РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Алтухової О.С.,

секретар - Натеса О.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з
відповідача на свою користь суму
франшизи в розмірі 1000 гривень, моральну
шкоду в розмірі 3000,00 гривень, витрати на
правову допомогу в розмірі 600,00 гривень,
оскільки саме з вини ОСОБА_2 сталася
дорожньо-транспортна пригода 19.04.2013 р.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі, надав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності та
заперечення, відповідно до яких він
визнає позов в частині стягнення з
нього на користь позивача франшизи в
сумі 1000 гривень.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 19
квітня 2013 року о 12 год. 30 хв. в
Ворошиловському районі м.Донецька по
вул.Артема буд. №88, ОСОБА_2, керуючи
автомобілем Форд, н/з ZSL НОМЕР_2, при
зміні напрямку руху праворуч, не
переконався в безпеці маневру,
внаслідок чого скоїв зіткнення з
автомобілем ВАЗ 21101, д/н НОМЕР_3, в
наслідок чого вищезазначені
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги
пункту 10.1 ПДР України, за що наступає
відповідальність, передбачена статтею
124 КУпАП.

Постановою Новогродівського міського
суду Донецької області від 24.05.2013 року
ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні
ДТП, що сталась 19 квітня 2013 року о 12 год.
30 хв. (а.с.10).

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Як зазначає позивач, страхова компанія
виплатила йому матеріальну шкоду, що
була спричинена автомобілю ВАЗ 21101, д/н
НОМЕР_3, за вирахуванням суми франшизи в
розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
виплати (страхового відшкодування) для
повного відшкодування завданої нею
шкоди зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно із ст.12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи.

Виходячи з викладеного, а також з
урахуванням того, що відповідач визнав
позов в частині стягнення з нього
франшизи саме в сумі 1000,00 гривень, суд
вважає, що з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню франшиза в
розмірі 1000,00 гривень.

В той же час суд відмовляє позивачу в
задоволенні інших позовних вимог
виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
власником автомобіля ВАЗ 21101, д/н
НОМЕР_3, є ОСОБА_3 (а.с.14).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

В зв'язку із тим, що позивач не є
власником пошкодженого майна, йому не
було спричинено фізичний біль та
страждання, яких би він зазнав у зв'язку
з каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача в частині
стягнення моральної шкоди є
безпідставними, а тому задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Позивачем до суду не надано жодного
належного доказу на підтвердження
того, що ним були сплачені кошти за
отримання правової допомоги. Суд не
приймає до уваги в якості доказу сплати
послуг адвоката довідку від 01.11.2013 р.,
оскільки з неї не вбачається, що саме з
приводу ДТП, що мало місце 19.04.2013 р. була
надана позивачу консультація. Таким
чином, підстав для задоволення вимоги
про стягнення з відповідача на користь
позивача витрат на правову допомогу не
має.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
судовий збір за вимогу майнового
характеру в сумі 229,40 гривень.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 5, 60, 61, 213-216 ЦПК України,
суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
франшизу в розмірі 1000,00 гривень,
судовий збір в розмірі 229,40 гривень, а
всього стягнути 1229 (одну тисячу двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Ворошиловський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Ворошиловського районного суду

м. Донецька
О.С. Алтухова