Номер провадження: 22-ц/785/2233/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Сидоренко І.П.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи -
відділ культури і туризму
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації, Випасненська
дитяча музикальна школа, про визнання
поведінки протиправною та стягнення
моральної шкоди,-

встановила:

Позивачі звернулися до відповідачки із
позовом, який в процесі розгляду справи
уточнили, та просили суд визнати
поведінку відповідачки щодо них
протиправною, стягнути з відповідачки
на їх користь в рівних частках моральну
шкоду у розмірі 12 000 гривень, судовий
збір у розмірі 214,60 гривень, витрати по
сплаті юридичних послуг у розмірі 5 000
гривень. (а. с. 2-6, 198-202)

В обґрунтування позову посилалися на
те, що вони працюють викладачами
Випасненської дитячої музичної школи.
Разом з ними працює викладач ОСОБА_4,
яка вже на протязі трьох років, при
всіх, прилюдно та грубо вчиняє
протиправні дії щодо них, порушує
громадський порядок, роботу
Випасненської дитячої музичної школи,
у зв'язку з чим вони зазнали душевних
страждань, тому і вимушені звернутися з
вказаним позовом до суду.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12 грудня 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовлено. (а.
с. 256-258)

В апеляційній скарзі апелянти просять
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов у
повному обсязі, посилаючись на його
необґрунтованість, неповне з`ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. (а. с. 263-267)

Заслухавши суддю - доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає,

що апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з
безпідставності та недоведеності
позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З таким висновком суду слід погодитись,
оскільки він відповідає матеріалам
справи і вимогам закону.

Стаття 277 ЦК України регулює порядок
спростування поширеної неправдивої
інформації як одного із способів
поновлення особистого немайнового
права за умови, якщо мало місце
поширення неправдивої інформації, і
дійсно право особи було порушене. За її
правилами така фізична особа має право
на відповідь, а також на спростування
поширеної недостовірної інформації.
Стаття 280 ЦК України передбачає, що
фізична особа має право на
відшкодування моральної шкоди, за
умови, якщо її немайнові особисті права
були порушені.

За вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених цим
кодексом. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, між сторонами, які
працюють викладачами в Випаснянській
дитячій музичній школі, за участі і
інших викладачів тривалий час існує
конфлікт, в колективі склалися
неприязні стосунки.

Зі змісту позовної заяви позивачів
вбачається, що їх ствердження щодо
поширення відповідачем негативної
інформації стосується усіх молодих
педагогів, а не щодо конкретно кожної з
них. Доказів про те, що відповідач
стосовно них особисто, а не в загальних
виразах поширювала якусь негативну
інформацію в матеріалах справи не
міститься, і позивачами такі об'єктивні
докази не надано. Докази образи
позивачів з боку відповідача відсутні.

За правилами ст. 47-1 Закону України «Про
інформацію» ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.

Крім того, згідно з роз'ясненнями
Пленуму Верховного Суду України,
викладеними в абзацах 3-5 п. 19 постанови
від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову
практику у справах про захист гідності,
честі фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи», відповідно до ст. 277 ЦК України
не є предметом судового захисту
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які, будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їх відповідності дійсності (на
відміну від перевірки істинності
фактів) і спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Вищевказане встановлено судовим
рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 листопада 2012 року, яке ухвалою
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від
22 лютого 2013 року залишено без змін. (а. с.
42 -43, 134-136)

Зі змісту ухвали судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 22 лютого 2013 року
вбачається, що ОСОБА_2 не заперечувала,
що її батько має азербайджанське
походження, що вона за паспортом не є
«ОСОБА_2» як себе представляє, а є
«ОСОБА_2». Вислів по батькові «ОСОБА_2»
стосується жінки азербайджанського
походження, а тому не може вважатися
негативним чи образливим.

Відповідно до ст. ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарський
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оглянутий в ході судового розгляду
відмовний матеріал
Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України в Одеській області № 6899 від
05.09.2012 року щодо профілактичного
офіційного попередження як позивачки,
так і відповідачки з неприпустимості
на майбутнє вчиняти протиправні дії
відносно одна одної, обставини справи
не спростовує, і доказів наявності
підстав для задоволення позову не
містить.

Посилання позивачів на пояснення
допитаних в якості свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
стосовно неправомірної поведінки
відповідачки як педагога відносно їх
дітей, неможливо вважати доказом
протиправної поведінки відповідачки
стосовно позивачів.

Допитані в якості свідків ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 підтвердили в ході
судового розгляду справи тільки
наявність неприязних відносин між
позивачами та відповідачкою.

Таким чином, суд не може прийняти до
уваги пояснення допитаних в ході
судового розгляду справи свідків,
оскільки зміст їх пояснень не містить
будь-якої інформації про предмет
доказування по справі, а саме про
порушення прав позивачів протиправною
поведінкою відповідачки ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

За правилами ст. 23,1167 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода, завдана фізичній
особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Враховуючи те, що не доведено
неправомірність дій відповідача по
справі, порушення ним прав позивачів та
заподіяння внаслідок цього моральної
шкоди суд першої інстанції, оцінюючи
зібрані по справі докази в їх
сукупності, зробив правильний висновок
про те, що позов не підлягає
задоволенню у зв'язку з
безпідставністю вимог.

Доводів, які б спростовували правильні
висновки суду першої інстанції
апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно й
всебічно дослідив та надав оцінку
обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12 грудня 2013 року ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308,314,315,317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12 грудня 2013 року - залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Сидоренко І.П.