У Х В А Л А

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Косівського району в інтересах держави
в особі Косівської міської ради
Івано-Франківської області до ОСОБА_4
про витребування майна з чужого
незаконного володіння; за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до Косівської міської
ради Івано-Франківської області про
визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 30
вересня 2013 року та рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 3 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року прокурор Косівського
району в інтересах держави в особі
Косівської міської ради
Івано-Франківської області звернувся
до суду із указаним позовом, у якому
просив витребувати із незаконного
володіння ОСОБА_4 приміщення лазні,
розташоване за адресою: м. Косів,
вул. Незалежності, 87.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 31 січня 2002 року між міським головою
м. Косів ОСОБА_5 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 було
укладено договір оренди приміщення
лазні з правом викупу. В ході
проведення прокуратурою Косівського
району в 2012 році перевірки встановлено,
що ОСОБА_4 як фізична особа-підприємець
з 14 березня 2006 року припинив свою
діяльність, про що внесено запис до
єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.
Однак, у порушення вимог ч. 2 ст. 26 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» ОСОБА_4 продовжує
використовувати орендоване
приміщення. У зв'язку з цим позивач
просив витребувати майно з чужого
незаконного володіння.

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом, у якому
просив визнати за ним право власності
на приміщення лазні, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову
зазначав, що 31 січня 2002 року між ним та
міським головою м. Косів ОСОБА_5 було
укладено договір оренди приміщення
лазні з правом викупу, який за своєю
правовою природою містить ознаки
договору найму (оренди) та договору
купівлі-продажу. Згідно п. 5.1 договору
сторонами погоджено розмір орендної
плати з викупом, який складав 11 678 грн за
весь об'єкт в цілому, а за місяць - 194 грн
63 коп. На виконання умов договору він у
повному обсязі сплатив орендну плату з
викупом за весь об'єкт в цілому, що
підтверджується платіжними
дорученнями. Крім того, у відповідності
до умов договору та за погодженням із
власником майна, провів капітальний
ремонт приміщення лазні за власний
рахунок, проведено електропостачання
та газифікацію об'єкта. Згідно висновку
експерта від 21 липня 2007 року дійсна
вартість проведених ремонтних робіт і
матеріалів, що були витрачені ним
становила 105 003 грн. У зв'язку з цим він
вважає, що виконав умови договору в
частині викупу приміщення, на даний час
використовує його на законних
підставах, а тому просив визнати за ним
право власності на приміщення лазні за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 30
вересня 2013 року у задоволенні позову
прокурора Косівського району в
інтересах держави в особі Косівської
міської ради Івано-Франківської
області, а також зустрічного позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 3 грудня
2013 року рішення місцевого суду в
частині відмови у задоволенні позову
прокурора Косівського району в
інтересах держави в особі Косівської
міської ради Івано-Франківської
області скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким позов
прокурора Косівського району в
інтересах держави в особі Косівської
міської ради Івано-Франківської
області задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4
повернути Косівській міській раді в
натурі приміщення лазні, розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
479,3 кв. м з відповідними комунікаціями
та підсобним приміщенням площею 50 кв. м
і знаходиться на земельній ділянці
площею 0,144 га. Вирішено питання про
судові витрати. В решті рішення
місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його зустрічний позов.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи рішення суду першої
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов прокурора
Косівського району в інтересах держави
в особі Косівської міської ради
Івано-Франківської області підлягає
задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4
задоволенню не підлягає, керуючись при
цьому нормами ст. ст. 182, 334, 657 ЦК
України та ст. 26 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 30
вересня 2013 року в нескасованій частині
та рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 3 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник