У х в а л а

24 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Кафідової О.В.,

Дем'яносова
М.В., Парінової І.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Державної
казначейської служби України, треті
особи: прокуратура Дніпропетровської
області, Криворізький слідчий ізолятор
№ 4 в Дніпропетровській області, про
відшкодування шкоди, завданої
бездіяльністю органів прокуратури та
органів державної пенітенціарної
служби,

встановила:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Державної
казначейської служби України, у якому
зазначав, що в період з 29 січня 2010
року по 23 травня 2011 року він незаконно
утримувався під вартою, посилаючись на
Закон України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», просив стягнути з
відповідача за рахунок коштів
Державного бюджету України шляхом
списання коштів з Єдиного
казначейського рахунку на його користь
91 709 грн. 45 коп. заробітку, який він
втратив внаслідок бездіяльності
органів прокуратури та органів
державної пенітенціарної служби, та 1
млн. грн. моральної шкоди.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
26 березня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 02 липня
2013 року рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
26 березня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позову.

Стягнуто з Державної казначейської
служби України за рахунок Державного
бюджету України шляхом списання коштів
з Єдиного казначейського рахунку на
користь ОСОБА_3 5 тис. грн. моральної
шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Провадження в частині позовних
вимог ОСОБА_3 до Державної
казначейської служби України про
стягнення заробітку, який він втратив
внаслідок бездіяльності органів
прокуратури та органів державної
пенітенціарної служби, закрито.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня 2013 року касаційні
скарги Державної казначейської служби
України, прокуратури
Дніпропетровської області та ОСОБА_3
відхилено. Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 02 липня
2013 року залишено без змін.

У березні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
ст. 55 Конституції України,
ст. ст. 3, 13 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду».

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

Відповідно до ст. 356 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень
подається протягом трьох місяця з дня
ухвалення судового рішення, щодо якого
подано заяву про перегляд, або з дня
ухвалення судового рішення, на яке
здійснюється посилання, на
підтвердження підстав, установлених
п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу,
якщо воно ухвалено пізніше, але не
пізніше одного року з дня ухвалення
судового рішення, про перегляд якого
подається заява.

До заяви про перегляд судового рішення
заявником подано клопотання про
поновлення строку на звернення із
заявою, вказуючи на поважність
пропуску встановленого строку.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Причини пропуску строку, зазначені
заявником, з урахуванням доданих до
заяв матеріалів можна визнати
поважними.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353‒?360 ЦПК України», постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК.

Постановленою ухвалою від 20 лютого 2013
року, на яку заявник посилається, як на
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, справу передано на
новий судовий розгляд, тому вона не
може бути підставою для перегляду
через неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353‒?360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Оскільки встановлені фактичні
обставини даної справи та справ, в яких
постановлено ухвали від 03 серпня 2011
року, 07 грудня 2011 року, 19 червня 2013 року,
25 вересня 2013 року, є різними, то
наведені заявником доводи не містять
ознак неоднакового застосування
судами касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви
про перегляд ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня 2013 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до Державної казначейської служби
України, треті особи: прокуратура
Дніпропетровської області,
Криворізький слідчий ізолятор № 4 в
Дніпропетровській області, про
відшкодування шкоди, завданої
бездіяльністю органів прокуратури та
органів державної пенітенціарної
служби, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик

Судді: В.І. Амелін

М.В.
Дем'яносов

О.В.
Кафідова

І.К.
Парінова