Справа № 127/2890/13-ц Провадження №
22-ц/772/88/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Кашпрук Г. М.Категорія:
46Доповідач: Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2014 р. м. Вінницяколегія суддів
судової палати з цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Медяного В.М., Марчук В.С.

При секретарі: Агєєвої Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та
заміну боржника у зобов'язанні щодо
повернення боргу, зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої
особи із самостійними вимогами ОСОБА_5
про визнання майна особистою приватною
власністю та поділ спільного майна
подружжя, зустрічним позовом третьої
особи із самостійними вимогами на
предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу
за договором позики за апеляційними
скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_2 та заявою про
приєднання до апеляційної скарги
ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського
суду від 12 листопада 2013 року, -

В с т а н о в и
л а :

В лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, посилаючись на те, що в
період з 04.10.1992 року по 23.04.2012 року вони
із відповідачкою перебували у
зареєстрованому шлюбі. За час
спільного проживання, вони придбали у
власність однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1. ОСОБА_2 вважає дану квартиру
об'єктом спільного сумісного майна
подружжя. Остання чинить перешкоди
позивачу у користуванні даною
квартирою, тому він просив визнати за
ним право власності на ? частку
квартири АДРЕСА_1, як частку у спільному
сумісному майні подружжя, вселити у
зазначену квартиру та зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
користуванні житлом.

ОСОБА_3 звернулась до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя, посилаючись на те, що за
час спільного проживання у шлюбі
сторонами було набуто у власність
автомобіль марки «Рено Кліо 1.4». 2006 року
випуску, земельну ділянку адресою
АДРЕСА_2. Крім того, відповідач
зустрічним позовом, в період його
перебування у шлюбі, став
співзасновником ТОВ «Булат».
Добровільно провести розподіл
спільного майна ОСОБА_2 не бажає, що і
стало підставою для звернення до суду
із даним зустрічним позовом.

Згодом ОСОБА_3 збільшила позовні
вимоги за зустрічним позовом та
просила суд визнати квартиру АДРЕСА_1
своєю особистою приватною власністю,
визнати за собою право власності на ?
частку земельної ділянки АДРЕСА_2, а
також стягнути із колишнього чоловіка
на свою користь ? частину вартості
автомобіля та ? частину вартості його
внеску до статутного капіталу ТОВ
«Булат» та ? частину вартості майна ТОВ
«Булат».

В ході судового розгляду до участі
у справі в якості третьої особи із
самостійник вимогами було залучено
ОСОБА_5, який звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне
стягнення боргу за договором позики у
розмірі 29 658,65 грн. Зустрічний позов
мотивував тим, що 01.10.2008 року він
позичив своїй доньці ОСОБА_3 та її
чоловіку ОСОБА_2 кошти у розмірі 25 000,00
грн. з метою придбання ними земельної
ділянки, яка розташована в АДРЕСА_2,
Літинського району, Вінницької
області. На підтвердження отримання
коштів. ОСОБА_3 написала відповідну
розписку, згідно якої зобов'язалась
кошти повернути у домовлений строк.
Оскільки кошти позивачу не були
повернути, а позичались вони у період
перебування відповідачів у
зареєстрованому шлюбі та для потреб
сім'ї, ОСОБА_5 просить стягнути вказані
кошти саме в солідарному порядку з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

До початку розгляду справи по суті
ОСОБА_2 збільшив позовні вимоги та
просив суд визнати за ним право
власності на земельну ділянку під
АДРЕСА_2, площею 0,2036 га, на автомобіль
марки «Рено Кліо, 1.4», 2006 року випуску.
Також просив суд визнати за ОСОБА_3
право особистої власності на квартиру
АДРЕСА_1 та стягнути з останньої на свою
користь грошову компенсацію вартості
частки у спільному майні подружжя у
розмірі 60 320,50 грн.

За заявою представника ОСОБА_2 за
довіреністю ОСОБА_7 до участі у справі в
якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору залучено ОСОБА_4
Згідно заяви від 17.09.2013 року ОСОБА_2
збільшив позовні вимоги та просив суд
провести поділ спільних із ОСОБА_3
зобов'язань, шляхом заміни боржника у
зобов'язанні щодо повернення ОСОБА_4
боргу за договором позики на суму 20
000,00 грн.

Згідно заяви від 12.11.2013 року ОСОБА_3
зменшила і змінила позовні вимоги,
відповідно до яких просила суд визнати
квартиру АДРЕСА_1 такою, що належить їй
на праві особистої приватної
власності, визнати за собою право
власної на ? частку земельної ділянки
АДРЕСА_2, стягнути з ОСОБА_2 на свою
користь 29 812,50 грн. у вигляді
компенсації вартості ? частки
автомобіля, а також 25 000,00 грн.
у вигляді компенсації за належну
ОСОБА_2 частку у статутному фонді ТОВ
«Булат».

12 листопада 2013 року Вінницький
міський суд Вінницької області вирішив
позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поділити спільне сумісне майно
подружжя, визнавши за ОСОБА_2 право
власності на земельну ділянку, площею
0,2036 га, яка розташована за АДРЕСА_2,
кадастровий номер :07:001:0182,
вартістю 75 510,00 грн., а також на легковий
автомобіль марки «Рено Кліо 1,4», 2006 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, вартістю 59 625,00 грн.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1, вартістю 255 776,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
в рахунок компенсації вартості частки
у спільному майні подружжя грошові
кошти у розмірі 60 320,50 грн.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
в рахунок понесених позивачем за
первісним позовом судових витрат у
вигляді сплаченого судового збору
грошові кошти у розмірі 2 184,28 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 відмовити.

Судові витрати за зустрічним
позовом залишити за позивачем.

Зустрічний позов третьої особи із
самостійними вимогами ОСОБА_5
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
в рахунок погашення боргу за договором
позики грошові кошти в розмірі 29 658,65
грн. та 296,58 грн. в рахунок понесених
позивачем судових витрат по сплаті
судового збору.

В решті позовних вимог третьої
особи із самостійними вимогами
відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення частково скасувати і
задоволити її позовні вимоги новим
рішенням.

Третя особа ОСОБА_5 подав заяву і
підтримує апеляційну скаргу своєї
дочки ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення в частині відмови у
задоволенні його вимог скасувати і
ухвалити нове рішення в цій частині
задоволивши його позов у повному
обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги слід відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення,
коли висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

У рішенні суду обов'язково повинні бути
зазначені судом факти і відповідні їм
правовідносини.

Суд повно з'ясував дійсні
обставини справи і встановив слідуюче.

04.10.1992 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали
шлюб, про що міським відділом ЗАГС
виконавчого комітету Вінницької
міської ради вчинено актовий запис
№2290. Після укладення шлюбу дружині
присвоєно прізвище «ОСОБА_3».

Рішенням Ленінського районного
суду м. Вінниці від 23.04.2012 року по справі
№2-3938/11 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 Рішення суду сторонами
оскаржено не було та набуло законної
сили.

Згідно договору купівлі-продажу від
16.11.1995 року ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_3
придбала у власність квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 34,2 кв.м. Даний договір
16.11.1995 року засвідчено державними
нотаріусом Першої Вінницької
державної нотаріальної контори
Довгалюк Л.Б. за реєстровим №4-4367, а
07.12.1995 року зареєстровано в КП «ВООБТІ».
Відповідно до положень пункту 2 даного
договору купівлі-продажу, продавець
ОСОБА_9 отримав кошти за продаж
квартири від покупця ОСОБА_3

Рішенням Ленінського районного
суду м. Вінниці від 24.11.2011 року по справі
№2-3890/11 в рахунок погашення боргу за
договором позики ОСОБА_3 перед ОСОБА_5,
за останнім визнано право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду
Вінницької області від 11.06.2013 року за
апеляційною скаргою ОСОБА_2. скасовано
рішення суду першої інстанції від
24.11.2011 року, а у задоволенні позову
ОСОБА_5 відмовлено у повному обсязі. В
ході розгляду даної справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
спірна квартира є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Згідно довідки № 23-06-4/25 від 29.01.2013
року, виданої Вінницькою
торгово-промисловою палатою, вартість
квартири АДРЕСА_1 складає 255 776,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
РСА № 260946 від 20.05.2006 року, виданого
Вінницьким МРЕВ УМВС України у
Вінницькій області, ОСОБА_2 є власником
автомобіля марки «Рено Кліо 1.4», 2006 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1. Згідно звіту про оцінку,
складеного суб'єктом оціночної
діяльності ФОП ОСОБА_12, ринкова
вартість автомобіля марки «Рено Кліо
1.4», 2006 року випуску, ДРН НОМЕР_1 складає
59 625,00 грн.

На запит суду Вінницька об'єднана
державна податкова інспекція
Вінницької області ДПС України 15.05.2013
року за вих. № 9225/10/18-185 надала
відповідь, згідно якої розмір
статутного капіталу ТОВ «Булат» () складає 100 000,00 грн.
Аналогічна інформація підтверджена
згідно листа Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління міндоходів у
Вінницькій області від 07.10.2013 року №
864/18.

Згідно відповіді на запит суду ТОВ
«Булат» 22.10.2013 року повідомило, що
ОСОБА_2 не вносились в касу товариства
коштів, які використовувались на
придбання земельної ділянки та будівлі
цеху для організації виробництва.

Згідно договору купівлі-продажу від
01.10.2008 року, ОСОБА_13 продав, а ОСОБА_2
придбав земельну ділянку, площею 0, 2036
га, яка розташована по АДРЕСА_2. Договір
01.10.2008 року посвідчено приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_14
Відповідно до умов пункту 2 даного
договору, продаж вчинено із
відстрочкою платежу та залученням
кредитних коштів. Зокрема, до
підписання договору продавець отримав
38 000,00 грн.. а залишок суми в розмірі 29
160,00 грн. повинен бути сплачений до
03.10.2008 року, після отримання кредитних
коштів.

01.10.2008 року між ПАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір № 039-2008-2835, відповідно до умов
якого позичальник отримав кредит у
розмірі 6 000,00 доларів США з терміном
повернення до 01.10.2011 року та сплатою за
користування кредитом 13,95 % річних.
01.10.2008 року між ОСОБА_2 та банком
укладено також договір іпотеки,
відповідно до умов якого, з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
основним кредитним договором, ОСОБА_2
передав у іпотеку банку належну йому на
праві власності земельну ділянку
площею 0,2036 га, яка розташована за
адресою АДРЕСА_2.

Згідно наданої ПАТ «Універсал Банк»
виписки по поточному рахунку за
кредитним договором від 01.10.2008 року №
039-2008-2835, станом на 03.10.2011 року
позичальником ОСОБА_2 повністю
виконано зобов'язання з повернення
кредиту і сплати відсотків за
користування коштами, заборгованість
відсутня.

Відповідно до звіту про експертну
грошову оцінку земельної ділянки
АДРЕСА_2, ринкова вартість об'єкту
складає 75 510.00 грн.

01.10.2008 року ОСОБА_3 власноручно склала
розписку, згідно якої вона отримала від
свого батька ОСОБА_5 кошти в розмірі 5
000,00 доларів США на купівлю земельної
ділянки АДРЕСА_2.

29.09.2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали
договір позики, відповідно до умов
якого ОСОБА_4 зобов'язався надати
ОСОБА_2 у борг кошти в розмірі 40 000,00 грн.,
які останній зобов'язався витратити на
придбання земельної ділянки, площею
0,2036 га, розташованої за адресою
АДРЕСА_2. Строк користування позиченими
коштами встановлений сторонами до
першої вимоги.

Колегія суддів вважає, що суд дав
належну оцінку доказам на які
посилались сторони і третя особа, а
тому прийшов до правильного висновку,
про часткове задоволення їх позовних
вимог.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в період з 04.10.1992
року по 23.04.2012 року перебували у
зареєстрованому шлюбі і в цей період
набули у спільну власність: квартиру
АДРЕСА_1, автомобіль марки «Рено Кліо
1.4», 2006 року випуску, земельну ділянку
площею 0,2036 га, за адресою АДРЕСА_2.
Зазначене майно є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, а відтак
підлягає розподілу між колишнім
подружжям.

Колегія погоджується з висновком
суду, що ОСОБА_3 не довела свою позовну
вимогу про визнання спірної квартири
особистою приватною власністю, тому і
доводи апеляційної скарги в цій
частині є безпідставними.

А крім того, рішенням апеляційного суду
Вінницької області від 11.06.2013 року
встановлено, що придбане ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
16.11.1995 року нерухоме майно - квартира
АДРЕСА_1 відповідно до ст. 22 КпШС
України вважається спільною сумісною
власністю подружжя.

Колегія вважає недоведеними вимоги
ОСОБА_3 щодо визнання об'єктом спільної
сумісної власності подружжя коштів,
внесених до статутного капіталу ТОВ
«Булат».

У справі відсутні жодні докази, які
б свідчили, що ОСОБА_2 є співзасновником
ТОВ «Булат» і половину статутного
капіталу товариства внесено саме ним.

Суд правильно визначив, з
урахуванням пояснень сторін, варіант
розподілу спільного сумісного майна
подружжя, вартість майна і грошову
компенсацію різниці в долях,
мотивувавши свій висновок.

Слід погодитись з висновком суду у
вирішенні вимог ОСОБА_2 щодо заміни
сторони у зобов'язанні з приводу
повернення боргу ОСОБА_4

Суд правильно вирішив вимоги
третьої особи з самостійними вимогами
і вказав, що зустрічний позов ОСОБА_5
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав. Надана ОСОБА_3
розписка від 01.10.2008 року, згідно якої
остання позичила у ОСОБА_5 кошти у
розмірі 5 000,00 доларів США, не містить
зобов'язань щодо повернення коштів та
не містить визначення того, в якому
вигляді дані кошти нею отримані: чи на
умовах договору позики, чи на умовах
договору дарування. З наведених причин
підстави для задоволення позову ОСОБА_5
відсутні. Однак, беручи до уваги
визнання ОСОБА_3 позовних вимог свого
батька, суд вважає за можливе
задовольнити зустрічний позов третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги,
частково, а саме стягнути зазначені у
позові кошти лише з ОСОБА_3, відмовивши
у їх солідарному стягненні з ОСОБА_2

З огляду на викладене, ухвалене
судом рішення являється законним і
обґрунтованим, а доводи апеляційних
скарг безпідставні і тому не
підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х
в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
заяву ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 12 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: