Справа №487/915/13- ц 24.04.2014 24.04.2014 24.04.2014
Провадження №22-ц/784/1322/14
Головуючий у першій інстанції-Андрощук
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Рудніку Є.М.,

за участю прокурора - Добрікової
І.В.,

позивача - ОСОБА_1, її
представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,
представників відповідачів: МОО ФСТ
«Україна» та ТОВ «СОК «Україна» -
Іванцова І.А., виконкому ММР - Корнієнко
Т.І., представника третьої особи -
Стасюка О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги

Миколаївської обласної організації
фізкультурно-спортивного товариства
«Україна»,

товариства з обмеженою
відповідальністю «Контакт-1»

та товариства з обмеженою
відповідальністю

«Спортивно-оздоровчий комплекс
«Україна»

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 13 березня 2014 року у
цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до Миколаївської обласної організації
фізкультурно-спортивного товариства
«Україна» (далі - МОО ФСТ «Україна»),

товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спортивно-оздоровчий комплекс
«Україна» (далі - ТОВ «СОК «Україна»,

товариства з обмеженою
відповідальністю «Контакт-1» (далі - ТОВ
«Контакт-1»

та виконавчого комітету Миколаївської
міської ради (далі - виконком ММР)

про визнання недійсними рішень та
свідоцтва про право власності

У С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до МОО ФСТ «Україна», ТОВ «СОК
«Україна» та виконкому Миколаївської
міської ради з вищеназваним позовом..

Позивачка зазначала, що рішенням
виконкому Миколаївської міської ради
від 22 (20) лютого 2002 року № 91 у власність
МОО ФСТ «Україна» передано нежитлову
будівлю (спортивний комплекс) № 16 по
Бузькому бульвару в м. Миколаєві. На
підставі цього рішення 1 березня 2002
року МОО ФСТ «Україна» видано
свідоцтво про право власності на об'єкт
нерухомості. 30 вересня 2009 року
рішенням загальних зборів МОО ФСТ
«Україна» та ТОВ «Контакт-1» створено
ТОВ «СОК «Україна», на баланс якого
передано спірний об'єкт, як статутна
частка МОО ФСТ «Україна».

Посилаючись на те, що вказаний об'єкт,
як майно, що належить державі та
громадянам України, передано у
власність з порушенням встановленого
порядку, ОСОБА_1 просила визнати
недійсними рішення виконкому ММР № 91
від 22 (20) лютого 2002 року, свідоцтво про
право власності на об'єкт нерухомості
від 1 березня 2002 року та рішення
загальних зборів ТОВ «Контакт-1» та МОО
ФСТ «Україна» від 30 вересня 2009 року.

До участі в справі як відповідача
залучено ТОВ «Контакт-1» (а.с. 75 том 1), як
третю особу - Регіональне відділення
Фонду Державного майна України по
Миколаївській області (а.с. 142 том 1). У
справі приймав участь прокурор.

Представники МОО ФСТ «Україна», ТОВ
«СОК «Україна» та ТОВ «Контакт-1» позов
не визнали, посилаючись на дотримання
всіх вимог закону при передачі майна,
яке належало профспілковій
організації та ніколи не перебувало у
державній власності, а МОО ФСТ
«Україна» просив також застосувати
строк позовної давності.

Представник виконкому ММР позов
визнав, посилаючись на допущення
порушень під час прийняття
оскаржуваного рішення.

Прокурор вважав порушеними права
держави та заявив про участь у справі
на стороні третьої особи - Фонду
Державного майна України по
Миколаївській області.

Третя особа - Фонд Державного майна
України по Миколаївській області проти
задоволення позову не заперечував.
Самостійні позовні вимоги не заявляв.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 13 березня 2014 року позов
задоволено, рішення виконкому ММР №91
від 22 лютого 2002 року, свідоцтво про
право власності на нежитловий об'єкт
від 1 березня 2002 року та рішення
загальних зборів МОО ФСТ «Україна» і
ТОВ «Контакт-1» від 30 вересня 2009 року
визнані недійсними.

В апеляційних скаргах МОО ФСТ
«Україна», ТОВ «СОК «Україна» та ТОВ
«Контакт-1» просили рішення скасувати
та відмовити у задоволенні позову.
Апелянти посилались на недоведеність
порушення особистих прав ОСОБА_1,
вирішення по суті господарським судом
спору про законність передачі майна у
власність відповідачів, сплив строку
позовної давності та непідвідомчість
загальному суду спорів щодо створення
господарських товариств.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що скарги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 15 ЦПК в порядку
цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин та інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до положень статей 55, 124
Конституції України та статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цивільно-процесуальним
законодавством, звернутись до суду про
захист своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У випадках , встановлених законом, до
суду можуть звертатись органи та особи,
яким надано право захищати права інших
осіб або державні чи суспільні
інтереси.

Звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів інших осіб у
випадках, не передбачених законом,
розгляду не підлягають (пункт 2
Постанови № 2 Пленуму ВСУ від 12 червня
2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді в суді
першої інстанції»).

При вирішенні спору по суті позовних
вимог суд, поряд з іншим, має
встановити, які правовідносини виникли
між сторонами та чи були порушені
права позивача, за захистом яких він
звернувся до суду (статті 214, 215 ЦПК
України).

Отже, за змістом зазначених норм
судовому захисту підлягають порушені
особисті (суб'єктивні) майнові та
немайнові права фізичних осіб, які
виникли з цивільних, житлових,
земельних, сімейних та інших
правовідносин. На захист державних та
суспільних інтересів особа повинна
мати повноваження, встановлені
законом.

З матеріалів справи вбачається, що з 1993
року ОСОБА_1 працювала викладачем
комплексної ДЮСШ Миколаївської
обласної ради спортивного товариства
профспілок «Україна», згодом
перейменованої у МОО ФСТ «Україна» (
а.с. 33, 157,158).

Звертаючись до суду, позивачка
посилалась на незаконність передачі
державного майна у власність юридичних
осіб та порушення її прав як
громадянина України та як особи, яка
приймала участь у будівництві,
відродженні спортивної бази та сприяє
розвитку спорту у місті та державі
(а.с.200-201).

Судом встановлено, що рішенням
виконкому ММР від 20 лютого 2002 року № 91
оформлено право власності на цілісний
майновий комплекс по вул. Бузький
бульвар, 16 у м.Миколаєві за
Миколаївською обласною радою
фізкультурно-спортивного товариства
«Україна» (МОР ФСТ «Україна») ( а.с. 186-190).

Зі змісту рішення вбачається, що
підставою його прийняття стала зміна
назви обласної організації «Спортивне
товариство профспілок «Україна», якому
оформлене право власності за рішенням
виконкому ММР №720 від 31 серпня 2001 року,
на МОР ФСТ «Україна».

1 березня 2002 року МОР ФСТ «Україна»
отримало свідоцтво про право власності
на нежитловий об'єкт (а.с.31).

У лютому 2011 року МОР ФСТ «України»
змінило назву на МОО ФСТ «Україна» ( а.с.
191-192).

Предметом цього спору є
правовідносини, що виникли внаслідок
оформлення права власності на нерухоме
майно за МОР ФСТ «Україна» (МОО ФСТ
«Україна»).

Учасниками тих правовідносин, які
випливають з оскаржуваного рішення, є,
з однієї сторони, орган, який прийняв
це рішення - ММР, а з іншої сторони,
особа, яка набула права та обов'язки у
зв'язку з прийняттям цього рішення -
МОО ФСТ «Україна».

Оскільки позивачка посилається на
порушення державних інтересів,
учасником спірних правовідносин може
бути і Фонд Державного майна України.

30 вересня 2009 року рішенням загальних
зборів МОР ФСТ «Україна» та ТОВ
«Контакт-1» створено ТОВ «СОК
«Україна», до статутного фонду якого
передано спірний нежитловий об'єкт (
а.с.30 том 1).

Предметом спору є правовідносини, які
виникли внаслідок створення ТОВ «СОК
«Україна» та передачі до статутного
фонду майнового комплексу по вул.
Бузький бульвар, 16. Учасниками цих
правовідносин є юридичні особи -
відповідачі у справі.

Позивачка ОСОБА_1, як фізична особа, не є
учасником спірних правовідносин, які
випливають з рішення ММР та рішення
загальних зборів засновників.
Оскаржувані рішення не змінюють обсяг
її особистих суб'єктивних прав у сфері
цивільних та інших матеріальних прав
та не породжують для неї цивільних
обов'язків.

Таким чином, колегія суддів не
встановила порушень особистих
немайнових або майнових прав ОСОБА_1,
які підлягають захисту судом
відповідно до статей 3 та 15 ЦПК України.

Крім того, спір про належність державі
нерухомого майна (спортивного
комплексу) по вул. Бузький бульвар, 16 та
законність його передачі МОО ФСТ
«Україна» (попередня назва ОО СТП
«Україна») на підставі рішенням
виконкому ММР №720 від 31 серпня 2001 року
(а.с.180 том 1) було предметом розгляду
господарським судом за позовом
прокурора Заводського району м.
Миколаєва в інтересах держави.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 23 грудня 2013
року, залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 25 березня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено ( а.с.57,
168-173 том 2).

Отже, підстав для задоволення позову
ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає.

Оскільки суд першої інстанції не
звернув уваги на характер спірних
правовідносин, не визначив коло
суб'єктів цих відносин, не встановив
порушень особистих прав позивача, а в
рішенні не навів мотивів своїх
висновків, судове рішення підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись статтями 309,316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Миколаївської
обласної організації
фізкультурно-спортивного товариства
«Україна», товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спортивно-оздоровчий комплекс
«Україна», товариства з обмеженою
відповідальністю «Контакт-1»
задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 13 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді