АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк
І.М.

секретаря Лисак О.А.

з участю сторін: представника
позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення боргу, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, на рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 21 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В
И Л А :

В липні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що що
15.07.2010 року відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 позичили у неї 57 000 євро, що на
час позики, відповідно до офіційного
курсу євро до української гривні,
складало 555 149,85 грн. Дані кошти ними
було отримані на будівництво
овочесховища, придбання холодильних
установок, автомобіля МАН та
рефрижератора, що підтверджується
розпискою.

Вказує, що відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 зобов'язалися повернути їй
вищевказані грошові кошти в термін до
15.07.2012 року.

У зазначений термін відповідачі борг
в сумі 57 000 євро, що еквівалентно 555 149,85
грн. не повернули.

________________________________________________________________________
________

№ 22ц/794/735/2014р.
Головуючий у 1 інстанції: Скуляк І.А.

Категорія: 19/27
Доповідач: Владичан
А.І.

Просила суд стягнути солідарно з
відповідачів на її користь борг в сумі
555 149,85 грн., та судовий збір.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 21 березня 2013 року
позов ОСОБА_5 задоволено повністю.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2
суму боргу в розмірі 555149,85 грн.,та
судові витрати в сумі 3219 грн.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій вважає, що
зазначене рішення має бути скасоване
через неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
а також невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення
яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_5.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню виходячи з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті та
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

15.07.2010 року відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 отримали в борг у позивачки
ОСОБА_5 57 000 євро на два роки, тобто до
15.07.2012 року, що підтверджується
розпискою, (а.с. 97).

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що між сторонами склалися
договірні відносини, а саме укладено
договір позики.

Колегія суддів вважає, що висновки
суду є правильними, оскільки
ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному дослідженні наявних у
справі доказів та на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, вірно
застосовано до правовідносин, що
склалися, норми матеріального та
процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, по були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Посилання апелянта на те, що ним не
було написано чи підписано жодної
розписки про отримання грошових коштів
від ОСОБА_5 не мають під собою правових
підстав.

Як вбачається з висновку експерта
№1989-К від 04.03.2014 року «… другий підпис
після слів «написано собственноручно»
в розписці від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4
від 15.07.2010 року - виконаний ОСОБА_2».

Крім того, факт отримання грошових
коштів ОСОБА_2 від ОСОБА_5 підтверджено
також іншим відповідачем по справі
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що
розписка писалася з намаганням писати
подібно до його почерку на аркуші
паперу, де він попередньо поставив свій
підпис, так як такі аркуші з його
підписами знаходилися на його робочому
місці для подачі звітності. Такі
посилання апелянта, колегією суддів до
уваги не беруться, оскільки не
являються доказами по справі.

Також не заслуговують на увагу
посилання апелянта на те, що за змістом
розписки кошти мали бути спрямовані на
будівництво приміщення для зберігання
овочів та фруктів, холодильних
установок та покупку автомобіля,
оскільки отримання позики можливе і
без зазначення причин їх використання.

Доводи апеляційної скарги
зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Рішення
суду ухвалено відповідно до норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування по доводам
апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити .

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 21 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: