Справа № 459/4383/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1518/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Курій Н.М.

при секретарі Данилик І.І.,

з участю представника відповідача
Фарович Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 29 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров"я при виконанні
трудових обов"язків, внаслідок
професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області від 29
листопада 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_3 10
000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків внаслідок професійного
захворювання.

У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржив відповідач -
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Червонограді
Львівської області просить рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 29 листопада 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення яким в позові ОСОБА_3 відмовити
повністю. Вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт звертає увагу, що судом не
враховано Законом України від 23 лютого
2007 року "Про внесення змін до Закону
України "Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
виключено право потерпілого на
відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, оскільки Фонд не є
винною особою у заподіянні потерпілому
ушкодження здоров"я. Не вз»ято до уваги,
що п. 1 «е» ст. 21, ч. 3 ст. 28 Закону, яким
встановлено, що у разі настання
страхового випадку фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов»язаний у встановленому
законодавством порядку відшкодувати
грошову суму за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння моральної
шкоди потерпілому у вигляді страхової
виплати. Суд не врахував, що згідно п.3
ст.34 Закону передбачено, що моральна
шкода заподіяна умовами виробництва,
яка не спричинила втрати потерпілим
професійної працездатності
відшкодовується фондом соціального
страхування від нещасних випадків за
заявою потерпілого з викладом
характеру заподіяної моральної
(немайнової) шкоди та за поданням
відповідного висновку медичних
органів. При встановленні стійкої
втрати професійної працездатності
жодних медичних документів, які б
підтверджували факт спричинення
моральної шкоди позивачем не було
подано як і не було звернення позивача
про встановлення факту спричинення
моральної шкоди. Відповідно висновок
про факт спричинення моральної шкоди
позивачу не видавався. Також позивачем
не було долучено жодного медичного
висновку про наявність факту
спричинення йому моральної шкоди у
зв"язку з професійним захворювання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області до задоволення не
підлягають із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому, кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України - рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Згідно з вимогами ст.ст.1, 3, 21, 43, 46
Конституції України - Україна, як
соціальна держава, зміст і
спрямованість якої визначають права і
свободи людини та їх гарантії,
проголосили право громадян на
належні,безпечні і здорові умови праці,
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника
тощо. Право на соціальний захист
гарантується, зокрема,
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Окремим видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
згідно з абзацом 5 ст.4 Основ
законодавства України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - є страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся
з позовом до відповідача про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров"я при
виконанні трудових обов"язків,
внаслідок професійного захворювання.

З трудової книжки на ім"я ОСОБА_3 від
27.07.1973 року, акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 05.07.2005 року вбачається, що загальний
стаж роботи позивача становить 33 роки і
8 місяців., з них 25 років і 7 місяців в
умовах впливу шкідливих факторів.

Відповідно до довідки обласної МСЕК №3
серії ЛВА-2 №008086 від 17.09.2003 року,
позивачу ОСОБА_3 встановлено 30% втрати
професійної працездатності, довідкою
обласної МСЕК №3 серії ЛВА-2 №002365 від
28.09.2004 року, ОСОБА_3 безтерміново
встановлено 40% втрати професійної
працездатності.

Згідно довідки обласної МСЕК №3 серї
ЛВА-1 №126816 від 17.09.2003 року ОСОБА_3 вперше
встановлено третю групу інвалідності,
довідкою МСЕК серії ЛВА-1 №161641 від
28.09.2004 року ОСОБА_3 при повторному
огляді встановлено безтерміново третю
групу інвалідності.

Також судом встановлено, що згідно з
виписки із акту огляду у МСЕК серії
ЛВА-2 №009282 від 20.07.2005 року позивачу
безтерміново встановлено 60% втрати
професійної працездатності

З оглянутих копій витягів з історій
хвороби , копії амбулаторної карти,
встановлено, що позивач неодноразово
перебував на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
доведеності факту заподіяння позивачу
моральної шкоди внаслідок втрати таким
працездатності, отриманням
інвалідності пожиттєво, та зазначив
про обов`язок ВВДФССНВВПЗ України в м.
Червонограді Львівської області
відшкодувати таку. При цьому,
визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди, судом
враховано характер заподіяної
позивачу шкоди, глибину фізичних та
душевних страждань позивача, а також
вимоги розумності та справедливості.

Укладаючи з роботодавцем угоду про
обовязкове страхування від нещасного
випадку страховик (Фонд соціального
страхування від нещасних випадків) тим
самим бере на себе зобовязання надати
застрахованим особам передбачені
Законом соціальні послуги та виплати

На час спірних правовідносин діяли як
ч. 3 ст. 34 Закону України від 23.09.1999 року
№ 1105-ХІV «Про загальнообовязкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності» так
і ст. 9 ЗУ «Про охорону праці», згідно з
якою відшкодування шкоди, заподіяної
працівником внаслідок ушкодження його
здоровя, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відповідно до
законодавства України.

Згідно п.п. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону
України «Про загальнообовязкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві й
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» (в
редакції чинній на час спірних
правовідносин) передбачено надання
позивачу соціальних послуг і виплат, у
тому числі відшкодування моральної
шкоди при наявності факту її
заподіяння потерпілому.

Надаючи соціальні послуги
застрахованим та здійснюючи страхові
виплати грошових сум, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
здійснює забезпечення соціального
захисту громадян у разі тимчасової,
стійкої або повної втрати
працездатності.

Крім цього, відповідно до ст. 23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Зокрема, моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
вона зазнала у звязку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоровя.

Встановлення Законом обовязку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодовувати моральну
шкоду є засобом реалізації потерпілим
гарантованого державою усім
застрахованим громадянам забезпечення
прав у страхуванні від нещасного
випадку та професійного захворювання.

Згідно із ч. 4 ст.14 Закону України «Про
загальнообовязкове соціальне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», до професійного
захворювання належить захворювання, що
виникло внаслідок професійної
діяльності застрахованого та
зумовлюється виключно або переважно
впливом шкідливих речовин і певних
видів робіт та інших факторів,
повязаних з роботою.

Ушкодження здоровя, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обовязків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову
практику по справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
встановлено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних, тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення,
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно з роз»ясненнями
Конституційного Суду України,
викладеними в Рішенні від 27.01.2004 року
№1-рп/2004 у справі за конституційним
зверненням Управління виконавчої
дирекції ФССНВВПЗ України в
Кіровоградській області про офіційне
тлумачення положень ч.3 ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві й
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
ушкодження здоров»я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов»язків, незалежно від ступеня
втрати профпрацездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання, а тому суд вірно прийшов до
висновку про наявність факту
заподіяння моральної шкоди, стягнувши
з відповідача грошову компенсацію на
відшкодування моральної шкоди
спричиненої внаслідок професійного
захворювання, в розмірі 10 000 грн., при
цьому врахував характер заподіяної
позивачу шкоди, глибину фізичних та
душевних страждань позивача, а також
вимоги розумності та справедливості.

З урахуванням наведених обставин, не
заслуговують на увагу обґрунтування
вимог апеляційної скарги щодо
обов»язкових умов для підтвердження
факту моральної шкоди - висновку
лікарських установ про наявність
моральної шкоди.

Суд першої інстанції не повинен був
брати до уваги Прикінцеві положення
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань в Україні», яким
встановлено, що відшкодування Фондом
моральної шкоди припиняється 01.01.2008 р.,
оскільки наведені положення визнано
неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22.05.2008 року.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому підстав для задоволення
апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді -
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 29
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П. Крайник

Н.М. Курій