Справа№ 161/3988/14-ц
Проваждення № 2/161/1748/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2014 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 інтересах ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом. В
обґрунтування заявленого позову
посилається на те, що 04 січня 2014 року
ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 у позику грошові
кошти в розмірі 13 000,00 гривень, про що
свідчить розписка від 04 січня 2014 року. В
даній розписці ОСОБА_3 підтверджує факт
отримання коштів в якості позики та
зобов'язується повернути дану суму
грошових коштів до 15 лютого 2014 року.
Проте з настанням обумовленої дати,
всупереч неодноразовим зверненням
позивача щодо належного виконання
зобов'язань, ОСОБА_3 не виконав взяті на
себе зобов'язання і не повернув належні
позивачу грошові кошти в повному
обсязі, чим порушив його законні права
та інтереси. Просить суд стягнути з
відповідача борг в сумі 13 000,00 гривень
та судовий збір.
Позивач та його представник в судове
засідання не з'явилися, про дату, час і
місце судового розгляду справи
повідомлялись належним чином, про
причини своєї неявки до суду не
повідомили, подали до суду заяву про
розгляд справи у їх відсутності,
позовні вимоги підтримують повністю,
не заперечують проти заочного розгляду
справи.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини своєї неявки до суду
не повідомив, від нього до суду не
надходило заяви про розгляд справи у
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до задоволення з
Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних,
художніх творів, винаходів та інших
інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної)
та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Судом при розгляді справи встановлено,
що 04 січня 2014 року ОСОБА_3 отримав
грошові кошти від ОСОБА_2 в сумі 13 000,00
гривень. Зобов'язувався повернути
грошові кошти до 15 лютого 2014 року. Факт
отримання грошових коштів
підтверджується власноручно написаною
ОСОБА_3 письмовою розпискою (а.с. 7).
Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_3 належних чином взяті на себе
зобов'язання з повернення грошових
коштів ОСОБА_2 не виконав. В результаті
чого в нього мається заборгованість
перед ОСОБА_2 в сумі 13 000,00 гривень.
Оскільки договір є обов'язковим до
виконання, а тому за таких обставин, суд
приходить до висновку про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 виниклої суми
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» від 08 липня 2011 року №
3674-VІ передбачено, що при зверненні до
суду із позовною заявою майнового
характеру, сплачується ставка судового
збору в розмірі 1 відсоток ціни позову,
але не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати,
що в гривневому еквіваленті становить
3441 гривень.

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивачем при зверненні до суду було
понесено та документально
підтверджено судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 гривень (а.с.
1). А тому за таких обставин, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
понесених і документально
підтверджених судових витрат по сплаті
судового збору в сумі 243,60 гривень.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуюч, що 04 січня 2014 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було досягнуто згоди щодо
позики грошових коштів, що
підтверджується розпискою, яка
власнурочно написана ОСОБА_3 При цьому
ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань з
повернення грошових коштів ОСОБА_2
належним чином не виконав. В результаті
чого в нього мається заборгованість
перед ОСОБА_2 в сумі 13 000,00 гривень. А
також враховуючи те, що позивачем при
зверненні до суду було понесено та
документально підтверджено судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
243,60 гривень. А тому за таких обставин,
суд приходить до висновку про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 13
000,00 гривень заборгованості та 243,60
гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 625, 629, 1046, 1047, 1048,
1050 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 212 - 215, 224
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 13
000,00 гривень заборгованості згідно
письмової розписки від 04 січня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2
понесених і документально
підтверджених судових витрат зі сплати
судового збору в сумі 243,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя В.В.
Ковтуненко