Справа № 750/9847/13-ц
Провадження № 2/750/61/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

14 січня 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі:

головуючого - судді Рахманкулової І.П.,

при секретарі - Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2,

представників органу опіки та
піклування Ляшенко О.В.,

Саюк Л.П., Шуригіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,

Орган опіки та піклування Деснянської
районної у м. Чернігові ради,

в с т а н о в и в :

09 жовтня 2013 року позивачі звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання
його таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1, оскільки відповідач
не проживає в ньому з листопада 2008 року.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги та просила суд їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 у судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена завчасно та
належним чином.

Законний представник відповідача
ОСОБА_8 у судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений завчасно та належним
чином, причин неявки суду не повідомив.

Представники органу опіки та
піклування у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечували,
посилаючись на те, що у матеріалах
справи відсутні відомості того, чи
набула дитина право на користування
іншим житловим приміщенням та акт
обстеження житлово-побутових умов за
фактичним місцем проживання дитини.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представників органу опіки і
піклування та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є наймачем квартири
АДРЕСА_1.

В даній квартирі зареєстровані також
дружина позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, син -
ОСОБА_9, онука - ОСОБА_10 та онук - ОСОБА_7
(а/с 8).

Крім того, раніше за вищевказаною
адресою були зареєстровані ОСОБА_11, яка
доводилася дочкою позивачам та її
чоловік ОСОБА_8.

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
свідчить копія свідоцтва про смерть
(а/с 9).

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 22
квітня 2009 року ОСОБА_8 визнано таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1 (а/с 6).

З матеріалів справи вбачається, що
малолітній ОСОБА_7 разом зі своїм
батьком ОСОБА_8 не проживає за місцем
реєстрації з листопада 2008 року.

З договору купівлі-продажу квартири
від 15 грудня 2012 року (а/с 32) вбачається,
що ОСОБА_7 разом з батьком мешкають в
АДРЕСА_3. Вказаним договором була
відчужена квартира АДРЕСА_2, яка
належала ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 15 травня
2009 року Першою чернігівською державною
нотаріальною конторою. При укладенні
договору купівлі-продажу квартири,
частина якої належала малолітній
дитині, відповідним органом опіки та
піклування повинна була бути надана
згода на продаж квартири з урахуванням
майнових інтересів малолітнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, тобто
діє принцип диспозитивності
цивільного судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Факт непроживання відповідача за
місцем реєстрації підтверджується
актом, затвердженим начальником КП
«Деснянське» Чернігівської міської
ради від 18.09.2013 року, згідно якого, зі
слів сусідів ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та
в результаті огляду квартири
встановлено, що ОСОБА_7 не проживає за
місцем своєї реєстрації з листопада 2008
року, будь-яких його речей у квартирі не
виявлено (а/с 11).

Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій
відсутності без поважних причин
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким вона проживає.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу
України, місце проживання дитини, яка
не досягла десяти років, визначається
за згодою батьків.

Згідно інформації адресно-довідкового
підрозділу УДМС України в
Чернігівській області, наданої на
запит суду, вбачається, що ОСОБА_8
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Оскільки неповнолітній ОСОБА_7
проживає разом з батьком ОСОБА_8 в
АДРЕСА_3, а тому позовна вимога про
визнання відповідача таким, що втратив
право на користування житловим
приміщенням з підстав, передбачених ст.
71, 72 ЖК України, підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 71,
72 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право
на користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 114
грн. 70 коп. у відшкодування витрат по
сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: