Справа № 136/743/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" квітня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Липовець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділення в
натурі частки із спільної часткової
власності та визнання права власності
на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вищевказаним позовом до відповідачів,
який обґрунтував наступним чином.

16 січня 2004 року між ним, ОСОБА_1 з однієї
сторони та Липовецькою районною
спілкою споживчих товариств з іншої
сторони було укладено договір купівлі -
продажу 3/25 часток будівлі товарного
складу, загальною площею 58, 6 кв.м., що
розташований в АДРЕСА_1. Вказаний
договір було посвідчено приватним
нотаріусом Липовецької районної
нотаріальної контори та зареєстровано
20.05.2004 року в реєстрі ЮТ «ВООБТІ». 02.08.2006
року згідно договору купівлі-продажу
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
укладеного між ним, ОСОБА_1 та
Липовецькою міською радою, він, ОСОБА_1,
придбав земельну ділянку площею 0,010 і
га для комерційного користування під
придбаною ним будівлею в АДРЕСА_1. На
підставі наведеного договору купівлі -
продажу земельної ділянки він
виготовив державний акт серії ЯБ №723127
від 06.06.2007 року. У 2008 році, на основі
придбаного ним, ОСОБА_1, нерухомого
майна - 3/25 частки товарного складу та в
межах належної йому на праві власності
земельної ділянки, було здійснено
переобладнання частини товарного
складу, внаслідок чого утворилась
прибудова - а1, згідно технічного
паспорту, основною площею 82,8 кв.м., що
складається з торгового залу - « 7-1», Ю
основною площею, 21,7 м.кв; торгового залу
-« 7-2», основною площею 50,4 кв.м.; складу -«
7-3», основною площею - 6,4 кв.м.; коридору -
« 7-4», допоміжною площею - 6,4 кв.м. В
порядку передбаченому ЗУ «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та діючими підзаконними
нормативно-правовими актами, він,
ОСОБА_1, отримав декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації від
17.07.2013 року серії ВН №68.
Співвласниками інших частин даної
будівлі, крім нього, ОСОБА_1, є: ОСОБА_6, в
розпорядженні якого перебуває 2/25
частки нежитлової будівлі; ОСОБА_2, який
має 20/100 частки: ОСОБА_3, якій належить 1/10
частки; ОСОБА_4, якому належить 11/100
частки; ОСОБА_5 - 21/100 частки. Крім цього,
йому, ОСОБА_1, згідно рішення
Липовецького районного суду від 21.06.2012
року та витягу із реєстру речових прав
на нерухоме майно, також належить 3/20
частки вказаної будівлі, що колись
належали Липовецькій райспоживспілці.
В даний час виникла необхідність
подальшого оформлення права власності
на належну йому після реконструкції
частку будівлі та реєстрації її в
передбаченому чинним законодавством
порядку в Державній реєстраційній
службі, однак внаслідок того, що
співвласниками цього майна вникають
непорозуміння та суперечки з приводу
користування, утримання та збереження
цього майна, а угоди про спосіб
виділення в натур його частки із
сумісного спільного володіння не
досягнуто у добровільному порядку, що
перешкоджає належним чином оформити
право власності на належну йому частку
нерухомого майна, просив суд виділити
йому, ОСОБА_1, в натурі належну йому
частку із спільної часткової
власності, а право спільної часткової
власності припинити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, однак надав суду заяву, в якій
прохав суд розгляд справи проводити у
його відсутності, позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити у
повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також
надали суду заяви, в яких позовні
вимоги визнали, не заперечували щодо їх
задоволення, просили суд розгляд
справи проводити за їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явились, хоча про
день та час розгляду справи були
оповіщені в установленому законом
порядку, на що вказують наявні в
матеріалах справи рекомендовані
повідомлення про вручення їм поштових
відправлень, клопотання про
відкладення розгляду справи за
наявності поважних причин, чи розгляду
справи у їх відсутності до суду не
направили.

Ураховуючи те, що позивач та
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не
з'явились в судове засідання,
скориставшись своїми правами, що
передбачені ч.2 ст.158 ЦПК України, а
неявку відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 суд визнає не поважною, суд не
вбачає підстав для відкладення
розгляду справи, а тому проводить його
в даному судовому засіданні на
підставі доказів, що містяться у справі
не здійснюючи фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає положенням ст.169,
197 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

16.01.2004 року згідно Договору купівлі -
продажу укладеного між Липовецькою
районною спілкою споживчих товариств з
однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої
сторони, останній набув права
власності на 3/25 часток будівлі
товарного складу (по плану: склад 1-10,
загальною площею 26,2 кв.м.; коридор 1-11,
площею 3,5 кв.м.; виробниче приміщення 1-12,
площею 15,5 кв.м.; коридор 1-13, площею 8,8
кв.м.; склад 1-14 площею 4,6 кв.м.) загальною
площею 58,6 кв.м. що знаходиться в
АДРЕСА_1. Вказаний договір був
посвідчений приватним нотаріусом
Липовецького районного нотаріального
округу ОСОБА_7 16 січня 2004 року та
зареєстрований в реєстрі за №75 та
зареєстрований органами державної
реєстрації, на що вказує реєстраційне
посвідчення видане 20 травня 2004 року КП
"ВООБТІ".

02.08.2006 року між Липовецькою міською
радою та ОСОБА_1 було укладено Договір
купівлі - продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення,
що розташована в АДРЕСА_1, загальною
площею 0,0101 га, кадастровий
номер:01:001:0524, в межах згідно
кадастрового плану земельної ділянки.
Вказаний договір був посвідчений
приватним нотаріусом Липовецького
районного нотаріального округу 02
серпня 2006 року та зареєстрований в
реєстрі за №2091. На підставі
вищенаведеного договору, 06.06.2007 року на
ім'я ОСОБА_1 було виготовлено Державний
акт на право власності на земельну
ділянку серія ЯБ №723127.

21.06.2012 року відповідно до рішення
Липовецького районного суду
Вінницької області за ОСОБА_1 було
визнано право власності на будівлю
складу позначеного на плані
літерою «А», поверх 1, номер квартир
-5, номер приміщень - 1, загальною
площею 69,4 кв.м., розташованого по
АДРЕСА_1. Вказане рішення суду набуло
законної сили та було зареєстроване
органами державної реєстрації, на що
вказує Витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно 11.02.2013
року (форма власності приватна; вид
власності: спільна часткова). Факт
належності 3/25 приміщення під магазин,
що розташоване по АДРЕСА_1, та земельної
ділянки площею 101 кв.м. за вищевказаною
адресою, саме ОСОБА_1 доведено також
Технічним паспортом на частину будівлі
товарного складу, що виданий був 05.06.2013
року КП "ВООБТІ", відповідно до якого
об'єкт нерухомого майна є закінченим
будівництвом та є готовим до
експлуатації; довідкою виданою
Липовецькою міською радою 12.12.2013 року
за №3587, відповідно до якої, нежитлові
будівлі, що розташовані по АДРЕСА_1,
належать ОСОБА_1

Отже, судом встановлено, що
правовідносини, які виникли між
сторонами спору є цивільно - правовими,
а відтак регулюються відповідними
нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України,
передбачають, що власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном, яке він
здійснює на власний розсуд, усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно). Майно може належати особам на
праві спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності. Право
спільної власності виникає з підстав,
не заборонених законом. Спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно
(ст.355 ЦК України).

Статтею 356 ЦК України, унормовано, що
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно положень ст.357 ЦК України, частки
у праві спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не
встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Наведене також кореспондується ст.88 ЗК
України, щодо правових підстав
земельної ділянки, яка перебуває у
спільній частковій власності.

Таким чином, із здобутих у справі
доказів судом встановлено, що будівля,
що розташована в АДРЕСА_1, є спільною
частковою власністю позивача та
відповідачів у справі, частки яких
визначені, сторони мають право лише за
взаємною згодою володіти, користуються
спільним майном, і за жодних правових
підстав не мають права вчиняти дій, які
б не були узгоджені між співвласниками.

Відповідно до ч.4 ст.364 ЦК України,
договір про виділ у натурі частки з
нерухомого спільного майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Наведене кореспондується також і з
правилами ст.367 ЦК України.

Судом встановлено, що між сторонами
спору не досягнуто добровільної
домовленості щодо виділу в натурі
об'єкта нерухомого майна.

Згідно правил ст.364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. У разі виділу
співвласником у натурі частки із
спільного майна для співвласника, який
здійснив такий виділ, право спільної
часткової власності на це майно
припиняється. Така особа набуває право
власності на виділене майно, і у
випадку, встановленому законом, таке
право підлягає державній реєстрації.

Як слідує зі змісту ч.3 ст.358 ЦК України,
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Зібрані у справі докази вказують на те,
що будівля торгового складу - літ. «А» в
АДРЕСА_1, та його конструктивні
елементи збудовані таким чином, що вона
може бути виділена як відокремлена
частина даного товарного складу:
прибудова - а1, основною площею 82,8 кв.м.,
що виникла в результаті переобладнання
належної позивачеві частки 3/25 даного
складу, і яка складається з торгового
залу - « 7-1», основною площею, 21,7 м.кв;
торгового залу -« 7-2», основною площею
50,4 кв.м.; складу -« 7-3», основною площею -
6,4 кв.м.; коридору - « 7-4», допоміжною
площею - 6,4 кв.м. з самостійним входом, що
розташована на належній позивачеві на
праві приватної власності земельній
ділянці для комерційного користування.

За таких обставин та у контексті
приведених правових норм регулювання
предмета даного спору, суд дійшов до
переконання, що позивачем доведено
належними та допустимими доказами
обставини викладені ним у позовній
заяві, а тому його порушене право
підлягає поновленню судом у спосіб, що
передбачений нормами чинного
законодавства, а відтак позов підлягає
до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.355, 356, 358, 364, 367, 392 ЦК України, ст.ст.3, 10,
11, 58-60, 158, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі
прибудову - а1, основною площею 82,8 кв.м.,
що складається з торгового залу - « 7-1»,
основною площею, 21,7 м.кв; торгового залу
-« 7-2», основною площею 50,4 кв.м.; складу -«
7-3», основною площею - 6,4 кв.м.; коридору -
« 7-4», допоміжною площею - 6,4 кв.м., згідно
технічного паспорта виданого
Вінницьким «КП «ВООБТІ» від 05.06.2013 року,
в будівлі торгового складу літ. «А» в
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на прибудову - а1, основною
площею 82,8 кв.м., що складається з
торгового залу - « 7-1», основною площею,
21,7 м.кв; торгового залу -« 7-2», основною
площею 50,4 кв.м.; складу -« 7-3», основною
площею - 6,4 кв.м.; коридору - « 7-4»,
допоміжною площею - 6,4 кв.м., що
відповідає розміру належної йому 3/25
частки у спільному частковому майні, що
розташоване в АДРЕСА_1.

Припинити право спільної часткової
власності на вищевказане нерухоме
майно.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко