Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 березня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Мегабанк» на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 23 жовтня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк» до
ОСОБА_2 про стягнення штрафів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Мегабанк» (далі по тексту -
ПАТ «Мегабанк») звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
штрафів.

Позовну вимогу обґрунтовував тим, що
між позивачем та відповідачем 19.09.2008
року було укладено кредитний договір
відповідно до якого ОСОБА_2 отримав
кредит в розмірі 15 000 доларів США на
придбання автомобіля.

Згідно п.3.2.10 Кредитного договору
Позичальник зобов'язаний у трьохденний
строк з дня його підписання і не менше,
ніж на строк його дії застрахувати своє
життя на користь Кредитодавця.

У відповідності до п.7.2 Кредитного
договору у разі порушення п.3.2.10
Кредитного договору Позичальник
сплачує Кредитодавцю штраф у розмірі 10
процентів від суми отриманого кредиту.

Відповідач вимог пункту 3.2.10 Кредитного
договору не виконав, а тому з нього
підлягає стягненню штраф у розмірі 11
988,75 грн.

Крім того, в рахунок забезпечення
зобов'язань по даному Кредитному
договору 19.09.2008 року між сторонами
укладено договорі застави предметом
якого став автомобіль марки Skoda Oktavia Tour.

Згідно п.2.1.3 Договору застави,
відповідач зобов'язаний був
застрахувати за свій рахунок предмет
застави по пакету повне «Каско» на його
повну вартість та надати докази
страхування Затсаводержателю у строк
не пізніше ніж через 5 днів після
набрання чинності Договором.

Відповідно до п.6.4 Договору застави, у
разі порушення Заставодавцем п.2.1.3
Договору, Заставодавець сплачує
Заставодержателеві штраф у розмірі 10%
від вартості предмета застави,
зазначеної у п.1.5 Договору. Згідно п.1.5
Договору застави вартість предмета
Застави становить 107 885 грн.

Відповідач вимог п.2.1.3 Договору Застави
не виконав, у зв'язку з чим з нього
підлягає стягненню штраф у розмірі 10
788,50 грн.

За таких обставин просив суд стягнути з
відповідача на його користь 22 775,25 грн.
штрафу за невиконання умов кредитного
договору та договору застави.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 23 жовтня 2013 року у задоволенні
даного позову відмовлено.

На дане рішення ПАТ «Мегабанк» подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.
Зокрема зазначає, що в процесі розгляду
справи достовірно встановлено факт
порушення відповідачем умов договорів
кредиту та застави щодо страхування.
При цьому укладення договору
страхування 17.08.2011 року не свідчить про
виконання умов кредитного договору,
оскільки позивачем не надано квитанцій
про здійснення всіх страхових
платежів. Вважає, що суд безпідставно
послався на норми ЗУ «Про захист прав
споживачів». Зазначає, що дострокове
виконання умов кредитного договору
після пред'явлення позову про
стягнення штрафів не може бути
підставою для відмови в його
задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що 19.09.2008 року між ПАТ
«Мегабанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір відповідно до якого
останній отримав кредит в розмірі 15 000
доларів США під 14,49 % річних (а.с.3-6).

Згідно п.3.2.10 Кредитного договору
Позичальник зобов'язаний, у день
підписання договору і не менше, ніж на
строк його дії застрахувати життя на
користь Кредитодавця.

У відповідності до п.7.2 Кредитного
договору у разі порушення п.3.2.10
Кредитного договору Позичальник
сплачує Кредитодавцю штраф у розмірі 10
процентів від суми отриманого кредиту.

В рахунок забезпечення зобов'язань по
даному Кредитному договору, 19.09.2008 року
між сторонами укладено договорі
застави предметом якого став
автомобіль марки Skoda Oktavia Tour, № кузова
НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.14, 15).

Згідно п.2.1.3 Договору застави,
відповідач зобов'язаний був
застрахувати за свій рахунок предмет
застави по пакету повне «Каско» на його
повну вартість та надати докази
страхування Заставодержателю у строк
не пізніше ніж через 5 днів після
набрання чинності Договором.

Відповідно до п.6.4 Договору застави, у
разі порушення Заставодавцем п.2.1.3
Договору, Заставодавець сплачує
Заставодержателеві штраф у розмірі 10%
від вартості предмета застави,
зазначеної у п.1.5 Договору, на користь
Заставодержателя та надати докази
страхування Заставодержателю у строк
не пізніше ніж через 5 днів після
набрання чинності Договором. Згідно
п.1.5 Договору застави, вартість
предмета Застави становить 107 885 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач достроково погасив кредит,
а відтак позивач не поніс жодних
збитків. Щодо необхідності страхування
життя відповідача, суд вважав, що такі
умови Кредитного договору є
несправедливими в розумінні ст. 18 ЗУ
«Про захист прав споживачів». Крім
того, дострокове виконання умов
Кредитного договору свідчить про те, що
права позивача нічим не порушенні.

Однак з даним висновком суду першої
інстанції щодо підстав для відмови в
задоволенні позову не погоджується
колегія суддів виходячи з наступного.

Матеріали справи не містять доказів
виконання відповідачем п.3.2.10
Кредитного договору та п.2.1.3 Договору
застави. При цьому наявний в матеріалах
справи договір добровільного
страхування наземного транспортного
засобу від 17.08.2011 року не свідчить про
належне виконання п.2.1.3 Договору
застави, оскільки відповідач
зобов'язаний був застрахувати предмет
застави на протязі 5 днів з дня
укладення договору застав, тобто до
24.09.2008 року.

На підставі наведеного можна дійти
висновку про порушення відповідачем
.3.2.10 Кредитного договору та п.2.1.3
Договору застави, яке тягне за собою
відповідні праві наслідки.

При цьому необґрунтованим є висновок
суду першої інстанції, що відсутність
збитків у позивача внаслідок
дострокового виконання умов
Кредитного договору є підставою для
відмови в задоволенні позову, оскільки
згідно ч.1 ст. 550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання. Саме по собі
припинення зобов'язання внаслідок його
дострокового виконання не звільняє від
відповідальності щодо сплати штрафів
нарахованих за порушення, які мали
місце до належного виконання основного
зобов'язання.

Також безпідставним є висновок суду
першої інстанції про несправедливі
умови договору, так як судом жодним
чином не обґрунтовано в чому полягає
несправедливість умов кредитного
договору щодо зобов'язання відповідача
застрахувати своє життя.

Таким чином, пред'явлений ПАТ
«Мегабанк» позов ґрунтується на нормах
матеріального права та підтверджений
належними доказами.

Однак, згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Пунктом 1 ч.2 ст. 258 ЦК України
встановлений однорічний строк
позовної давності до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Пунктом 3.2.10 Кредитного договору
встановлено строк виконання
відповідачем зобов'язання щодо
страхування свого життя днем його
підписання, тобто 19.09.2008 року, і саме з
цієї дати почав спливати строк
позовної давності за даною вимогою.

Аналогічно п.2.1.3 Договору застави
встановлено обов'язок відповідача
застрахувати предмет застави у строк
не пізніше ніж через 5 днів після
набрання чинності Договором, тобто до
24.09.2008 року, а і саме з цієї дати почав
спливати строк позовної давності за
даною вимогою.

При цьому колегія суддів констатує, що
укладення відповідачем договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу від 17.08.2011 року не
свідчить про переривання позовної
давності в розумінні ст. 264 ЦК України,
оскільки по-перше страхування
автомобіля не свідчить про визнання
відповідачем свого боргу щодо сплати
штрафу, а по-друге так дія мала місце
вже після спливу однорічного строку
позовної давності, що не має наслідком
його переривання.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

З позовною заявою позивач звернувся
лише 05.06.2012 року (згідно штемпелю на
конверті), тобто з пропуском
однорічного строку позовної давності
щодо обидвох вимог про стягнення
штрафів.

З матеріалів справи вбачається, що
представник відповідача наполягав на
застосуванні спливу позовної давності
(а.с.76-78), а позивач не ставив питання про
поновлення цього строку.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що у задоволенні
позову ПАТ «Мегабанк» слід відмовити у
зв'язку із спливом строку позовної
давності.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
правового обґрунтування щодо підстави
для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 258, 265, 267 ЦК України,
ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк»
задовольнити частково.

Змінити рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 23 жовтня 2013
року щодо його мотивувальної частини, а
саме правового обґрунтування підстав
для відмови в задоволенні позову,
зазначивши, що у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«Мегабанк» до ОСОБА_2 про стягнення
штрафів слід відмовити у зв'язку із
спливом строку давності.

Резолютивну частину рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, після чого
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції

Суддя-доповідач

Судді