№ 263/2304/14-ц
№ 4-с/263/21/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Орловій Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії
працівників Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя від 02 грудня 2011 року
було задоволено частково позовні
вимоги ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Донецький
експертно-технічний центр
національного науково-дослідницького
інституту промислової безпеки та
охорони праці» (далі ДП «ДЕТЦ») про
захист трудових прав, а саме:

визнано недійсним п.1 наказу начальника
Державного підприємства «Донецький
експертно-технічний центр
національного науково-дослідницького
інституту промислової безпеки та
охорони праці» №245к від 20.10.2008р. про
оголошення догани ОСОБА_1;

визнано недійсним наказ начальника
Державного підприємства «Донецький
експертно-технічний центр
національного науково-дослідницького
інституту промислової безпеки та
охорони праці» №5к від 06 січня 2010 року
про звільнення ОСОБА_1 за ст.40 п.2
Кодексу законів про працю України;

стягнуто з Державного підприємства
«Донецький експертно-технічний центр
національного науково-дослідницького
інституту промислової безпеки та
охорони праці» на користь ОСОБА_1 у
рахунок відшкодування моральної шкоди
300 гривень;

у задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовлено.

У рішенні суду зазначено, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про поновлення на посаді
начальника Маріупольського
комплексного відділу ДП «ДЕТЦ»
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачка була звільнена з посади
експерта технічного з промислової
безпеки Маріупольського комплексного
відділу. Оскільки суд не поновляє
позивачку на роботі, то в задоволенні
вимог про виплату середньомісячної
заробітної плати з часу звільнення до
виходу на роботу, слід відмовити.
Вимоги про направлення позивачки на
атестацію мають бути вирішені після її
поновлення на певній посаді.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 листопада 2012
року залишені без змін рішення суду
першої інстанції від 02.12.2011 року та
ухвала суду апеляційної інстанції від
26.03.2012 року.

21.06.2012 року ОСОБА_1 були видані три
виконавчих листи у кожному з яких
викладені по одному з пунктів рішення
суду.

12.07.2012 року державним виконавцем ВДВС
Калінінського районного управління
юстиції у місті Донецьку винесені
постанови (ВП№33580908 та ВП №33581430) про
відмову у відкритті провадження,
оскільки у виконавчому документі про
визнання недійним наказу про
звільнення відсутній зобов'язальний
характер щодо проведення виконавчих
дій про виконання поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку, а у
виконавчому документі про визнання
недійсним пункту наказу про оголошення
догани відсутній зобов'язальний
характер щодо проведення виконавчих
дій про виконання визнання недійсним
оголошення догани, та роз'яснено право
звернутися до кадрового відділу ДП
«ДЕТЦ».

12.07.2012 року державним виконавцем ВДВС
Калінінського районного управління
юстиції у місті Донецьку винесена
постанова (ВП№35961967) про відкриття
виконавчого провадження про стягнення
з ДП «ДЕТЦ» на користь ОСОБА_1 у рахунок
відшкодування моральної шкоди 300
гривень. З наданих документів
вбачається, що вказана сума
знаходиться на депозитному рахунку
ВДВС, але гроші не перераховані
стягувачу, через неповідомлення про
банківські реквізити.

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в
якій просить визнати протиправними дії
працівників ДВС та зобов'язати
виконати рішення суду в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила
зобов'язати працівників ДВС виконати
рішення суду в повному обсязі, а саме,
поновити її на роботі. Надала документи
про неодноразові звернення до різних
інстанції з приводу виконання рішення
суду.

Головний спеціаліст Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
надала письмові заперечення проти
скарги ОСОБА_1, посилаючись на те, що
рішення про відмову у відкритті
виконавчих проваджень було прийнято на
підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про
виконавче провадження».

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Жовтневого районного суду
міста Маріуполя від 12 листопада 2013 року
було відмовлено в задоволенні скарги
ОСОБА_1 на дії працівників Відділу
державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у місті Донецьку. Скарга ОСОБА_1
була аналогічною даній скарзі.

Згідно ст. 124 Конституції України
судові рішення є обов'язковими до
виконання на всієї території України.
Примусове виконання рішень судів та
інших юрисдикційних органів законом
покладено на державну виконавчу
службу. Умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб) закріплені у Законі
України «Про виконавче провадження».
Цим же Законом встановлено правові
засади захисту прав стягувача,
боржника у виконавчому провадженні, що
полягають у можливості оскарження дій
(бездіяльності) державного виконавця
при примусовому виконанні рішення
суду.

Згідно ст.383, ст.387 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Статтею 76 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
порядок виконання рішення про
поновлення на роботі та вжиття заходів
у разі невиконання рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника.

Оскільки судом не приймалося рішення
про поновлення ОСОБА_1 на роботі, то дії
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчих проваджень є
такими, що ґрунтуються на законі.

При цьому ОСОБА_1 не звернула уваги на
роз'яснення ДВС її права на звернення
до кадрового відділу ДП «ДЕТЦ», а
відповідно надати підприємству
виконавчі документи, які мають бути
виконані саме ДП «ДЕТЦ», і як наслідок
неправильно обрала спосіб захисту
своїх прав.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
рішенням суду від 02.12.2011 року було
визнано недійсним наказ №5к від 06 січня
2010 року про звільнення ОСОБА_1 за ст.40 п.2
Кодексу законів про працю України саме
з посади експерта технічного з
промислової безпеки Маріупольського
комплексного відділу ДП «ДЕТЦ», та
відмовлено у поновленні ОСОБА_1 на
посаді начальника Маріупольського
комплексного відділу ДП «ДЕТЦ».

За таких обставин суд вважає, що скарга
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись Конституцією України,
Законом України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 383-388 ЦПК України,
суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1
на дії працівників Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня
отримання її копії до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд міста Маріуполя.

Суддя
В.О. Ковтуненко