РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 березня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області у складі :

головуючого судді
Рогозіна С.В.,

при секретарі
Кулик Т.М.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

третьої особи без самостійних вимог
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Рівне
цивільну справу за позовом фізичної
особи підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
про надання послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_5
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6,
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
про надання послуг. В позовній заяві
вказує, що 18 листопада 2013 року між нею
та ОСОБА_6 було укладено договір про
надання інформаційно-консультативних
послуг, пов'язаних з продажем
нерухомого майна. Відповідно до
вказаного договору об'єктом відчуження
була кватира АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_7, та якою відповідач
розпоряджалась на підставі
довіреності від 01.07.2013 року,
посвідченої приватним нотаріусом
ОСОБА_8

За умовами договору вона
зобов'язувалась надати відповідачу
(Замовнику) інформаційні послуги з
питань відчуження об'єкта нерухомості,
вказаного Замовником. Згідно
зазначеного договору, до її обов'язків
належало надання інформації щодо
об'єкта нерухомості - АДРЕСА_1 для
потенційних покупів, проведення
переговорів з покупцями стосовно умов
купівлі-продажу нерухомості,
здійснення з ними огляду нерухомого
майна, в разі наміру придбати майно,
організація зустрічі Замовника та
покупця, підготовка угоди про завдаток
та ін. організаційні питання пов'язані
з укладенням договору купівлі-продажу.
За вказані послуга Замовник
зобов'язувався сплатити винагороду.

Розмір та порядок розрахунків
визначений розділом 6 Договору. Згідно
п. 6.1. Договору, Виконавець доводить
свої зобов'язання до Угоди про завдаток
(Попередній договір), який сторони
підписують при досягненні згоди про
здійснення купівлі-продажу
нерухомості. У випадку виконання своїх
обов'язків Виконавцем, згідно п. 4.2., 6.2.
Договору, Замовник сплачує Виконавцеві
винагороду у розмірі 1,5 % від ринкової
вартості об'єкту нерухомості, але не
менше 4100 (чотири тисячі сто) грн.

Оформлення з покупцем Угоди про
завдаток (Попереднього договору) та
підписання акту здачі-приймання
виконаних
інформаційно-консультативних послуг є
підтвердженням виконання п. 1.1.
Договору та підставою для 100 % оплати
послуг Виконавця (п. 6.3, 6.7 Договору).

На виконання умов зазначеного
договору, нею були надані відповідачу
відомості про покупця - ОСОБА_9, з яким
відповідач уклала Договір наміру
купівлі-продажу квартири, на виконання
якого покупцем передано відповідачу 500
доларів США, що еквівалентно 4000 гривень
завдатку, як доказ укладення договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. При
цьому покупець ОСОБА_9 зобов'язувався
підписати та посвідчити у нотаріуса
договір купівлі-продажу даної квартири
до 07.12.2013 року. Договір наміру
купівлі-продажу квартири було
підписано 18.11.2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_9, та
нею, як посередником.

Про надання послуг, що були предметом
договору, прийняття їх відповідачем та
відсутність претензій щодо наданих
послуг було складено акт
здачі-приймання
інформаційно-консультативних послуг,
який підписано відповідачем.

Однак, не зважаючи на те, що усі свої
зобов'язання згідно договору вона
виконала, а відповідачем вже укладено
договір купівлі-продажу нерухомого
майна, надані нею послуги до цього часу
не оплачені. Під час підписання акту
здачі-приймання наданих послуг та
Договору наміру купівлі-продажу
квартири, ОСОБА_6 зазначила, що сплатить
винагороду наступного дня, а потім
взагалі відмовилась від оплати наданих
послуг.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав викладених в позовній заяві та
просить стягнути з ОСОБА_6 на користь ПП
ОСОБА_5 заборгованість за договором про
надання інформаційно-консультативних
послуг від 18.11.2013 р. в розмірі 4100 грн. та
штраф у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів
США.

Відповідач та представник відповідача
в судовому засіданні позовні вимоги
позивача не визнали. Відповідач
пояснила, що договір про надання
інформаційно-консультаційних послуг
та акт прийому передачі виконаних
робіт були підписані в один день 18.11.2013
року. В той день вона домовилась з
представником покупця ОСОБА_9 про
передачу завдатку, передача завдатку
відбулась в приміщенні Агентства
нерухомості «Борислава». В той день
вона була без окулярів і не могла
прочитати зміст документів, повірила
на слово, підписуючи договір про
надання інформаційно-консультативних
послуг від 18.11.2013 р. та акт приймання
виконаних робіт вона думала, що
підписує договір про передачу коштів в
рахунок завдатку. Про потенційного
покупця квартири вона дізналась не від
ОСОБА_5, а від свого знайомого ОСОБА_11
вважає, що ПП ОСОБА_5 не надала їй жодних
послуг і тому оплачувати її послуги
вона відмовляється. Просить відмовити
у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому
засіданні вказав, що ПП ОСОБА_5 не
виконала взяті на себе згідно договору
про надання
інформаційно-консультативних послуг
від 18.11.2013р зобов'язання і тому її
послуги не повинні оплачуватись, а сам
договір є нікчемним, оскільки він був
підписаний ОСОБА_6 під впливом помилки
і тому не може породжувати будь-які
права та обов'язки. Просить відмовити в
задоволенні позову.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
фізична особа підприємець ОСОБА_4 в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги позивача та вказав, що у нього
укладено договір про співпрацю з ПП
ОСОБА_5, яка надає
інформаційно-консультаційні послуги
пов'язані з купівлею-продажем
нерухомого майна. ОСОБА_9 був його
клієнтом, він знав, що ОСОБА_9 хоче
придбати квартиру. Маючи інформацію
від ПП ОСОБА_5 про продаж квартири
АДРЕСА_1 він направив ОСОБА_9 до
продавця, разом з ним оглядав дану
квартиру і був присутній при передачі
завдатку. Вважає, що ОСОБА_6 має
оплатити надані ПП ОСОБА_5 послуги,
оскільки він теж, хоче отримати свою
винагороду.

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, представника
відповідача, третьої особи, всебічно
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 18 листопада 2013
року між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір
про надання
інформаційно-консультативних послуг,
пов'язаних з продажем нерухомого майна.
Відповідно до вказаного договору
об'єктом відчуження була кватира
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_7, та якою
ОСОБА_6 розпоряджалась на підставі
довіреності від 01.07.2013 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_8

За умовами договору ПП ОСОБА_5
зобов'язувалась надати відповідачу
(Замовнику) інформаційні послуги з
питань відчуження об'єкта нерухомості,
вказаного Замовником. Згідно
зазначеного договору, до її обов'язків
належало надання інформації щодо
об'єкта нерухомості - АДРЕСА_1 для
потенційних покупів, проведення
переговорів з покупцями стосовно умов
купівлі-продажу нерухомості,
здійснення з ними огляду нерухомого
майна, в разі наміру придбати майно,
організація зустрічі Замовника та
покупця, підготовка угоди про завдаток
та інші організаційні питання
пов'язані з укладенням договору
купівлі-продажу. За вказані послуги
замовник зобов'язувався сплатити
винагороду в сумі 500 доларів США.

18.11.2013 року між сторонами було
підписано акт здачі приймання
інформаційно-консультативних послуг.

Позивач в позовній заяві та
представник позивача в судовому
засіданні вказували на те, що ПП ОСОБА_5
повністю виконала взяті на себе
зобов'язання, оскільки квартира була
продана.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд вважає, що доводи позивача та
представника позивача про доведеність
позовних вимог спростовуються
встановленими в судовому засіданні
обставинами.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6 дійсно шукала покупця на
квартиру АДРЕСА_1. З пояснень ОСОБА_6
встановлено, що інформацію про
потенційного покупця вона отримала не
від ПП ОСОБА_5, а від свого знайомого
ОСОБА_11 ПП ОСОБА_5 жодним чином не
допомогла у знаходженні потенційного
покупця квартири, не була присутня при
огляді квартири та не здійснювала
юридичного супроводження оформлення
договору купівлі-продажу.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_11
підтвердив, 14.11.2013 року він приїхав з м.
Київ, де проживає. ОСОБА_6 є його
знайомою, яка повідомила, що хоче
продати квартиру. В нього була
інформація, що його родичка ОСОБА_12
шукає квартиру для покупки, він
повідомив про це ОСОБА_6 15.11.2013 року вони
спільно провели огляд даної квартири,
спочатку в присутності сина ОСОБА_12
ОСОБА_9, а потім і з участю самої ОСОБА_12
Під час огляду квартири покупець та
продавець домовились про умови
укладення договору.

Таким чином в судовому засіданні було
спростовано пояснення позивача, що
саме ПП ОСОБА_5 знайшла потенційного
покупця та огляд квартири проводився в
її присутності.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 повідомив, що інформацію про
квартиру АДРЕСА_1 йому повідомив родич
дружини ОСОБА_11

З ПП ОСОБА_4 він жодних угод не укладав,
ОСОБА_4 допомагав продавати
однокімнатну квартиру на яку покупця
він так і не знайшов. ПП ОСОБА_4 він не
уповноважував для підшуковування
варіантів купівлі квартири.

15.11.2013 року відбувся огляд квартири
АДРЕСА_1, під час огляду квартири був
присутній він, ОСОБА_4, особа на ім'я
ОСОБА_13, ОСОБА_6, квартира йому
сподобалась, потім підійшла його мама,
яка була покупцем квартири і оглянула
її. ОСОБА_4 та особа на ім'я ОСОБА_13 були
присутні в квартирі, але жодних дій
пов'язаний з перевіркою
правовстановлюючих документів не
вчиняли і фактично участі в розмовах
про умови продажу квартири не приймали.

18.11.2013 року в агентстві нерухомості
«Борислава» він передав для ОСОБА_6 500
доларів США.

Йому невідомо, що ПП ОСОБА_5 вела з
ОСОБА_6 чи ним якісь переговори по
питанню оформлення договору
купівлі-продажу квартири, готувала
якісь документи і т.д.

Представник позивача в судовому
засіданні не подала доказів того, що ПП
ОСОБА_5 має у своєму штаті найманих
працівників.

ПП ОСОБА_4 не подав доказів укладення
між ним та ПП ОСОБА_5 договору про
співпрацю на який він посилався та не
подав доказів існування договірних
відносин між ним та ОСОБА_9 стосовно
підшуковування для нього підходящих
варіантів купівлі квартири.

В матеріалах справи наявний договір
наміру купівлі-продажу квартири від
18.11.2013 року укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 Дослідивши даний договір суд не
може визнати його договором завдатку,
оскільки він не відповідає формі
договору завдатку і нотаріально не
посвідчений.

Судом встановлено, що договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 був
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 27.11.2013
року. ПП ОСОБА_5 при укладенні даного
договору присутня не була і жодних
інформаційно-консультативних послуг
не надавала.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що ПП ОСОБА_5 не була
присутня при огляді квартири, який
відбувся 15.11.2013 року, інформації
потенційному покупцю про квартиру не
надавала, зустріч для переговорів та
обговорення умов майбутнього договору
купівлі-продажу нерухомого майна не
організовувала, угода про завдаток між
сторонами договору купівлі-продажу
підписана не була, проект договору
купівлі продажу квартири ПП ОСОБА_5 не
готувала, зустріч продавця та покупця
для підписання та юридичного
оформлення договору купівлі-продажу
квартири не організовувала.

В супереч п. 3.5. договору про надання
інформаційно-консультативних послуг
від 18.11.2013 року, акт виконання
інформаційно-консультативних послуг
був підписаний не після укладення
договору купівлі-продажу, а в день
підписання самого договору (18.11.2013
року).

За таких обставин суд вважає, що ПП
ОСОБА_5 не виконала жодного з
покладених на неї обов'язків
передбачених п. п. 3.1 - 3.5 договору про
надання інформаційно-консультативних
послуг від 18.11.2013 року.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи те, що ПП ОСОБА_5 не виконала
покладені на неї обов'язки, суд вважає,
що у ОСОБА_6 немає правової підстави
оплачувати її послуги. Позовні вимоги
позивача є недоведеними.

Крім того, суд погоджується з
запереченнями відповідача про те, що
вона підписала договір про надання
інформаційно-консультативних послуг
від 18.11.2013 року та акт виконання
інформаційно-консультативних послуг
від 18.11.2013 року без наміру настання
правових наслідків встановлених ним та
підписання даних документів не
відповідало її внутрішній волі.

В своїх поясненнях ОСОБА_6 вказала, що
їй не роз'яснили умови договору про
надання інформаційно-консультативних
послуг від 18.11.2013 року, вона взагалі не
знала про існування даного договору, а
дізналася після отримання копії
позовної заяви з суду. В день
підписання договору вона була без
окулярів і не могла прочитати його,
другий екземпляр договору їй не надали.
Під час підписання договору ПП ОСОБА_5
повідомила їй, що підписання договору
необхідне для отримання нею завдатку в
сумі 500 доларів США.

Згідно ст. 202 Цивільного кодексу
України. Правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно п. п. 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу
України волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно ст. 229 Цивільного кодексу
України якщо особа, яка вчинила
правочин, помилилася щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_6
помилялась стосовно обставин, які
мають істотне значення для неї, договір
не відповідав її внутрішній волі. Тому,
суд вважає, що договір про надання
інформаційно-консультативних послуг
від 18.11.2013 року не був спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 202, 203, 229, 376, 526, 610 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 224, 225,
226, 233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог фізичної
особи підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
про надання послуг - відмовити за
недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 28.03.2014 року.

Суддя
С.В.Рогозін