Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/6398/13-ц
Провадження № 2/270/239/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2014 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки Донецької
області у складі

головуючого
судді Суханової А.В.

при секретарі
Лоппа А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Макіївці
цивільну справу за позовом
Комунального підприємства
«Макіївтепломережа» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за відпущену
теплову енергію, -

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство
«Макіївтепломережа» звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за відпущену теплову
енергію. Вимоги позовної заяви
обгрунтовує тим, що відповідач мешкає
за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем
теплової енергії, має особистий
рахунок НОМЕР_1. Відповідач проживає за
вказаною адресою та користується
послугами, що надаються КП
«Макіївтепломережа». Позивачем була
надана теплова енергія, за споживання
якої відповідачем не здійснена оплата,
у зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка за період з 01.11.2000 р.
по 01.05.2013 р., що складає 20633,01 грн. Просить
суд стягнути з відповідача вказану
заборгованість та понесені судові
витрати.

Представник позивача - Іщенко Я.І., що
діє на підставі довіреності, у судовому
засіданні підтримала заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та суду
пояснила, що між споживачем та
теплопостачальною енергією фактично
склалися договірні відносини, оскільки
КП «Макіївтепломережа» постачає
теплову енергію, а споживач
користується нею. Відповідач є
власником житлового приміщення, а отже
в вимоги про стягнення заборгованості
пред'являються саме до нього. У випадку
зміни власника приміщення, останній
має звернутися з питання
переоформлення особового рахунку, якщо
ж новий власник не бажає
переоформлювати особовий рахунок, то
він рахується за попереднім власником.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив суду наступне. У 2001-2002 році
відповідач звертався до позивача з
заявою про укладення договору на
постачання теплової енергії, проте
йому запропонували укласти договір
реструктуризації заборгованості, яка
утворилася ще за попереднім власником,
на що він відмовився. До теперішнього
часу договір теплопостачання з ним не
укладено. Відповідно до діючого
законодавства України всі зобов'язання
виникають з договору. Оскільки договір
не укладено, у нього відсутній
обов'язок перед КП «Макіївтепломережа»
по сплаті послуг теплопостачання.
Позивач у судовому засіданні не довів,
що він повинен сплачувати
заборгованість. Договір на поставку
теплової енергії укладено між КП
«Жилцентр № 7» та ПП «МакРинок-Сервіс»,
які повинні бути відповідачами за
даним позовом. Крім того, тривалий час
він в квартиріне жив, знаходився у м.
Києві. Після повернення в Макіївку було
зроблено ремонт в квартирі,
встановлено радіатори, до цього часу
він не користувався послугами
теплопостачання. Законодавством
України передбачено трирічний строк
звернення до суду. Позивачем
пропущений строк звернення до суду, у
зв'язку з чим просив суд у разі
задоволення позовних вимог позивача
застосувати строк позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, перевіривши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний своєчасно оплачувати
житлово-комунальні послуги.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору і
вимог інших актів цивільного
законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Як вбачається з копії договору
купівлі-продажу квартири від 14.08.2002
року та з копії договору дарування
частини квартири від 20.08.2002 року ОСОБА_1
є власником квартири за адресою:
АДРЕСА_1 /а.с.27,28/. Відповідач проживає у
зазначеному житловому приміщенні, є
споживачем послуг, що надаються
позивачем, а тому зобов'язаний
своєчасно вносити плату за надані
послуги.

Згідно п.3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, своєчасно
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом. Сторонами в судовому
засіданні було визнано, що договір між
ними не був укладений, але суд вважає
доведеним факт того, що позивач
поставляє теплову енергію до будинку
відповідача, в подальшому теплова
енергія розподіляється по будинку
житловим органом на балансі якого
перебуває цей будинок. Разом з тим,
відповідно до вимог ст. 24 Закону
України «Про теплопостачання»
основним обов'язком споживача теплової
енергії, серед інших, є своєчасне
укладання договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії, тобто
укладання договору є також і обов'язком
споживача, а не лише
теплопостачальника, в зв'язку з чим
відсутність письмового договору при
фактичному надані послуг не звільняє
споживача від її оплати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
теплопостачання» споживач теплової
енергії - фізична або юридична особа,
яка використовує теплову енергію на
підставі договору. Судом встановлено,
що постачання теплової енергії
здійснюється позивачем КП
«Макіївтепломережа» до вводу в будинок
і ці мережі перебувають на балансі
позивача, а мережі внутрішньобудинкові
- на балансі житлового органу, який
здійснює їх обслуговування. Межею
розподілу балансової і
експлуатаційної відповідальності
приймається обріз будинку, або межа
балансової належності.

Як вбачається з копій договорів про
забезпечення житлових будинків міста
Макіївки тепловою енергією від 17.10.2008
року, 15.10.2009 року, 15.10.2010 року, між КП
«Макіївтепломережа» та КП «Жилцентр
№7» м. Макіївки, а також від 01.10.2011 року
укладеного між КП «Макіївтепломережа»
та ПП «МакРинок-Сервіс», щорічно
укладалися договори на постачання
теплової енергії на будинок 151,
розташований по вул. Сєдова у м.
Макіївка. ( а.с. 32-56). Встановлено, що
межею розподілу балансів належності
відповідальності за технічний стан та
експлуатацію між «теплопостачальною
організацією» та «виконавцем» є
зовнішній обріз будинку.

У судовому засіданні достовірно
встановлено, що між сторонами,
незважаючи на відсутність письмового
договору, склалися договірні
відносини, оскільки позивач відповідно
до статті 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» надає
послуги централізованого опалення
відповідачу, відповідач користується
послугами, які надаються позивачем і
зобов'язаний їх сплачувати.

Стосовно доводів відповідача про
відсутність у належній йому квартирі
системи централізованого опалення, то
суд виходиться з того, що відповідно до
п.25 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630
відключення споживача від мереж
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води здійснюється
в порядку, що затверджується
центральним органом виконавчої влади з
питань житлово-комунального
господарства. Самовільне відключення
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.
ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу у
підтвердження того, що демонтаж
системи опалення було проведено саме
попередніми власниками і останній діяв
відповідно до вимог закону.

Згідно з наданим позивачем
розрахунком, відповідачем не внесена
плата за надані послуги
теплопостачання за період з 01.11.2000 р. по
01.05.2013 р. у розмірі 20633,01 грн. /а.с. 5-11/.

Вирішуючи питання про суму
заборгованості, яка підлягає стягненню
з відповідача, суд керується вимогами
ст. ст. 257, 267 ч.3 ЦК України, відповідно до
яких загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Відповідач ОСОБА_1 про застосування
судом при вирішенні спору спливу
строку позовної давності. Судом
встановлено, що КП «Макіївтепломережа»
вперше звернулися до відповідача про
стягнення зазначеної спірної
заборгованості у червні 2013 року /а.с.4/, а
тому з відповідача підлягає стягненню
сума заборгованості за період з 01.06.2010
року по 01.05.2013 рік - в межах строку
позовної давності. На підставі
наведеного, суд вважає, що позовні
вимоги за період з 01.11.2000 року по 30.04.2010
року задоволенню не підлягають у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності для звернення до суду і
відсутністю підстав для його
поновлення.

Таким чином, суд приходить до
переконання про необхідність
стягнення заборгованості за відпущену
теплову енергію з ОСОБА_1 за період з
01.06.2010 року по 01.05.2013 рік у розмірі 8575,64
грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею документально
підтверджені судові витрати. Позивачем
при зверненні до суду був сплачений
судовий збір у розмірі 229,40 грн. /а.с.1/,
які підлягають стягненню з
відповідача.

На підставі викладеного, керуючі ст. ст.
257, 267 ч.3, 509, 525, 623 ЦК України, ст.ст. 162 ЖК
України, ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», Законом
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», ст.ст. 3-7, 10-13, 15, 60, 61, 88,
209-213, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Вимоги позовної заяви Комунального
підприємства «Макіївтепломережа»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства
«Макіївтепломережа» заборгованість по
оплаті послуг теплопостачання за
період з 01.06.2010 року по 01.05.2013 рік у
розмірі 8575,64 грн., а також витрати
понесені на сплату судового збору при
звернені до суду у розмірі 229,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог КП «Макіївтепломережа»
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції, шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті у
1-ому примірнику.

Суддя
А.В.Суханова