АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2809/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/244/14
Головуючий у 1-й інстанції Яценко В. В.
Доповідач Прядкіна О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

При секретарі: Нестеренко А.М.

За участі:представників
позивачаЄвтушевського М.О.,відповідача
ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Лубенської
міської ради Полтавської області

на рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 06 грудня
2013 року

по справі за позовом Лубенської
міської ради Полтавської області до
ОСОБА_3 про виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року Лубенська міська рада
Полтавської області звернулася до суду
з даним позовом. Вказували, що на
підставі рішення виконкому Лубенської
міської ради Полтавської області від 27
серпня 2008 року ОСОБА_3 надано
ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_1 у
вказаному гуртожитку строком на один
рік. 24 грудня 2008 року відповідач
оформив реєстрацію у вказаній кімнаті.
Проте на даний час відповідач проживає
у приміщенні незаконно, оскільки строк
на проживання у гуртожитку в нього
закінчився, на обліку поліпшення
житлових умов він не перебуває, має у
власності житло.

Просили виселити ОСОБА_3 з кімнати
АДРЕСА_1, без надання іншого жилого
приміщення та зобов'язати УДМС України
в Полтавській області зняти з
реєстрації відповідача за вказаною
адресою.

У січні 2013 року позивач подав заяву, в
якій уточнив позовні вимоги,
виключивши вимогу про зняття з
реєстрації ОСОБА_3 за адресою кімната
АДРЕСА_1.

Cправа слухалась неодноразово.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 06 грудня
2013 року в задоволенні позовних вимог
Лубенської міської ради Полтавської
області відмовлено.

Рішення оскаржила Лубенська міська
рада Полтавської області, яка в
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення та постановити нове, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги з
таких підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що рішенням виконавчого
комітету Лубенської міської ради
Полтавської області від 29 червня 2006
року № 149 "Про положення про гуртожитки,
що належать до комунальної власності",
встановлено термін один рік для
надання тимчасового житла у
гуртожитках.

На підставі рішення виконкому
Лубенської міської ради Полтавської
області "Про житлові питання" від 27
серпня 2008 року № 260 ОСОБА_3 надано для
тимчасового проживання ліжко-місце в
кімнаті АДРЕСА_1, терміном на 1 рік.

З 02 квітня 2008 року ОСОБА_3 перебував у
трудових відносинах з Лубенською
міською радою Полтавської області і
займав посаду начальника ЛКПФ "Житло".

01 вересня 2008 року між Лубенським
комунальним підприємством фірмою
"Житло" (далі - ЛКПФ "Житло") та ОСОБА_3
укладено договір найму жилого
приміщення, за умовами якого
останньому надано у тимчасове
проживання житло, як працівнику ЛКПФ
"Житло" на строк до 27 серпня 2009 року, а
саме кімнату АДРЕСА_1 у зазначеному
вище гуртожитку( а.с.99).

23 грудня 2008 року відповідачу
виконкомом Лубенської міської ради
Полтавської області видано ордер № 77
на тимчасове проживання в гуртожитку.

Відповідно до ст. 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Згідно ч. 2 ст. 810 ЦК України
передбачено, що підстави, умови,
порядок укладення та припинення
договору найму житла, що є об'єктом
права державної або комунальної
власності, встановлюється законом.

Таким чином, відносини, які виникають у
зв'язку з наймом житла, що перебуває у
державній або комунальній власності,
регулюються Житловим кодексом України
та іншими актами житлового
законодавства (частина перша статті 3
ЖК України).

Відповідно до ст. 129 ЖК України та п. 10
Розділу II Примірного положення про
гуртожитки єдиною підставою для
вселення в гуртожиток є спеціальний
ордер, який видається адміністрацією
підприємства, установи, організації на
підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку.

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що на час
дії договору найму жилого приміщення у
гуртожитку, так і на даний час ОСОБА_3 є
пенсіонером по старості, тому на нього
поширюються гарантії передбачені
ст.ст.124,125,132 ЖК УРСР щодо неможливості
його виселення без надання іншого
жилого приміщення, крім того, судом
зазначено, що позивачем при зверненні
до суду було пропущено строки для
такого звернення, оскільки строк дії
договору найму визначений до 27 серпня
2009 року, позовна заява подана до суду
лише 24 грудня 2012 року, тобто за межами
встановленого трирічного строку.

Однак колегія суддів не може
погодитись в таким висновком суду.

Суд першої інстанції відмовив у
задоволенні позову як з підстав його
необґрунтованості, так і з підстав
пропуску строку позовної давності, що є
недопустимим, оскільки правила ЦК
України щодо позовної давності
застосовуються лише щодо
обґрунтованості позову. У разі якщо
позов є безпідставним і
необґрунтованим, то суд має відмовити в
позові саме з цих підстав.

Відносно питання щодо пропуску
Лубенською міською радою строку
позовної давності, то, на думку колегії
суддів, позивач не пропустив строку
звернення до суду за захистом
порушеного права, так як про його
порушення довідався в липні 2012р., коли
отримав відомості щодо реєстрації за
відповідачем належної у власності
квартири ( а.с.7).

Встановлено ст.261 ЦК України, що
перебіг строку позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатись про
порушення свого права.

Відповідно до п. 4.3. Договору найму від 01
вересня 2008 року передбачено, що наймач
після закінчення встановленого
терміну тимчасового проживання у
гуртожитку зобов'язаний звільнити
житлове приміщення або продовжити
термін дії договору за згодою сторін.

ОСОБА_3 не звертався з відповідними
заявами про продовження терміну дії
вказаного договору.

Районний суд також не врахував, що
ОСОБА_3 поселився у гуртожиток
тимчасово, строк проживання у кімнаті
гуртожитку, на який його було поселено,
закінчився, як і закінчився строк дії
договору найму житлового приміщення у
гуртожитку.

05 жовтня 2010 року відповідача звільнено
з роботи в зв'язку з виходом на пенсію,
тобто після закінчення стоку дії
договору найму.

Крім того, колегія суддів виходить з
того, що ОСОБА_3 має у власності 1/2
частину квартири АДРЕСА_2 на підставі
свідоцтва про право власності від 26
грудня 2007 року (а.с. 23), тобто у нього
відсутня потреба у наданні
тимчасового житла.

З п.4.4 Договору найму також вбачається,
що підставою для припинення права
громадянина на користування жилими
приміщеннями з фондів житла для
тимчасового проживання відповідно до
ст.132-2 ЖК України є, зокрема, придбання
ним іншого житлового приміщення.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню через
неправильне встановлення обставин, які
мають значення для справи та невірне
застосуванням норм матеріального
права з ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.303, 307,309 п.3,4 ч.1,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Лубенської
міської ради Полтавської області
задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 06 грудня
2013 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні
вимоги Лубенської міської ради
Полтавської області задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судовий
збір в розмірі 114,70 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене протягом 20 днів шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
О.В. Прядкіна

Судді:
О.І. Обідіна

В.П. Пікуль