Справа № 349/164/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1041/2014
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Матківського Р.Й., Мелінишин Г.П.,

секретаря
Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ПП ДОА "Прикарпатський
Альянс" про поновлення на роботі та
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення
заборгованості в сумі 12000 гривень за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Рогатинського районного суду від 31
березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рогатинського районного суду
від 31 березня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ПП ДОА
"Прикарпатський Альянс" про поновлення
на роботі та виплату середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення заборгованості в сумі 12000
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність та
необґрунтованість судового рішення,
неповне з'ясування судом обставин
справи, які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
та неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
У зв'язку з цим, просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким його позовні вимоги
задовольнити повністю.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
територіальна інспекція виявила ряд
порушень в діяльності ПП ДОА
"Прикарпатський Альянс", яка проводила
перевірку нарахування зарплати з 06.01.2012
року по 31.12.2013 року. Суд першої
інстанції не врахував, що на посаду
охоронця прийнято іншу людину, яка
зараз працює в Рогатинському РЦЗ. В ПП
ДОА "Прикарпатський Альянс" трудові
договори завжди були безстрокові, про
що свідчать записи в трудовій книжці.
При цьому, згідно трудового
законодавства договір може бути
припинений, але це не означає, що він
мусить бути припинений.

Зазначає, що контракт (угода) з
директором ОСОБА_3 підписаний ним під
впливом обману. В грудні 2013 року ОСОБА_3
запропонував йому підписати контракт
на один місяць до 01.01.2014 року нібито для
звіту і повідомив, що це формальність. А
тому, відповідач має відшкодувати йому
завдані збитки в подвійному розмірі та
сплатити компенсацію за невикористану
частину щорічної основної відпустки і
12000 грн. за перероблені години на посаді
охоронця в період з 2007 по 2013 рік.

Також, суд першої інстанції не
врахував, що розірвання трудового
договору з ініціативи власника
допускається лише за попередньою
згодою профспілкового органу, однак у
даному випадку такої згоди не було.
Одночасно, працівник має бути
повідомлений за 2 місяці про наступне
вивільнення. Цього не було зроблено і
про вивільнення письмово його ніхто не
попереджав.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи
апелянта, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам щодо законності та
обґрунтованості.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачем не доведено позовних
вимог. Пояснення ОСОБА_2 про те, що він
не підписував строкового договору,
спростовуються копією контракту від
01.11.2014 року за його підписом, який ним не
оспорювався, а наявність
заборгованості по заробітній платі не
підтверджена жодним доказом.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції.

Як встановив суд першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
відповідно до наказу №02 від 06.01.2012 року,
ОСОБА_2 був прийнятий на роботу на
посаду охоронця по переводу з ПП ДОА
"Лицар" в ПП ДОА "Прикарпатський Альянс".

01 листопада 2013 року між ПП ДОА
"Прикарпатський Альянс" в особі
директора ОСОБА_3 з однієї сторони і
ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено
контракт на виконання роботи охоронця.
Відповідно до умов контракту працівник
погодився, що безстроковий трудовий
договір є таким, що втратив чинність.
Крім того, контрактом було передбачено,
що угода припиняється після закінчення
терміну дії контракту, який
встановлений з 01.11.2013 року по 31.12.2013
року. Сторони також передбачили
можливість продовження контракту або
укладення контракту на новий термін за
десять днів до закінчення терміну дії
чинного контракту за умови згоди на це
сторін.

Відповідно до наказу ПП ДОА
"Прикарпатський Альянс" №40-к від 31.12.2013
року, ОСОБА_2 звільнено із займаної
посади у зв'язку із закінченням строку
дії контракту, на підставі п.8 ст.36 КЗпП
України.

Частиною 3 ст.21 КЗпП України
визначено, що особливою формою
трудового договору є контракт, в якому
строк його дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін (в тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового, можуть
встановлюватися угодою сторін. Сфера
застосування контракту визначається
законами України.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п.7 постанови № 9 від 06
листопада 1992 року "Про практику
розгляду судами трудових спорів",
контракт є особливою формою трудового
договору і укладається він, коли його
застосування відповідає законодавству
(ст. 21 КЗпП України).

Згідно із п.8 ст.36 КЗпП України,
підставою припинення трудового
договору є підстави, визначені
контрактом.

Особливістю контракту,
укладеного між сторонами є те, що
сторони визначилися зі строком його
дії - з 01.11.2013 року по 31.12.2013 року та
встановили порядок його пролонгації
або укладення нового контракту, яке має
відбутись за десять днів до закінчення
терміну дії чинного контракту. При
цьому, обов'язковою умовою продовження
контракту є згода на це обох сторін,
тобто роботодавця та працівника.
Відповідно до п.6.2 трудового контракту
від 01.11.2013 року даний контракт
припиняється після закінчення строку
його дії.

ПП ДОА "Прикарпатський Альянс" не
виявило бажання продовжувати або
укладати новий контракт з ОСОБА_2, що не
суперечить умовам контракту та вимогам
трудового законодавства.

Колегія суддів звертає увагу, що
трудовий контракт від 01.11.2013 року був
укладений між ПП ДОА "Прикарпатський
Альянс" та ОСОБА_2 добровільно, що
підтверджується їх підписами, а умови
контракту відповідають вимогам КЗпП
України. При цьому, позивач не надав
доказів того, що трудовий контракт ним
був підписаний під впливом обману з
боку керівництва ПП ДОА
"Прикарпатський Альянс".

Одночасно колегія суддів не
приймає до уваги доводи апелянта про
те, що йому не було запропоновано інше
місце роботи, не отримано згоду
профспілкового комітету та не
повідомлено його про звільнення за два
тижні.

На контрактну форму трудового
договору не поширюється положення ст. 9
КЗпП України про те, що умови договорів
про працю, які погіршують становище
працівників порівняно із
законодавством України про працю, є
недійсними.

Виходячи з особливостей
зазначеної форми трудового договору,
спрямованої на створення умов для
виявлення ініціативності та
самостійності працівників з
урахуванням їх індивідуальних
здібностей і професійних навичок,
закон надав право сторонам при
укладенні контракту самим
установлювати їхні права, обов'язки та
відповідальність, зокрема, як
передбачену нормами Кодексу законів
про працю України, так і підвищену
відповідальність керівника та
додаткові підстави розірвання
трудового договору.

Припинення трудового контракту
після закінчення його строку не
вимагає заяви або іншого волевиявлення
працівника так і дотримання процедури,
яка стосується працівників, які
працюють не на контрактній формі. Свою
волю на укладення строкового трудового
договору - контракту він виявив, коли
підписав контракт тобто погодився з
його умовами. У цей же час, він виразив і
волю на припинення такого контракту
після закінчення строку, на який він
був укладений. Власник не зобов'язаний
попереджати або в інший спосіб
інформувати працівника про майбутнє
звільнення.

Так само, позивачем не надано
доказів того, що відповідач має перед
ним заборгованість по заробітній платі
та компенсацію за невикористану
частину щорічної основної відпустки.

Що стосується доводів апелянта про те,
що територіальна інспекція виявила ряд
порушень в діяльності ПП ДОА
"Прикарпатський Альянс", то колегія
суддів не приймає їх до уваги, оскільки
позивачем не доведено, що такі
порушення були встановлені
контролюючим органом саме стосовно
нього. Одночасно, територіальна
державна інспекція з питань праці за
результатами перевірки встановила, що
заборгованості по виплаті заробітної
плати ОСОБА_2 в період роботи в ПП ДОА
"Прикарпатський Альянс" з 06.01.2012 року по
31.12.2013 року не має (а.с.31).

Колегія суддів приходить до
висновку, що відмовляючи у задоволенні
позову, суд на підставі доказів,
поданих сторонами, які належним чином
оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку про те, що позивач
був звільнений у зв'язку з закінченням
терміну дії контракту відповідно до
вимог п.8 ст.36 КЗпП України без порушень
вимог законодавства.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції обставини справи з'ясовано
всесторонньо і повно та ухвалено
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
обґрунтованості якого доводи
апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду
від 31 березня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.П. Мелінишин