 07.09.2002р.
ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу було відчужено іншій
особі 0,0945га.. Таким чином, на даний час
за ОСОБА_5 рахується земельна ділянка
площею 0,1555га., тому позивачка та її
представник просили визнати державний
акт I-МК №007967 недійсним в частині права
власності на земельну ділянку ОСОБА_5
площею 0,1555га.. Свої вимоги, щодо
поновлення строку звернення до суду,
зобов'язання відділу Держземагенства у
Березанському районі Миколаївської
області скасувати запис про державну
реєстрацію від 30.07.2013р., зобов'язання
Коблівської сільської ради розглянути
заяву ОСОБА_1 про передачу їй у приватну
власність спірної земельної ділянки
підтримали повністю.

Представник відповідача - відділу
Держземагентства у Березанському
районі Миколаївської області проти
задоволення позовних вимог не
заперечував.

Представник відповідача - Коблівської
сільської ради Березанського району
Миколаївської області в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність, позовні вимоги визнав
частково, не заперечуючи проти
скасування державного акту на право
власності на землю I-МК № 007967 в частині -
площею 0,1555 га.. Посилаючись на ст.ст. 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування", ст.ст.116,118,122 ЗК України
та мотивуючи тим, що позивачка не
зверталася до сільської ради з заявою
про отримання безоплатно у власність
земельної ділянки, в зв'язку з чим
сільська рада не приймала рішення щодо
надання земельної ділянки позивачці,
просив в даній частині в позові
відмовити.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилась, але надала до суду заяву
про розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги визнала.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши письмові
докази по справі, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступного.

Рішенням Березанського районного суду
Миколаївської області від 03.10.2013р.
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та
ОСОБА_7, третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача -
Березанська державна нотаріальна
контора Миколаївської області, про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку та
визнання права власності задоволено у
повному обсязі. Визнано недійсним
договір купівлі-продажу житлового
будинку з прилеглими надвірними
господарчими та побутовими спорудами і
будівлями у АДРЕСА_1, посвідчений
державним нотаріусом Березанської
державної нотаріальної контори
Мартинюк О.Б. 17.03.1998р. за реєстровим №554
у частині визнання ОСОБА_5 покупцем
спірного будинку та визнано за ОСОБА_1
право власності на житловий будинок з
прилеглими надвірними господарчими та
побутовими спорудами і будівлями у
АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

На підставі зазначеного рішення суду
06.11.2013р. державним реєстратором
реєстраційної служби Березанського
РУЮ Миколаївської області за № 3278110
внесено запис про право власності
ОСОБА_1 на об'єкт нерухомого майна -
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджено витягом з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
та реєстрацію права власності від
07.11.2013р. (а.с.10).

Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,2500га. для обслуговування житлового
будинку та господарських будівель, що
розташована на території Коблівської
сільської ради серії I-МК №007967,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №643 (а.с.14) видано
05.06.2001р. Коблівською сільською радою
Березанського району на ім'я ОСОБА_5 на
підставі рішення 9 сесії 23 скликання
Коблівської сільської ради від 26.06.1999р.
№8. 07.09.2002р. в державний акт внесено
зміни на підставі договору
купівлі-продажу ВАА №782638 про
відчуження 0,0945га..

Згідно рішення №8 від 09.06.1999р.
Коблівської сільської ради 9 сесії 23
скликання (а.с.38-39) даним рішенням була
затверджена технічна документація по
складанню державних актів на землю, в
т.ч. на земельну ділянку ОСОБА_5 площею
0,2500 га..

Як вбачається з відповіді архівного
сектору Березанської
райдержадміністрації (а.с.37) та
оглянутої в судовому засіданні книги
протоколів сесії Коблівської
сільської ради з №8 по №18 23 скликання
за 1999р., рішення сесії №8 від 26.06.1999р. в
архівній установі району відсутнє.

Згідно витягу з Державного земельного
кадастру від 30.07.2013р. земельна ділянка
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
загальної площею 0,1555га кадастровий
номер :13:009:0100 за адресою: АДРЕСА_1,
відділом Держземагентства у
Березанському районі зареєстрована за
ОСОБА_5 (а.с.11-13).

Звертаючись з позовними вимогами до
суду, позивачка та її представник
просили суд поновити строк звернення
до суду, посилаючись на те, що про
незаконність рішення сільської ради
про передачу ОСОБА_5 у приватну
власність спірної земельної ділянки
їм стало відомо після набрання
законної сили рішення Березанського
районного суду від 03.10.2012р..

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у справі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1,5 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
ст.ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.261
ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавлених сторін права
на позов, тобто можливості реалізувати
своє право в примусовому порядку через
суд.

Оскільки у позивачки право на
зазначений позов виникло після
набрання чинності рішення суду від
03.10.2013р. про визнання за нею права
власності на житловий будинок з
прилеглими надвірними господарськими
та побутовими спорудами і будівлями,
що розташовані на спірній земельній
ділянці та реєстрацією за нею права
власності реєстраційною службою
Березанського РУЮ 07.11.2013р., позовна
давність за вказаними позивачкою
вимогами не сплила.

Статтею 158 ЗК України передбачено, що
земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб
вирішуються виключно судом.

Як зазначено в ст.9 ЗК України (в
редакції від 18.12.1990р. №561-XII) до відання
сільських рад у галузі регулювання
земельних відносин на їх території
належить передача земельних ділянок у
власність (п.1), реєстрація права
власності (п.2), погодження проектів
землеустрою (п.6) та інш..

Громадяни України мали право на
безоплатне одержання земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка) (ст.6 ЗК), розмір якої у
сільських населених пунктах повинен
бути не більше 0,25 га. (ч.1 ст.67 ЗК).

Порядок передачі земельних ділянок у
власність радами було передбачено ст.17
ЗК, згідно якої громадяни,
заінтересовані у передачі їм у
власність земельних ділянок із земель
запасу, повинні подати заяву про це до
сільської ради за місцем розташування
земельної ділянки.

Згідно ч.3 ст.17 ЗК України (в редакції
від 18.12.1990р. №561-XII) відповідна Рада
народних депутатів розглядає заяву і у
разі згоди передати земельну ділянку у
власність громадянину замовляє
землевпорядній організації розробку
проекту її відведення. Проект

відведення земельної ділянки
погоджується з сільською (селищною)
Радою народних депутатів, з районними
(міськими) землевпорядним,
природоохоронним і санітарним
органами, органом архітектури і
подається до районної (міської) Ради
народних депутатів для прийняття
рішення про передачу громадянину
земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЗК право
власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право.

Згідно ч.1 ст.23 ЗК право власності або
право постійного користування землею
посвідчується державними актами, які
видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними радами
народних депутатів.

Оскільки ОСОБА_5 05.06.2001р. отримано
державний акт на право власності на
спірну земельну ділянку, вона є
власником даної земельної ділянки.

Згідно з ч.1 ст.120 ЗК України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Враховуючи, що на підставі рішення
Березанського районного суду від
03.10.2013р. право власності на житловий
будинок та господарські будівлі, що
розташовані на спірній земельній
ділянці визнано за позивачкою ОСОБА_1,
до неї перейшло і право власності на
земельну ділянку, на якій розташовані
дані об'єкти.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Як зазначено в правовій позиції,
висловленій Верховним Судом України
при розгляді справи №6-57цс13 від 19.06.2013р.,
державні акти на право власності на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.

Враховуючи, що судом установлено, що
рішення про передачу земельної
ділянки у власність ОСОБА_5 сільською
радою не приймалося, тому суд, з
урахуванням висновків, даних в
Постанові Верховного Суду України від
20.02.2012р. у справі №6-78цс11 та правовій
позиції у справі №6-57цс13 від 19.06.2013р.,
вважає позовні вимоги про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку без
скасування правової підстави видачі
такого акта - рішення сільської ради
такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки частина спірної земельної
ділянки площею 0,0945 га. ОСОБА_5 була
продана іншій особі і їй на праві
власності належить земельна ділянка
площею 0,1555 га. (а.с.14,11-12) позов підлягає
задоволенню в частині визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю площею
0,1555га..

Згідно Указу Президента України від
08.04.2011 року №445/2011 "Про державне
агентство земельних ресурсів України" -
Державне земельне агентство земельних
ресурсів України є правонаступником
державного комітету України із
земельних ресурсів.

В п.17 Положення про державне агентство
земельних ресурсів України,
затвердженого Указом Президента
України від 08.04.2011 року № 445 - одним із
основних завдань Держземагенства
України є здійснення державної
реєстрації земельних ділянок та
обмежень у їх використанні.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
Державний земельний кадастр" до
повноважень центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин,
належать: ведення та адміністрування
Державного земельного кадастру;

здійснення підготовки
земельно-кадастрової документації;
здійснення державної реєстрації
земельних ділянок, обмежень у їх
використанні.

Оскільки вимога про зобов'язання
відділу Держземагенства у
Березанському районі Миколаївської
області скасувати запис про державну
реєстрацію земельної ділянки є
похідною від вимоги про визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю, вона
підлягає задоволенню.

Відповідно до п.34 ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
від 21.05.1997 року №280/97-ВР, виключно до
компетенції сільських, селищних,
міських рад відноситься вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Статтею 118 ЗК України встановлено
порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами. Так,
згідно ч.1 зазначеної статті
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 статті рішення
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Частиною 6 зазначеної статті
передбачено, що громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 від 19.03.2010р. "Про внесення
змін та доповнень до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7
"Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", Верховний Суд звернув
увагу суду на розгляд справ за позовами
до органів виконавчої влади чи
місцевого самоврядування у галузі
земельних відносин в разі незгоди з їх
рішеннями, зокрема про відмову в
передачі земельної ділянки у власність
чи користування.

Таким чином, звернення позивачки з
позовом про зобов'язання сільської
ради передати їй у приватну власність
земельної ділянки є передчасним,
оскільки органом місцевого
самоврядування питання про передачу їй
у власність земельної ділянки взагалі
не вирішувалось.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначені вимоги Закону,
підлягають стягненню з відповідачів
Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області та відділу Держземагентства у
Березанському районі Миколаївської
області на користь ОСОБА_1 судові
витрати в частині задоволених позовних
вимог, тобто сплочений нею судовий збір
в сумі по 229,40 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Коблівської
сільської ради Березанського району
Миколаївської області та відділу
Держземагентства у Березанському
районі Миколаївської області, третя
особа - ОСОБА_5 про поновлення строку на
звернення до суду, визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю 1-МК №007967 в частині
0,1555 га., зобов'язання відділу
Держземагентства у Березанському
районі скасувати запис про державну
реєстрацію земельної ділянки та
зобов'язання Коблівської сільської
ради розглянути заяву ОСОБА_1 про
передачу їй у приватну власність
земельної ділянки задовольнити
частково.

Визнати частково недійсним
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,2500га. для обслуговування житлового
будинку та господарських будівель, що
розташована на території Коблівської
сільської ради I-МК №007967 виданий 05.06.2001
року Коблівською сільською радою
Березанського району на ім'я ОСОБА_5,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №643, в частині 0,1555
га..

Зобов'язати відділ
Держземагентства у Березанському
районі Миколаївської області
скасувати запис про державну
реєстрацію від 30.07.2013 року земельної
ділянки кадастровим номером
:13:009:0100.

В задоволенні інших вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету
Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області та відділу Держземагентства у
Березанському районі Миколаївської
області на користь ОСОБА_1 судовий збір
в сумі по 229,40 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Березанський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подавати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: