У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух
О.А.

суддів - Кондора
Р.Ю., Леска В.В.

при секретарі - Пудак О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_1, подану його представником
ОСОБА_2, на рішення Свалявського
районного суду від 25 жовтня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

15 липня 2013 року ОСОБА_1, від імені та в
інтересах якого діє ОСОБА_2 - звернувся
до суду із позовом до ОСОБА_3 та просив
стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 1438740 грн. Свої вимоги мотивував
тим, що на початку липня 2008 року, на
прохання ОСОБА_3, в присутності трьох
свідків, передав відповідачу 180000
доларів США, які необхідні були йому
для придбання об'єктів для ведення
власної підприємницької діяльності.
Сторони визначили кінцевий термін
повернення коштів - три роки після їх
отримання. У зазначений строк
відповідач кошти не повернув.
Посилаючись на положення Цивільного
кодексу України, які регулюють
правовідносини, які виникають із
зобов'язань та договору позики (ст. ст.
525, 526, 625, 1049, 1050) позивач просив
задовольнити позов.

Рішенням Свалявського районного суду
від 25 жовтня 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу та,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_3 рішення суду просив залишити
без змін.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
рішення суду просив залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились
повторно, про час і місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, про що свідчать повідомлення про
вручення поштових відправлень (а.с.89-93).
Справу, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, розглянуто за відсутності
осіб, які не з'явились в судове
засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого у
справі рішення та обговоривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК
України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ст. 212 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем належними та допустимими
доказами не доведено факту позики.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Згідно із ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір може бути укладеним
у будь-якій формі, якщо вимоги щодо
форми договору не встановлені законом
(ст. 639 ч. 1 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку саму суму коштів
(суму позики) або таку ж кількість речей
того саму роду і такої самої якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладання
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно із ст. 218 ЦК України заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих його
частин може доводитися письмовими
доказами, засобами запису та іншими
доказами. Рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів на підтвердження
отримання відповідачем коштів від
позивача - письмового договору позики
або розписки відповідача про передання
йому коштів позивачем. Вимога ОСОБА_1,
направлена ОСОБА_3 18 жовтня 2013 року
(а.с.55), з проханням повернути 180000
доларів США, не є доказом отримання
таких коштів відповідачем у 2008 році.

Виходячи зі змісту ст. 59 ЦПК України та
з урахуванням положень ч. 1 ст. 218 ЦК
України, не може стверджуватися
показаннями свідків наявність
правовідносин, що виникають з
правочинів, для яких законом
установлено письмову форму.

Зважаючи на викладене, судова колегія
вважає, що висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову відповідає обставинам справи та
нормам матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висно вків суду, тому, відповідно до ст.
308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1,
подану його представником ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Свалявського районного суду
від 25 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча

Судді :