АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №681/2160/13-ц
Провадження №22-ц/792/579/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді П'єнти І.В.,

суддів:
Корніюк А.П., Талалай О.І.,

при
секретарі: Сацюк Г.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Полонського районного суду
Хмельницької області від 14 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини.

Заслухавши доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини. В
обґрунтування якого зазначала, що на її
утриманні знаходиться дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в
Шепетівському медичному училищі на
контрактній основі. Дитина постійно
хворіє, потребує постійного медичного
догляду та лікування, що вимагає
значних матеріальних витрат. В свою
чергу, відповідач не надає матеріальну
допомогу для дитини, хоча має таку
можливість, оскільки є приватним
підприємцем, а також отримує пенсію.
Позивач вказує, що вона не працює,
перебуває на обліку, як безробітна та
отримує в зв'язку з цим допомогу по
безробіттю, якої не вистачає для
належного матеріального забезпечення
дитини. А тому, просила зобов'язати
ОСОБА_2 сплачувати аліменти на
утримання спільної дочки в розмірі 2000
грн. щомісячно та 500 грн. на додаткові
витрати.

Рішенням Полонського районного
суду Хмельницької області від 14 січня
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини
заробітку (доходу) відповідача
щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 30 жовтня
2013 року і до досягнення дитиною
повноліття. Стягнуто з відповідача на
користь держави судовий збір. Допущено
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення всієї суми
присуджених аліментів. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення. Вказує, що не
погоджується з рішенням суду першої
інстанції у зв'язку з незадоволенням в
повному обсязі її позовних вимог. У
позові вона просила стягнути аліменти
в твердій грошовій сумі в розмірі 2000
грн. щомісячно та 500 грн. на додаткові
витрати, проте суд визначив розмір
аліментів в частці від доходу, а саме -
1/3 частини. Крім того, суд безпідставно
відмовив у задоволенні позову про
стягнення додаткових витрат, оскільки
вона надала до суду копії договорів з
місця навчання дочки на контрактній
основі, зокрема договір на 2013-2014
навчальний рік, однак суд не взяв їх до
уваги. Крім того, дочка потребує
постійного медичного догляду,
лікування та кращого харчування, а
доходів апелянта не вистачає, щоб
забезпечити доньку усім необхідним.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про день
і час слухання справи повідомлені
належним чином.

У відповідності до ст. 197 ЦПК
України фіксування судового засідання
не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Cтаттею 180 СК України передбачено,
що батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до положень ст. 182
СК України, при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Частиною 1 ст. 183 СК України
встановлено, що частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є
батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає разом зі своєю матір'ю -
позивачкою ОСОБА_1 (а.с. 4, 8).

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності, за період з 01.01.2012 року по
31.03.2013 року відповідних доходів не мав.
Разом з тим, відповідач має постійний
дохід - отримує пенсію по інвалідності
(3 група інвалідності по загальному
захворюванню) (а.с. 20-21).

А тому, задовольняючи позов в
частині стягнення аліментів на
утримання дитини, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
відповідач відповідно до ст.180 СК
України зобов'язаний утримувати свою
дитину до досягнення нею повноліття.
Такий висновок суду відповідає вимогам
закону і з ним погоджується колегія
суддів. При цьому суд, врахувавши
матеріальне становище платника
аліментів, правильно визначив розмір
аліментів, які підлягають стягненню з
відповідача, в частці від доходу
батька.

Не заслуговують на увагу
посилання в апеляційній скарзі на
неврахування судом позовних вимог про
стягнення аліментів в твердій грошовій
сумі в розмірі 2000 грн. Оскільки,
ставлячи питання про стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі,
ОСОБА_1 у своєму позові, як на підставу
задоволення своїх позовних вимог, не
посилалась на те, що відповідач ОСОБА_2
має нерегулярний, мінливий дохід або
частину доходу одержує в натурі, а
також на наявність інших обставин, що
мають істотне значення, тобто на ті
обставини, які б, відповідно до ч. 1 ст. 184
СК України, слугували б підставою для
стягнення з відповідача аліментів у
твердій грошовій сумі. Належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
те, що відповідач ОСОБА_2 має
нерегулярний, мінливий дохід або
частину доходу одержує в натурі,
позивач суду також не надала.

Згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу
України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стянення аліментів не була
подана, зобов'язана брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами.
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначаються за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватись або покриватись
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є студенткою 3 курсу
Шепетівського медичного училища та
навчається на контрактній основі
денної форми навчання (а.с. 5-7), крім
того, перебуває на диспансерному
обліку у Полонській ЦРЛ (а.с. 10).

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
додаткових витрат на дитину, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів фактично понесених
або передбачуваних витрат на утримання
дитини, викликаних особливими
обставинами.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
грунтуватись на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги
також не містять посилань на докази,
які б спростовували висновки суду
першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Полонського районного
суду Хмельницької області від 14 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
І.В.П'єнта

_______________________________________________________________________
_____

Головуючий у першій інстанції - Горщар
А.Г. Провадження № 22-ц/792/579/14

Доповідач -П'єнта І.В.

Категорія № 46, 48