СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/546/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 березня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

17.10.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_2 56 860 грн.
суми заборгованості за договором
позики та судового збору в розмірі 568,60
грн. В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 25.04.2013 року
позивач надала відповідачу у борг
грошові кошти в розмірі 56 860,00 грн.
Договір позики був укладений в
письмовій формі у вигляді розписки.
Відповідач зобов'язалась повернути
кошти за першою ж вимогою позивача. При
зверненні з даною вимогою щодо
повернення коштів, відповідач умови
вимоги не виконала, кошти не повернула.
Враховуючи, що боргові зобов'язання
відповідачем не виконані, просить
заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, подала заяву про розгляд
справи за її відсутності (а. с. 17).

Відповідач повторно не з'явилася в
судове засідання, про розгляд справи
повідомлялася в установленому порядку.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд
вирішив ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.04.2013 року між
сторонами було укладено договір
позики, про що свідчить розписка,
оригінал якої оглянуто судом, а копія
міститься в матеріалах справи.
Відповідно до розписки, ОСОБА_2 взяла у
борг у ОСОБА_1 56 860,00 грн., які
зобов'язалась повернути (а. с. 4).

Факт отримання коштів у сумі 56 860, 00 грн.
підтверджується вказаною розпискою, в
якій відповідач зазначає, що позичила
грошові кошти у позивача.

ОСОБА_2 суму позики не повернула.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60
ЦПК України.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі
(ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 статті 1047 ЦК України
передбачено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України,
розписка є одночасно документом, який
підтверджує й передачу грошей
позикодавцем позичальнику, й укладення
договору позики.

З матеріалів справи вбачається, що
25.04.2013 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1
грошові кошти у розмірі 56 860,00 грн. В
розписці зазначено: сторони
зобов'язання (позикодавець та
позичальник), грошова сума, яка
передається, особистий підпис
позичальника та зобов'язання повернути
кошти. Тобто, між сторонами було
досягнуто згоди стосовно всіх істотних
умов договору позики й розписка
свідчить про його укладення відповідно
до вимог ст. 1046 ЦК України.

Підсумовуючи наведене, доведеними є
обставини укладення між сторонами
договору позики та отримання ОСОБА_2
від ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 56 860,00
грн., що підтверджується розпискою від
25.04.2013 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Згідно ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором. Якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Судом встановлено, що відповідач не
повернула грошові кошти згідно
договору позики в сумі 56 860,00 грн., які
зобов'язалась повернути. Доказів, які б
спростовували дану обставину, суду
надано не було.

Враховуючи, що відповідно до вимог ЦК
України, розписка є документом, який
підтверджує укладення договору позики
та передачу грошей позикодавцем
позичальнику, порушення відповідачем
ст. 1049 ЦК України та не повернення
позики, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
необхідність стягнення на користь
позивача заборгованості за договором
позики в розмірі 56 860,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню
судові витрати у розмірі 568,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК
України, ст. ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,
паспорт серії НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_2 проживаючої за
адресою: АДРЕСА_3, ІН: НОМЕР_1)
заборгованість за договором позики у
розмірі 56 860 (п'ятдесят шість тисяч
вісімсот шістдесят) грн. 00 коп. та
судові витрати у розмірі 568 (п'ятсот
шістдесят вісім) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги та може
бути оскаржене до апеляційного суду м.
Києва, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ