Номер провадження: 22-ц/785/3620/14
Номер справи місцевого суду: 2-4155/11
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Вадовської Л.М.,

суддів -
Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі -
Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за поданням
державного виконавця Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3 в порядку виконання
рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 6 червня 2012 року в частині
позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
дитини за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3
на ухвалу Приморського районного суду
м. Одеси від 1 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Державний виконавець Другого
Приморського ВДВС Одеського МУЮ,
звернувшись 17 вересня 2013 року до суду з
вищеназваним поданням, вказав, що
постановою від 24 травня 2013 року
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-4155/11, виданого 16 квітня 2013 року
Приморським районним судом м. Одеси про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на
утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліментів у розмірі 30% від усіх видів
доходу (заробітку), щомісячно,
починаючи з січня 2011 року до повноліття
дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Посилаючись на ухилення від виконання
рішення, державний виконавець в
порядку вжиття заходів примусового
виконання судового рішення просив
тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України до виконання
зобов'язання (т.2 а.с.1).

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 1 жовтня 2013 року подання
задоволено (т.2 а.с.6-7).

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 просить
ухвалу суду першої інстанції
скасувати, постановити нову ухвалу про
відмову в задоволенні подання.

Неправильність ухвали суду апелянт
мотивував порушенням норм
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Встановлено, що вимоги до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання дочки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 пред'явила
до суду в жовтні 2010 року разом з
вимогами про розірвання шлюбу, поділ
майна подружжя тощо (т.1 а.с.3-5).

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 6 червня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 21 серпня 2012 року
та ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6 лютого
2013 року, зокрема, стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 на утримання дочки
ОСОБА_6 аліменти в розмірі 30% від віх
видів заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи з січня 2011 року до повноліття
дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року (т.1
а.с.181-185, 220-225, 249-250).

Перегляд рішень в апеляційному та
касаційному порядку відповідно мав
місце за апеляційною та касаційною
скаргою ОСОБА_4, справа в апеляційній
інстанції знаходилась з 4 липня 2012 року
по 13 вересня 2012 року, в касаційній
інстанції з листопада 2012 року по 11
березня 2013 року.

Виконавчий лист № 2-4155/11 про стягнення з
ОСОБА_3 аліментів Приморським районним
судом м. Одеси було видано 16 квітня 2013
року, тобто після перегляду судових
рішень касаційною інстанцією за
касаційною скаргою ОСОБА_4 До
примусового виконання виконавчий лист
№ 2-4155/11 від 16 квітня 2013 року про
стягнення аліментів стягувачем ОСОБА_4
пред'явлено 23 травня 2013 року, виконавче
провадження старшим державним
виконавцем другого Приморського ВДВС
Одеського МУЮ відкрито постановою від
24 травня 2013 року (т.2 а.с.2,4).

Згідно проведеного державним
виконавцем станом на 1 липня 2013 року
розрахунку заборгованості за
аліментами, така за період з січня 2011
року по 1 липня 2013 року була визначена
рівною 22 890,00 грн., розрахунок
ґрунтується на середній заробітній
платі по м. Одесі. Вказаний
розрахунок боржник ОСОБА_3 в особі
представника отримав 16 липня 2013
року, нараховану державним виконавцем
суму заборгованості ОСОБА_3 сплатив 30
липня 2013 року (т.2 а.с.17,50,51,52).

Постановою начальника другого
Приморського ВДВС Одеського МУЮ від 29
серпня 2013 року розрахунок
заборгованості за аліментами від 1
липня 2013 року на суму 22 890,00 грн.
скасовано із зобов'язанням державного
виконавця провести розрахунок
заборгованості з січня 2011 року
виходячи з отриманих доходів моряка (т.2
а.с.57).

17 вересня 2013 року до суду подано
подання про обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України до виконання
зобов'язань за судовим рішенням (т.2
а.с.1).

Копію постанови від 29 серпня 2013 року
про скасування розрахунку
заборгованості ОСОБА_3 отримав 28
вересня 2013 року, тобто після внесення
до суду подання про обмеження в праві
виїзду за межі України (т.2 а.с.57,58).

Ухвалою від 1 жовтня 2013 року суд першої
інстанції задовольнив подання
державного виконавця про обмеження
ОСОБА_3 в праві виїзду за межі України.

Згідно проведеного державним
виконавцем станом на 3 лютого 2014 року
розрахунку заборгованості за
аліментами, така заборгованість за
період з 1 січня 2011 року по 1 січня 2014
року з урахуванням сплачених 28 903,00 грн.
визначена рівною 69 271,20 грн., розрахунок
ґрунтується на заробітній платі під
час знаходження в рейсах за
контрактами іноземних компаній (т.2
а.с.65).

Згідно проведеного державним
виконавцем станом на 5 березня 2014 року
розрахунку заборгованості за
аліментами, така заборгованість за
період з 1 січня 2011 року по 1 березня 2014
року з урахуванням сплачених за
вказаний період 34 126,50 грн. визначена
рівною 66 139,60 грн. Дана
заборгованість в сумі 66 139,60 грн.
погашена повністю 21 березня 2014 року
(т.2 а.с.30, 31).

Відповідно до положень пункту 18
частини 3 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець в процесі здійснення
виконавчого

провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звернутися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника-фізичної особи.

Постановляючи ухвалу про обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,
суд першої інстанції матеріали
виконавчого провадження не оглянув, не
з'ясував і в судовому засіданні в
державного виконавця, в чому саме
полягало невиконання судового рішення
та чи мало місце ухилення боржника від
виконання зобов'язань.

Аналіз матеріалів справи вказує на те,
що вимоги про стягнення аліментів були
пред'явлені разом з іншими вимогами,
суд першої інстанції вимоги про
стягнення аліментів в окреме
провадження не виділив, що призвело до
того, що справа тривалий час
знаходилась на розгляді й рішення по
суті вимог вперше було ухвалено лише 6
червня 2012 року. Стягувач ОСОБА_4 не
звернула рішення суду першої інстанції
в частині стягнення аліментів на
утримання дитини до виконання, а
оскаржила таке в апеляційному, а потім
і в касаційному порядку. Вперше за
заявою стягувача ОСОБА_4 виконавчий
лист про стягнення аліментів було
видано судом 16 квітня 2013 року, а
пред'явлено до виконання нею 23 травня
2013 року. Дані обставини призвели до
того, що заборгованість за аліментами
була розрахована на виконання рішення
суду за значний період часу, а саме з 1
січня 2011 року по 1 липня 2013 року,
нараховану заборгованість боржник
ОСОБА_3 сплатив повністю 30 липня 2013
року. Надалі мало місце скасування
начальником державної виконавчої
служби нарахованої станом на 1 липня 2013
року заборгованості та проведення
нового розрахунку, що фактично вже мав
місце після обмеження боржника ОСОБА_3
у праві виїзду за межі України. На день
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_3 сплатив і цю по новому
розраховану заборгованість повністю,
незважаючи на те, що сума є значною.

Таким чином, звертаючись у вересні 2013
року до суду з поданням про обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,
державний виконавець не надав суду
доказів того, яка саме заборгованість
за аліментами мала місце, на підставі
чого заборгованість розраховано, у
який спосіб боржнику доведено до
відома про наявну заборгованість, та не
обґрунтував, що боржник мав реальну
можливість погасити таку, в чому
полягало ухилення від виконання
зобов'язань по сплаті аліментів, не
мотивував як саме сприятиме виконанню
рішення обмеження боржника ОСОБА_3, що
працює за контрактами на судах
іноземних компаній, у праві виїзду за
межі України.

Крім того, рішенням суду аліменти на
утримання дитини стягуються з дня
пред'явлення позову до повноліття
дитини, аліментні платежі є
щомісячними. Звертаючись з подання про
обмеження боржника, який є платником
аліментів, у праві виїду за межі
України, державний виконавець мав
вказати до виконання якого саме
зобов'язання це обмеження має діяти. У
справах про стягнення аліментів
питання про таке обмеження може
ставитись лише за наявності
заборгованості за аліментами, а
тимчасове обмеження має тривати до
погашення конкретно визначеної
заборгованості за аліментами, а не до
виконання судового рішення, оскільки
сплата аліментів здійснюється до
повноліття дитини (у даному випадку до
ІНФОРМАЦІЯ_2 року) і вживати
обмежувальні заходи наперед
безпідставно (ОСОБА_3 не може бути
обмежений у праві виїзду до виконання
зобов'язань за рішенням суду, які
встановлені до ІНФОРМАЦІЯ_2 року).

Саме по собі невиконане
зобов'язання не є безумовною підставою
для обмеження особи у праві виїзду за
межі України, вжиття вказаного заходу
не має нести формальний характер,
ухилення від виконання зобов'язання
підлягає доведенню.

Внесене 17 вересня 2013 року
державним виконавцем подання про
обмеження у праві виїзду за межі
України не є обґрунтованим, підстави
для задоволення подання відсутні.

Керуючись ст.303, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312,
ст.313, п.6 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 1 жовтня 2013 року - скасувати.

В задоволенні подання державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий
Л.М.Вадовська

Судді
Л.Г.Ващенко

Н.Д. Плавич