АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Поліщук Н.В., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Луцькій Л.С.

за участю: представника позивача
Діденко М.В.

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача Шуліка Аліни Володимирівни,
яка діє на підставі довіреності в
інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 21 травня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

Справа №759/19768/2013 № апеляційного
провадження:22-ц-796/8805/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Заєць
Т.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. В С Т А Н О В И
Л А:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 27 лютого 2006 року між позивачем
та відповідачем було укладено
кредитний договір без номера,
відповідно до якого відповідач
отримала 1 000 доларів США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків у
розмірі 21, 6 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між нею та Банком договір, що
підтверджується підписом у заяві.
Відповідач своєчасно не надала Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами.

У зв'язку з вказаним порушенням,
заборгованість за кредитом, станом на 30
вересня 2013 року становить в розмірі 3 574,
26 доларів США, яка складається з
заборгованості за кредитом у розмірі 1
103, 14 доларів США, по процентам - 2 241, 32
доларів США, штраф (фіксована частина) -
62,58 доларів США.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 21 травня 2014 року
відмовлено у задоволені позову
Публічного акціонерного товариства
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представником позивача Шуліка А.В., яка
діє на підставі довіреності в
інтересах ПАТ КБ «Приватбанк», подано
апеляційну скаргу в якій вона просить
скасувати рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 21 травня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвели до
прийняття неправильного рішення по
справі.

В судовому засіданні представник
позивача Діденко М.В., яка діє на
підставі довіреності в інтересах ПАТ
КБ «Приватбанк», підтримала доводи
апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 проти доводів
апеляційної скарги заперечувала,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволені позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк», виходив з того, що
враховуючи правову позицію висловлену
в постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
06.11.2013 року у справі №6-116 цс 13, а також
роз'яснення постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5, відсутні
правові підстави для стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитом і заявлених додаткових вимог
щодо платежів, по яких минув строк
позовної давності.

Колегія суддів повністю погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що 27 лютого 2006 року
між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником
якого є позивач та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір б/н, який складається
з заяви позичальника, умов та правил
надання банківських послуг.

Відповідно до заяви ОСОБА_3, Банк надав
їй кредит у сумі 1 000 доларів СІЛА, з
базовою процентною ставкою 1,8 % на
місяць з розрахунку 360 днів у році.
Термін дії кредитного ліміту
збігається з терміном дії кредитної
картки.

Умовами та правилами надання
банківських послуг передбачено, що для
надання послуг банк відкриває клієнту
картковий рахунок та видає клієнту
картку, вид та термін дії визначений в
заяві. Договір діє на протязі 12 місяців
з моменту його підписання. Якщо на
протязі цього терміну жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий же
термін.

Як убачається з наданих матеріалів
справи, Банком свої зобов'язання за
кредитним договором були виконані в
повному обсязі, а саме надано ОСОБА_3
кредит у розмірі 1 000 доларів США.

Однак відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором б/н від 27 лютого 2006
року належним чином не виконала, у
зв'язку з чим у неї утворилася
заборгованість у розмірі З 574, 25 доларів
США.

З матеріалів справи убачається, що
останній платіж відповідачем було
здійснено 07 серпня 2008 року.

Крім того, факт неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором підтверджується
наданими банком розрахунку, випискою
по рахунку, копією заяви відповідача.

Однак відповідачем по справі в даному
спорі подано заяву про застосування
строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів законом встановлена
спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
дізналася або могла дізнатися про
пропущення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неможливого
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Отже, судом першої інстанції
правомірно застосовано строки
позовної давності, оскільки останній
платіж відповідачем було здійснено 07
серпня 2008 року, згідно розрахунку
банку, заборгованість за кредитом, яку
просить стягнути позивач, виникла 30
вересня 2010 року, за таких обставин
заборгованість, що просить стягнути
позивач виникала до 06 грудня 2010 року, а
тому не підлягає стягненню, через
пропуск строку позовної давності.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо підстав для
відмови в задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «Приватбанк» відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин, застосовані
правильно.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача Шуліка Аліни Володимирівни,
яка діє на підставі довіреності в
інтересах Публічного акціонерного
товариства КБ «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 21 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Суддів: