Справа № 466/1168/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 грудня 2014 р. Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Ковальчука О.І.

при секретарі с/з Кривяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_3, третя особа Інспекція захисту прав споживачів у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої порушенням прав споживача,-

в с т а н о в и в:

24 лютого 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом до відповідача ФОП ОСОБА_3, третьої особи Інспекції захисту прав споживачів у Львівській області, в якому просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням прав споживача в розмірі 63850грн., з яких 3000грн. завдатку, 3000грн. - за невиконання зобов'язань, 32850 грн. пені та 25000 моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 січня 2011 року було укладено угоду між ОСОБА_2 та салоном «ІНФОРМАЦІЯ_1» - в особі приватного підприємця ОСОБА_3, угоду № 58 про прокат весільної сукні «Клеопатра № 2», відповідно до якої на 19 лютого 2011 року виконавець був зобов'язаний підготувати та надати вказану весільну сукню першого прокату, натомість всупереч укладеному договору відповідачем зобов'язання не були виконанні, а звернення позивача до відповідача з приводу причин невиконання замовлення залишено останнім без належної відповіді.

Всі умови, передбачені укладеним договором позивач виконала, здійснила 12 січня 2011 року попередню оплату завдатку у розмірі 3000 грн., однак 14 лютого 2011 року на попередній примірці, яка була обумовлена з відповідачем, сукню не надали, повідомивши, що вона знаходиться на складі, однак після декількох годин очікування сукні, відповідач повідомила, що сукня знаходиться в хімчистці, що суперечило угоді, оскільки сукня була нова і не потребувала хімчистки, чим і була зумовлена вартість прокату і необхідність сплати завдатку. Протягом 14 лютого 2011 року - 19 лютого 2011 року обумовлені договором зобов'язання відповідачем не виконано, жодні дії спрямовані на належне і своєчасне усунення порушень прав споживача не вжиті. 19 лютого 2011 року на обумовлений час, зі сторони відповідача весільна сукня не була підготовлена і надана, натомість позивача було повідомлено, що сукня потребує прання і чистки, що доводить її використання іншою особою і невідповідність обумовленим параметрам, в тому числі вартості послуги.

В свою чергу, згідно укладеного договору, відповідач ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання, які повинна була своєчасно і належно виконати, проте, на момент звернення до суду так і не виконала взяті на себе обов'язки, завдаток не повернула, добровільно завдані збитки та моральну шкоду не відшкодувала. Неодноразові звернення ОСОБА_2 та приписи Управління з питань захисту прав споживачів відповідачем були повністю проігноровані, що на думку позивача, грубо порушує її права як споживача та доводить не бажання відповідача у добровільному порядку врегулювати спірні правовідносини. Відповідно до листа управління захисту прав споживача № 717 від 16.03.2011 року було встановлено порушення вимог законодавства про захист прав споживача в діяльності відповідача, за виявлені за час перевірки порушення притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_3, а на підприємство накладено адміністративно-господарське стягнення і надано припис задоволити заявлені позивачем вимоги, згідно чинного законодавства.

Вказані обставини також доводяться приписом керівнику господарюючого суб'єкта від 09.03.2011 року, актом перевірки №0390 від 09.03.2011 року, постановою по справі про адміністративне правопорушення №0365 від 22.03.2011 року та постановою про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживача» №0308 від 22.03.2011 року, які оскаржувались відповідачем в порядку адміністративного судочинства, однак судовими органами визнано законність дій управління захисту прав споживача та відхилено позовні вимоги ОСОБА_3 Одночасно слід зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 року в адміністративній справі № 2а-3945/11/1370 залишено без змін, вказані судові рішення, які набрали законної сили беззаперечно встановлюють доведеність вини відповідача - ФОП ОСОБА_3 у вчинених порушеннях.

Крім того позивач ОСОБА_2 зазначає, що всупереч Закону України «Про захист прав споживачів» та чинного законодавства, внаслідок неправомірних дій відповідача, їй дійсно була заподіяна шкода, оскільки вона на протязі тривалого часу не могла реалізувати свої права як споживач, а також змушена була багато часу витрачати на звернення до державних органів щодо захисту своїх прав, що завдавало моральних страждань та переживань, а також зумовило госпіталізацію і перебування на лікуванні протягом тривалого часу. Права позивача, як споживача були порушені ще на стадії укладання договору індивідуального замовлення, коли відповідачем в порушення норм чинного законодавства, яке передбачає сплату пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення виконання зобов'язання, тобто відповідача по справі у разі невиконання ним своїх договірних обов'язків.

Окрім матеріальної шкоди, позивачу неправомірними діями відповідача була завдана також моральна шкода, обумовлена переживаннями з приводу отримання неякісних послуг, неможливістю реалізувати свої права як споживача, термінового пошуку іншого змовника і сплати коштів за прокат сукні за тарифами, що включають у себе коефіцієнти терміновості, а також витрачанням часу на звернення до державних органів щодо захисту своїх прав. Також ОСОБА_2 зазначає, що враховуючи, що період перебування її у лікарні становив значний період часу та зумовлений прямим зв'язком з пережитими моральними стражданнями і переживаннями, викликаними порушенням прав позивача як споживача, враховуючи конкретні обставини справи, характер моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок порушення прав як споживача, постійного напруження зі сторонни позивача, вжиття всіх зусиль для усунення наслідків порушення прав як споживача, надмірно невиправданий строк досудового врегулювання, а відтак і судового розгляду справи за позовами відповідача всіма судовими інстанціями, призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків ОСОБА_2 і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, страждання, заподіяні внаслідок фізичного та психічного впливу, що зумовлені застосуванням відносно позивача обмеженнями її прав як споживача, гарантованих законодавством України, призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, підтримання стосунків зі своїми родичами та друзями, труднощі у народжуванні дитини, інших негативних наслідків морального характеру, вважає, що розмір відшкодування не може бути меншим 25 000 гривень. З огляду на вищевикладене, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просять позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_5 позов заперечив, підтримавши письмові заперечення та письмові пояснення, долучені до матеріалів справи. Просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 12 січня 2011 року між ОСОБА_2 та салоном «ІНФОРМАЦІЯ_1» - в особі приватного підприємця ОСОБА_3 укладено угоду № 58, згідно якої виконавець готує для замовника весільну сукню для прокату «Клеопатра № 2» загальною вартістю 4500грн. на 19 лютого 2011 року (дата весілля), а замовник зобов'язується оплатити 3000грн. (завдаток) у день укладання угоди. Решту суми вартості прокату замовник зобов'язується сплатити 18 лютого після 15.00год. і забрати сукню. У випадку відмови замовника від послуг виконавця після підписання даної угоди, дана сума замовнику не повертається.

Згідно ч. 1 п. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 214 ЦК України передбачено, що правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін.

14 лютого 2011р. позивач ОСОБА_2, прийшовши в весільний салон «ІНФОРМАЦІЯ_1» на примірку, де їй повідомили, що сукня знаходиться в хімчистці. Дізнавшись про те, вона прийшла до висновку, що сукня не нова, тому і потребувала хімчистки, а тому вимагала повернення сплаченого завдатку, однак отримала відмову, згідно п.2 укладеної угоди. 15.02.2011 року позивач повернувшись в весільний салон «ІНФОРМАЦІЯ_1», зробила запис в книзі відгуків і пропозицій з вимогою повернення коштів, сплачених згідно угоди №58 від 12.01.2011 року. Після цього, позивач ОСОБА_2 з 16 лютого по 18 лютого 2011р. більше не приходила до весільного салону та сукню для прокату «Клеопатра № 2» в обумовлений угодою термін не забрала.

Однак, як вбачається з угоди №58 від 12 січня 2011р., укладеної між позивачем та відповідачем, в якій немає жодного пункту про те, що сукня має бути нова. Крім цього, сторони додатково прописом додали до угоди пункти 11-15, однак серед них також немає відомостей про те, що сукня на прокат надається новою.

З пояснень відповідача та її представника, даних в судовому засіданні стало відомо, що ФОП ОСОБА_3 належним чином виконано зобов'язання, взяті на себе згідно угоди №58 від 12 січня 2011р., зокрема було проведено певний комплекс робіт по підготовці сукні для замовника, а саме вкорочення, чищення, прасування, внаслідок чого відповідачка понесла певні витрати.

Як вбачається з акту №0390 від 09.03.2011р., Управлінням з питань захисту прав споживачів відносно ФОП ОСОБА_3 винесено припис, постанову по справі про адміністративне правопорушення №0365 від 22.03.2011р. та постанову про накладення стягнень №0308 від 22.03.2011р., які ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2012р. залишені без змін.

Згідно акту перевірки, встановлено такі порушення з боку ФОП ОСОБА_3, як: не надано відповідь гр. ОСОБА_2. на її запис в книзі відгуків і пропозицій; угода №58 від 12.01.2011р. не містить необхідних даних; не видано розрахункового документу; у зручному для огляду місці відсутня необхідна, доступна, достовірна, своєчасна інформація про послугу.

Відповідно до припису керівника господарюючого суб'єкта ФОП ОСОБА_3 було зобов'язано оформити інформацію у весільному салоні "ІНФОРМАЦІЯ_1", надати відповідь на заяву у книзі відгуків і пропозицій, задовільнити вимогу заявниці згідно чинного законодавства, при укладанні договорів на прокат використовувати замовлення-зобовязання встановленої форми. На виконання вимог вищезазначеного припису відповідачем було усунуто виявлені порушення, а саме: надано відповідь на заяву гр. ОСОБА_2 листом від 12.03.2011 року №002, а також укладено договір з адвокатом ОСОБА_9 №006 від 10.03.2011 року з приводу розробки та написання Договору прокату у відповідності з вимогами чинного законодавства, оформлено належним чином куток споживача.

Окрім цього, з листа №717 від 16.03.2011р. Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області, наданого позивачу ОСОБА_2 на її заяву, вбачається, що відповідно до п.2 підписаної угоди №58, у випадку відмови замовника від послуг виконавця, сума завдатку не повертається. Управління не має законних підстав для повернення вартості завдатку зазначеного в угоді. В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надав показання на підтвердження вищевикладених обставин.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 571 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Договором, відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 631 ЦК України передбачає, що договір набирає чинності з моменту його укладення та строком його дії є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів", споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Згідно п.6 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів", виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Постанова Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" від 12.04.1996 р. № 5, зазначає, що судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня)

стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами

договором чи відповідним нормативним актом.

Враховуючи вищенаведені норми закону суд приходить до висновку, оскільки позивач ОСОБА_2 в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобов'язань згідно угоди №58 від 12 січня 2011р., у зв'язку із чим у відповідності до Закону України „Про захист прав споживачів", відповідач ФОП ОСОБА_3 не несе відповідальності за невиконання зобов'язання, а тому правомірно відмовилася повернути завдаток в розмірі 3000грн. згідно пункту 2 угоди №58 від 12.01.2011 року. Відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача завдатку в розмірі 3000грн., 3000грн. за невиконання зобов'язань та 32850грн. пені не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

З постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" від 12.04.1996 р. № 5 вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх

бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється

судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності

матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми

неустойки, а має грунтуватися на характері й обсязі моральних і

фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному

випадку.

Відтак, на думку суду, у позовній вимозі щодо стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 25000 грн., слід відмовити, оскільки суду не представлено жодних доказів на підтвердження такої та у відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки в судовому засіданні не доведена вина відповідача ФОП ОСОБА_3 у порушенні прав споживача ОСОБА_2, то у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 210, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 11, 23, 204, 214, 509, 598, 628, 631, 1167 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживача», суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_3, третя особа Інспекція захисту прав споживачів у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої порушенням прав споживача - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання в десятиденний термін з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О. І. Ковальчук