АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1811/14
Головуючий в 1 інстанції Якименко Л.Г.
Справа 2-2735/11
Доповідач Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді
Кочкової Н.О.,

суддів -
Слоквенка Г.П., Максюти Ж.І.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райфайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровськ від 23 січня 2012
року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2010 року ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що між
позивачем та відповідачем 01 грудня 2006
року був укладений кредитний договір №
014/119027/3167/73 про надання кредиту у
вигляді не відновлювальної кредитної
лінії у сумі 22574 доларів 25 центів США
строком на 72 місяці до 01 грудня 2012 року
зі сплатою 15% річних за користування
кредитними коштами. Відповідачка свої
зобов'язання належним чином не
виконала, станом на 13 листопада 2010 року
її заборгованість перед банком
становить 15691,76 доларів США, що
еквівалентно 124430,95 гривень. Оскільки
відповідачка ухиляється від виконання
кредитних зобов'язань, ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просив суд стягнути з
ОСОБА_2 на його користь заборгованість
в сумі 124430,95 гривень, а також понесені
судові витрати по справі (а.с.2-4).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
23 січня 2012 року позов задоволено:
стягнуто з ОСОБА_2 на корить Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» суму боргу за кредитним
договором № 014/119027/3167/73 від 01 грудня 2006
року у розмірі 124 430 гривень 95 копійок, а
також понесені витрати по справі у
розмірі 1364,31 грн. а всього 125795 гривень 26
копійок (а.с. 30).

Додатковим рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровськ від 03 лютого 2014
року резолютивна частина рішення
доповнена реченням про те, що сума
боргу у розмірі 124430 гривень 95 копійок
складається з суми кредиту 98452, 77 грн.,
несплачених відсотків 10892,32 грн., пені
за несплату тіла кредиту 8755,9 грн. та
пені за прострочення сплати відсотків
6329,96, а також понесені витрати по справі
у розмірі 1364, 31 грн., а всього 125 795
гривень 26 коп. (а.с. 41).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення суду (а.с. 31-32).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що між АППБ «Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та
відповідачкою 01 грудня 2006 року був
укладений кредитний договір
№014/119027/3167/73 про надання кредиту у
вигляді не відновлювальної кредитної
лінії у сумі 22574 доларів 25 центів США
строком на 72 місяці до 01 грудня 2012 року
зі сплатою 15% річних за користування
кредитними коштами.

Позичальник свої зобов'язання
перед банком не виконав, допустив
прострочення виконання взятих на себе
перед позивачем зобов'язання,
внаслідок чого за ним станом на 13
листопада 2010 року утворилась
заборгованість в розмірі 15691,76 доларів
США, що еквівалентно 124430,95 гривень, з
яких: сума кредиту 12 415,70 доларів США, що
в еквіваленті складає 98452,77 грн.;
несплачені відсотки 1373,61 доларів США,
що в еквіваленті складає 10892,32 грн., пеня
за несплату тіла кредиту 1104,19 доларів
США, що в еквіваленті складає 8755,9 грн.
та пеня за прострочення сплати
відсотків 798,26 доларів США, що в
еквіваленті складає 6329,96 (а.с. 18).

Задовольняючи позовні вимоги
банку, суд 1 інстанції виходив із того,
що ОСОБА_2 не виконала умов кредитного
договору щодо повного та своєчасного
повернення кредитних коштів, у зв'язку
з чим виникла заборгованість, яка
підлягає стягнення з позичальника.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права, оскільки згідно
із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк зобов'язується надати
грошові кошти позичальнику в розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, зокрема п. 5.1
кредитного договору встановлено, що
позичальник зобов'язується щомісячно
до 30 числа кожного місяця здійснювати
частково погашення кредиту згідно п. 3.1
цього договору, а розділом 9 казаного
договору передбачена відповідальність
за порушення строків повернення
кредитних коштів та відсотків за
користування кредитом розмірі 0,5% від
суми простроченого платежу.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм ч.3 ст. 222 ЦПК
України щодо не направлення судом
відповідачці копії рішення, не
спростовує правильності висновків
суду, оскільки в апеляційній скарзі
відповідачка не заперечувала
наявності заборгованості за кредитним
договором.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що 29 червня 2010 року боржником було
передано заставне майна, яке було
реалізоване банком, а відтак стягнута
заборгованість у розмірі 124 430, 05 грн.
повинна бути зменшена на суму 52 057,92
грн., спростовується матеріалами
справи. Так, із матеріалів справи
вбачається, що 05 серпня 2010 року
заставлений автомобіль CHEVROLEN NIVA L
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску було реалізовано за ціною 52000,00
грн., вказана сума була направлена на
погашення кредитної заборгованості, що
вбачається з її розрахунку за серпень
2010 року (а.с. 18). Сума заборгованості, що
залишилась, станом на 27 серпня 2010 року
складає 23 360,38 доларів США. Вказані
обставини були викладені у вимозі
банка до ОСОБА_2 від 02 вересня 2010 року,
яку вона отримала 08 вересня 2010 року
(а.с.17).

Посилання апелянта на відсутність акту
звірки суми заборгованості між банком
і позичальником - не свідчить про
незаконність рішення суду, оскільки
належних і допустимих доказів
неправильності стягнутої судом суми
апеляційному суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, і не
спростовують висновків суду 1
інстанції, яким у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення - не встановлено,
справа розглянута в межах позовних
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ВІДХИЛИТИ.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровськ від 23
січня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: