Справа № 645/1060/14-ц
Провадження №
Фрунзенський районний суд м. Харкова в
головуючого - судді Бабкової Т.В.,
при секретарі - Білобровій А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів , -
ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, на обґрунтування якого
посилалася на наступне. Згідно рішення
судової колегії судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області від 12.07.2012р. в
порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя за нею визнано право
власності на 62/100 - частин житлового
будинку АДРЕСА_1, за колишнім
чоловіком позивачки - відповідачем
ОСОБА_2 - право власності на 38/100 частин
вказаного житлового будинку. На
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого на підставі рішення 48 сесії 5
скликання Харківської міської ради
Харківської області від 22.09.2010р. №250/10,
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 0,0562 га , яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням для обслуговування
житлового будинку , господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка).
В листопаді 2013р. ОСОБА_1 надіслала
ОСОБА_2 пропозицію укласти договір
оренди частини вказаної земельної
ділянки, необхідної йому для утримання
і обслуговування належної йому
частини житлового будинку, якою він
фактично користується. Проектом
договору передбачалася щомісячна
орендна плата у розмірі 4271 грн. 20 коп. ,
починаючи з 01.12.2013р. із строком оплати
до 5 числа наступного місяця.
Відповідач вказану пропозицію та
проект договору у двох примірниках
отримав, проте відповіді позивачці не
надав, кошти за користування частиною
земельної ділянки не сплачує. На
підставі наведеного, ОСОБА_1 просила
суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь
орендну плату , визначену проектом
договору оренди, за грудень 2013р.,
січень 2014р. у сумі 8542 грн. 40 коп.
Представник позивачки - адвокат
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов
підтримав. Пояснив, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі до
2008р. Під час шлюбу за спільні кошти
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в 1998р. на підставі
договору купівлі-продажу придбали
житловий будинок АДРЕСА_1, який
оформили на ОСОБА_1, в подальшому
будинок реконструювали та за рішенням
суду визнали на нього право власності.
На підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого на підставі рішення 48 сесії 5
скликання Харківської міської ради
Харківської області від 22.09.2010р. №250/10,
ОСОБА_1 отримала у власність земельну
ділянку площею 0,0562 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1. Згідно рішення
судової колегії судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області від 12.07.2012р. в
порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя за ОСОБА_1 було визнано
право власності на 62/100 -частин
житлового будинку АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 -
право власності на 38/100 частин
вказаного житлового будинку. ОСОБА_1
провела оцінку належної їй на праві
власності земельної ділянки, їх
відповідність до положень, зазначених
в Законі України «Про оренду землі»,
позивачкою визначена вартість
орендної плати за землю у розмірі 1,5%
від нормативної грошової оцінки, яка
пропорційно необхідної для
користування частиною житлового
будинку частки земельної ділянки
склала 4271 грн.20 коп. на місяць. В зв'язку
з тим, що у добровільному порядку
відповідач відмовляється укладати з
ОСОБА_1 договір оренди землі та
сплачувати орендну плату, вона просить
стягнути плату за землю в судовому
порядку за грудень 2013р., січень 2014р. у
сумі 8542 грн. 40 коп.
Відповідач ОСОБА_2 проти позову
заперечував. Посилався на те, що
житловий будинок АДРЕСА_1 вони купували
під час шлюбу за спільні кошти, спільно
реконструювали та упорядковували
його. При цьому разом з житловим
будинком та надвірними будівлями до
їхнього користування перейшла
земельна ділянка розміром 564 кв.м.
Після розірвання шлюбу, таємно від
відповідача, ОСОБА_4 приватизувала
земельну ділянку, скориставшись тим, що
будинок був зареєстрований на її ім'я.
Проте в подальшому в порядку поділу
спільного сумісного майна подружжя в
2012р. за ОСОБА_1 було визнано право
власності на 62/100 - частин житлового
будинку АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 - право
власності на 38/100 частин вказаного
житлового будинку. За таких обставин
відповідач вважає, що також є
співвласником земельної ділянки, на
якій розташований цей будинок.
Виходячи з наведеного, запропонований
ОСОБА_1 договір оренди він укладати
наміру не має, крім того вважає, що
запропонований нею варіант
користування частиною ділянки не
відповідає справжньому розташуванню
споруд на земельній ділянці та
фактичному користуванню, що склався
між ними, а визначена вартість в
4271грн.20коп. занадто великою, без
врахуванням майнового стану
відповідача, який є пенсіонером та
інвалідом 2-ї групи.
Аналогічні заперечення надав в
судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5
Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку,що в
задоволенні позову слід відмовити.
Судовим розглядом встановлені такі
факти та відповідні ним
Матеріали справи свідчать, що
сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі з
19.08.1995р. по 19.11.2008р. Перебуваючи у шлюбі,
за спільні кошти за договором
купівлі-продажу від 17.07.1998р. на ОСОБА_1
було придбано житловий будинок з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1. При
цьому разом з житловим будинком та
надвірними будівлями до їхнього
користування перейшла земельна
ділянка розміром 564 кв.м, що
підтверджується договором
купівлі-продажу, посвідченим
приватним нотаріусом ОСОБА_6 17.07.1998р. В
2004-2006 роках будинок було
реконструйовано та оздоблено Рішенням
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 02.10.2009р. за позовом ОСОБА_1
до Харківської міської ради визнано
право власності на самочинно
реконструйований житловий будинок з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1.
Згідно рішення судової колегії
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
від 12.07.2012р. в порядку поділу спільного
сумісного майна подружжя за ОСОБА_1
визнано право власності на 62/100 - частин
житлового будинку АДРЕСА_1, за ОСОБА_2
- право власності на 38/100 частин
вказаного житлового будинку. Крім того
встановлено, що після розірвання шлюбу
на підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого на підставі рішення 48 сесії 5
скликання Харківської міської ради
Харківської області від 22.09.2010р. №250/10,
ОСОБА_1 набула права власності на
земельну ділянку площею 0,0562 га , яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка).
Як зазначається у постанові
Пленуму Верховного Суду України від
16.04.2004р. №7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» (із змінами,
внесеними згідно з постановою Пленуму
Верховного Суду України від 19.03.2010р.)
відповідно до положень ст.81,116 ЗК
України окрема земельна ділянка,
одержана громадянином у період шлюбу
в приватну власність шляхом
приватизації, є його особистою
приватною власністю, а не спільною
сумісною власністю подружжя , оскільки
йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку у земельному
фонді. Якщо на такій земельній
ділянці знаходиться будинок, будівля,
споруда, що є спільною сумісною
власністю подружжя , то у разі поділу
будинку, будівлі, споруди між подружжям
та виділу конкретної частини будинку ,
будівлі, споруди до особи, яка не мала
права власності чи користування
земельною ділянкою, переходить це
право у розмірі частки права
власності у спільному майні будинку,
будівлі, споруди у відповідності до
ст.120 ЗК України, 377 ЦК України.
З врахуванням наведеного, приймаючи
до уваги, що на земельній ділянці,
належній на праві власності ОСОБА_1,
знаходиться будинок АДРЕСА_1, який є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, внаслідок поділу
спільної сумісної власності подружжя
за ОСОБА_2 визнано право власності на
38/100 частин вказаного будинку, до
відповідача також повинно перейти це
право у розмірі частки права
власності у спільному майні будинку.
Крім того, суд приймає до уваги
пояснення відповідача ОСОБА_2, що
запропонований ОСОБА_1 договір оренди
земельної ділянки він не укладав та
укладати наміру не має, крім того
запропонований нею варіант
користування частиною ділянки не
відповідає справжньому розташуванню
споруд на земельній ділянці та
фактичному користуванню, що склався
між ними, а визначена вартість в
4271грн.20коп. є необґрунтовано великою,
без врахуванням майнового стану
відповідача, який є пенсіонером та
інвалідом 2-ї групи. Як пояснив
відповідача він, як співвласник
житлового будинку АДРЕСА_1, має намір в
судовому порядку вирішувати питання
його реального поділу, з врахуванням
якого повинно вирішуватися питання
права користування земельною
ділянкою,на якій він розташований.
На підставі викладеного, керуючись
ст. 81,116,120 ЗК України, 377 ЦК України, ст. 10,
11, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Фрунзенський районний суд м.
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя -