АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Заводян К. І.

Суддів: Винту Ю.М., Лисака І.Н.

Секретаря: Ковальчук Н.О.

З участю: ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та
піклування Вижницької районної
державної адміністрації, Іспаська
сільська рада, про визнання недійсним
договору дарування житлового будинку,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Вижницького районного суду від
24 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л
а :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 подала позов до
ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та
піклування Вижницької районної
державної адміністрації, Іспаська
сільська рада, про визнання недійсним
договору дарування житлового будинку.

Посилалася на такі обставини.

09 серпня 2000 року ОСОБА_5, який є сином
(усиновлений) її рідного брата ОСОБА_6,
повіз її до нотаріуса для укладення,
як вона вважала і як говорив їй ОСОБА_5,
договору довічного утримання. ОСОБА_5
підписав договір в інтересах свого
сина ОСОБА_3. В суть змісту підписаного
нею договору вона не вникала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер.

У квітні 2013 року між нею та сином
покійного ОСОБА_3 виник скандал. Вона
звернулася до сільської ради і
з'ясувала, що договір, який вона
підписала, був договором дарування, а
не договором довічного утримання.

____________________________________________________________________

Провадж. №22-ц/794/613/14 р.
Головуючий у першій
інстанції Кириляк А.Ю.

Категорія: 19/21
Доповідач: Заводян К.І.

ОСОБА_5 прочитати договір їй не дав і
потреби у цьому у неї не було.

Про зміст його вона довідалася, коли
ОСОБА_3 почав до неї погано ставитися.
Договір був укладений внаслідок
обману.

Крім неї в будинку за адресою АДРЕСА_1
(попередня адреса: АДРЕСА_1) ніхто не
зареєстрований. Відповідач
зареєструватися у будинку не
намагався.

Іншого житла вона не має і не може
залишитися на вулиці.

Вважала, що строк позовної давності
вона пропустила з поважних причин і
просила поновити його.

Визнати нікчемним і скасувати договір
дарування житлового будинку від 09
серпня 2000 року серії АПМ №836689.

Рішенням Вижницького районного суду
від 24 лютого 2014 року ОСОБА_1 в позові
відмовлено.

ОСОБА_1 подала на рішення суду
апеляційну скаргу.

Вважає, що суд неповно з'ясував
обставини справи, не взяв до уваги той
факт, що у неї немає іншого житла.
Договір дарування укладений внаслідок
обману. Підписуючи документ, вона
вважала його договором про довічне
утримання.

Просила суд рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
її позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що підстав для
задоволення апеляційної скарги не
убачається.

Відмовляючи ОСОБА_1 в позові про
визнання договору дарування житлового
будинку нікчемним і скасування його,
суд першої інстанції вірно виходив з
того, що правовідносини сторін щодо
укладення договору мали місце у серпні
2000 року, тобто до введення в дію
Цивільного кодексу України, прийнятого
16 січня 2003 року (з наступними змінами),
тому до них слід застосувати Цивільний
кодекс України, затверджений Законом
Української РСР від 18 липня 1963 року.

Вказаний кодекс поняття "нікчемний"
правочин не мав.

У главі 3 Кодексу (1963 року) йшлося про
недійсність угод. Відповідно до ст.57 ЦК
України (1963 р.) угода, укладена
внаслідок обману, може бути визнана
недійсною за позовом потерпілого.

Якщо угода визнана недійсною, то
потерпілому повертається все одержане
нею за угодою, а при неможливості
повернення одержаного в натурі -
відшкодовується його вартість. Крім
того, потерпілому відшкодовуються
другою стороною понесені ним витрати,
втрата або пошкодження його майна.

Позивачка наполягає на тому, що нею
укладався договір довічного
утримання, а не договір дарування.

Відповідно до ст.426, 426 ЦК України (1963 р.)
за договором довічного утримання одна
сторона, що є непрацездатною особою за
віком або станом здоров'я (відчужувач),
передає у власність другій стороні
(набувачеві майна) будинок або частину
його, взамін чого набувач майна
зобов'язується надавати відчужувачеві
довічно матеріальне забезпечення в
натурі у вигляді житла, харчування,
догляду і необхідної допомоги.

Договір довічного утримання повинен
бути нотаріально посвідчений .

В договорі довічного утримання
повинна бути зазначена оцінка
відчужуваного будинку, що визначається
за угодою сторін, а також види
матеріального забезпечення, що
надаються набувачем майна
відчужувачеві, та їх грошова оцінка,
яка визначається за згодою сторін.

Відповідно до ст.243 ЦК України (1963 р.) за
договором дарування одна сторона
передає безоплатно другій стороні
майно у власність.

Договір дарування вважається
укладеним з моменту передачі майна
обдарованому.

ОСОБА_1, посилаючись на те, що мала
намір укласти договір довічного
утримання, не зазначила, хто саме
повинен був здійснювати догляд за нею і
який саме, скільки коштів повинен
витрачати для цієї мети набувач майна,
в чому полягав обман, через що вона
уклала договір дарування.

Із змісту договору дарування жилого
будинку убачається, що він був
посвідчений 09 серпня 2000 року. В
інтересах обдарованого
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
діяв ОСОБА_5.

Виконувати обов'язки за договором
довічного утримання малолітній ОСОБА_3
не міг, що спростовує доводи позивачки
про укладення нею договору довічного
утримання. Крім того, в засіданні суду
апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила,
що відповідач ніякої допомоги їй не
надавав, навпаки, вона йому допомагала
грішми, харчуванням, оскільки той
навчається і заробітку не має. Останнім
часом ОСОБА_3 став погано ставитись до
неї, що стало причиною позову.

Тому суд обґрунтовано зазначив, що
позивачка не довела наявність підстав
для визнання договору дарування
недійсним.

Погіршення родинних стосунків між
сторонами не мають правового значення
для вирішення спору.

Рішення суду відповідає встановленим
обставинам справи, вимогам
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування не
убачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вижницького районного суду від
24 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді:/підпис/

З оригіналом згідно: