Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/810/14
Головуючий у 1 інстанції: Нагорний
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Веселівського районного суду
Запорізької області від 13 грудня 2013
року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
договором кредиту.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що 18.09.2006 р. з ОСОБА_3 укладено
кредитний договір №DNH4KP 84661461, згідно
умов якого позивачем надано кредит у
розмірі 4680,00 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 25,08%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

У порушення вимог закону та умов
договору відповідачка зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконувала, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, яка станом на 10.10.2013 р.
становить 28568,69 грн., та складається із:
заборгованості за кредитом - 4272,03 грн.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 10209,50 грн., пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за користуванням кредитом -
12250,56 грн., штрафу (фіксована частина) -
500,00 грн. та штрафу (процентна складова) -
1336,60 грн.

Посилаючись на вказані обставини,
просив суд стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 28568,69 грн. за
кредитним договором №DNH4KP84661461 від
18.09.2006 р.

Рішенням Веселівського районного суду
Запорізької області від 13 грудня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на те, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухвалено з порушенням судом норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом не враховано, що
відповідач позов визнала в повному
обсязі та заяву про застосування
строку позовної давності не подавала.
Просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не
відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції
виходив з того, що згідно кредитного
договору строк позовної давності
встановлений у п'ять років - п.5.5
договору. Кінцевий строк повернення
кредиту встановлений договором до
19.09.2007 року. Так як позов поданий 28.10.2013
року, тому строк позовної давності
сплинув. З цих підстав застосував строк
позовної давності та відмовив у
задоволенні позову.

Колегія суддів з таким висновком суду
першої інстанції погодитися не може,
оскільки він зроблений судом з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
з позовом про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,
що укладений між банком та ОСОБА_3 18
вересня 2006 року (а.с.4-8).

Частиною 1 статті 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 31, частин
1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може
визнати позов повністю або частково
протягом усього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
визнання позову відповідачем
викладено в адресованих суду письмових
заявах, ці заяви приєднуються до
справи.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що при
розгляді справи, відповідач ОСОБА_3 у
судовому засіданні присутня не була.
Від неї надійшла заява про розгляд
справи за її відсутності. В цій заяві
відповідач також визнала повністю
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.
38).

Вирішуючи спір та відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої
інстанції в порушення вимог ст. ст.
10,27,174 ЦПК України вказані норми
процесуального права, які регулюють
диспозитивність дій сторін у справі
залишив поза увагою, та не врахував, що
відмова у прийнятті визнання позову
відповідачем можлива лише у разі, коли
таке визнання позову суперечить закону
або порушує права, свободи і інтереси
інших осіб.

В абзаці 1 п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року № 2 "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції" роз'яснено, що
при здійсненні правосуддя у цивільних
справах суд першої інстанції,
неухильно дотримуючись норм
матеріального та процесуального права,
повинен забезпечити їх справедливий,
неупереджений та упродовж розумного,
але не більш встановленого законом
строку розгляд і вирішення з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

В абзаці 3 п. 24 зазначеної постанови
роз'яснено, що у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Крім того,застосувавши строк позовної
давності та відмовивши у задоволенні
позову з цих підстав, суд першої
інстанції залишив поза увагою, що заяву
про застосування строку позовної
давності відповідач не надала, а
навпаки визнала позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» в повному обсязі.

Таким чином, суд першої інстанції
безпідставно відмовив у задоволенні
позову.

Крім того, як зазначено в Постанові
Верховного Суду України № 6126цс13 від 20
листопада 2013 року, пункт 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

У зв'язку з цим, у постанову Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
внесені зміни та доповнення постановою
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 7 від 07.02.2014 року
та п. 31 вказаної постанови викладений в
іншій редакції.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк»
має право на пред'явлення позову про
стягнення заборгованості, вказана
заборгованість підтверджена наданим
розрахунком, існує, та не погашена
боржником - відповідачем у справі.

Визнання прозову ОСОБА_3 не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Враховуючи зазначене, рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» та стягненню з ОСОБА_3
підлягає заборгованість за кредитом у
сумі 4272,03 грн.; заборгованість за
процентами за користування кредитом у
сумі 10250,56 грн., пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань у сумі 12250,56 грн.;
штраф у сумі 500,00 грн. (фіксована
частина), штраф у сумі 1336,60 грн.
процентна складова. Всього 28568,69 грн.

Відповідно ст. 88 ЦПК України судові
витрати, що складають судовий збір у
сумі 285,69 грн. при подачі позову та 142,84
грн. при подачі апеляції, підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Веселівського районного суду
Запорізької області від 13 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором кредиту
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» , рахунок № 3111, МФО 305299
заборгованість за кредитом у сумі 4272,03
грн.; заборгованість за процентами за
користування кредитом у сумі 10250,56 грн.,
пеню за несвоєчасне виконання
зобов'язань у сумі 12250,56 грн.; штраф у
сумі 500,00 грн. (фіксована частина), штраф
у сумі 1336,60 грн. процентна складова.
Всього 28568,69 грн.(двадцять вісім тисяч
п'ятсот шістдесят вісім грн.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» , рахунок № 0001, МФО 305299
судові витрати у сумі 428,53 грн.
(чотириста двадцять вісім грн.).

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: