АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів: Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Оболонського районного суду
міста Києва від 22 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Правекс
Банк», третя особа Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про визнання іпотечного
договору недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом, змінивши підставу
позову, просив визнати недійсним
договір іпотеки №415-005/07Ф від 15 серпня
2007 року укладений між АКБ
«Правекс-Банк» та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 1-4,
118-123)

Ухвалою Оболонського районного суду
міста Києва від 22 листопада 2013 року
позовну заяву залишено без розгляду на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.
(т. 1 а.с. 222-223)

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
позивач просив ухвалу скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції. На
обґрунтування скарги зазначив, що
третейські суди не можуть розглядати
справи, які відповідно до закону
підлягають вирішенню виключно судами
загальної юрисдикції.(т. 1 а.с.226-232)

В судовому засіданні представник
ОСОБА_3 заперечував проти скарги і
просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, доказів
поважності причин неявки до суду не
надали, про час та місце розгляду
справи були сповіщені належним чином,
про що у справі є докази.(т.2 а.с.13-20)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, така неявка не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення
позовної заяви без розгляду, суд першої
інстанції виходив з наявності
передбаченого оспорюваним договором
іпотеки третейського застереження про
розгляд спорів в третейському суді, а
також заперечення представника
відповідача щодо вирішення справи в
суді, та на підставі п.6 ч.1 ст.207 ЦПК
України дійшов висновку про залишення
позовної заяви без розгляду.

Проте такий висновок колегія суддів
визнала помилковим, враховуючи
наступне.

Відповідно до статті 17 ЦПК України
сторони мають право передати спір на
розгляд третейського суду, крім
випадків, встановлених законом.

Статтею 5 Закону України "Про
третейські суди" передбачено, що
юридичні та/або фізичні особи мають
право передати на розгляд третейського
суду будь-який спір, який виникає з
цивільних чи господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом.

Третейські суди, відповідно до п. 7 ч. 1
ст. 6 Закону України "Про третейські
суди" (в редакції Закону України від
05.03.2009 р. N 1076-VI чинного на час вирішення
районним судом питання про підсудність
спору третейському суду), можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком, в тому числі, справ у спорах
щодо нерухомого майна, включаючи
земельні ділянки.

За роз'ясненнями, що містяться в п. 27
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», позови про визнання
недійсними правочинів щодо нерухомого
майна та застосування наслідків
недійсності пред'являються відповідно
до частини першої статті 114 ЦПК за
місцезнаходженням майна або основної
його частини. Кваліфікація об'єктів як
нерухомого майна здійснюється
відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При
цьому за місцезнаходженням нерухомого
майна повинні пред'являтися також
позови про визнання недійсними
правочинів щодо нерухомого майна, яке
буде створено в майбутньому(щодо
інвестиційних договорів про
будівництво нерухомого майна,
договорів про участь у фонді
фінансування будівництва тощо).

Позивач ОСОБА_1 просив визнати
недійсним договір майнової іпотеки
№415-005/07Ф від 15 серпня 2007 року укладений
ним із ПАТ «Правекс-Банк», за яким
предметом іпотеки є нерухоме майно:
квартира АДРЕСА_1.

За таких обставин оскаржувану ухвалу
районного суду про залишення позовної
заяви без розгляду не можна визнати
законною і обґрунтованою, вона
підлягає скасуванню із направленням
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Інші доводи скарги цих висновків не
спростовують, тому колегія суддів їх
відхилила.

Ухвала апеляційного суду не
перешкоджає подальшому провадженню у
справі і з огляду на ч. 1 ст. 324 ЦПК
України оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного
суду міста Києва від 22 листопада 2013
року скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили
негайно з моменту проголошення і
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/1543/2014

Головуючий у першій інстанції
-Великохацька В.В.

Доповідач Левенець Б.Б.