АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Братасюк В.М. Провадження №
22-ц/789/574/14 Доповідач - Ткач О.І.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметової В. Х., Гірського Б.
О.,

при секретарі - Майці Р.Ю.

з участю ОСОБА_2 та представників
сторін

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тернополі
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 01 квітня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про оспорення
батьківства,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 01 квітня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про оспорення
батьківства, шляхом виключення
відомостей про батьківство
ОСОБА_5 з актового запису № 143 від 26.01.1998
року в книзі актів громадянського
стану відділу РАГС виконкому
Тернопільської міської ради про
народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким його позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на
порушенням норм матеріального та
процесуального права та неналежну
оцінку доказів, які мають значення для
справи.

Зокрема, апелянт зазначає,
що рішення суду мотивоване висновком
генетичної експертизи, яку не можна
брати за основу, як доказ, оскільки
вона проведена з порушенням
Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень, яка затверджена
Наказом Міністерства Юстиції № 535 від
08.10.98 року та інших підзаконних
нормативних актів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
доводи апеляційної скарги підтримав і
суду пояснив, що з ОСОБА_3 перебував в
шлюбі з 10.08.1996 року по червень 2000 року.
Вперше звернувся в суд з аналогічним
позовом в 2012 році, оскільки ОСОБА_3
поновила стягнення аліментів на
доньку. В березні 2013 р. після отримання
висновку експерта, який покладено в
обґрунтування оскаржуваного рішення,
за його заявою судом позов залишено
без розгляду. Після відвідання в
листопаді 2013 р. лікаря, вирішив
повторно оспорити батьківство.

Представник відповідачки заперечила
доводи апеляційної скарги і просить
рішення залишити без змін.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційних скарг та межах
позовних вимог, заслухавши апелянта,
представників сторін, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити.

В листопаді 2014 року ОСОБА_2
звернувся із позовом до ОСОБА_3 про
оспорення батьківства, посилаючись на
те, що за час їхнього шлюбу відносини
були напруженими, а тому вони
періодами проживали окремо. В процесі
медичного обстеження в листопаді 2013
року в нього виникли сумніви у
здатності бути батьком ОСОБА_4, тому
просить виключити його як батька із
актового запису про її народження.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції,
виходив з того, що генетичною
експертизою встановлено біологічне
батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4, а
тому позовні вимоги про виключення
батьківства позивача з актового запису
про народження до задоволення не
підлягають.

З вказаним висновком суду
погоджується і суд апеляційної
інстанції, оскільки він є законним та
обґрунтованим, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі з 10.08.1996 по 21.06.2000
року і ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась
донька ОСОБА_4

Згідно ст. 122 Сімейного
кодексу України дитина, яка зачата і
(або) народжена у шлюбі, походить від
подружжя...

З висновку експерта
Київського міського клінічного бюро
судово-медичної експертизи № 589 від
02.11.2012 року вбачається, що вірогідність
підтвердження біологічного
батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4
складає величину не менш ніж 99,99%.

З пояснень ОСОБА_2 в суді апеляційної
інстанції встановлено, що вказаний
висновок експертом зроблено на
підставі ухвали Тернопільського
міськрайонного суду від 02.11.2012 року в
справі за його позовом до ОСОБА_3 про
оспорення батьківства.

Вказана справа по суті не розглянута і
вищезазначеному експертному висновку,
як доказу не надавалась правова
оцінка.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно визнав вказаний доказ
допустимим.

Необґрунтованими є доводи апеляційної
скарги і стосовно неналежності
висновку експерта як доказу, оскільки
зміст та його форма не відповідає
Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень та Порядку
ведення Реєстру методик проведення
судових експертиз, оскільки вказана
нормативно-правова база
застосовується до всіх судових
експертиз окрім судово-медичної та
судово-психіатричної експертиз.

У відповідності до ч. 3 ст. 8 Закону
України " Про судову експертизу" ,
методики проведення судових експертиз
(крім судово-медичних та
судово-психіатричних) підлягають
атестації та державній реєстрації в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Враховуючи те, що
молекулярно-генетичне дослідження
відноситься до категорії
судово-медичної експертизи,
відповідно на вказаний вид
експертизи не розповсюджується
зазначені апелянтом Постанова
Кабінету Міністрів України № 595 від 02
липня 2008 року "Про затвердження
Порядку атестації та державної
реєстрації методик проведення судових
експертиз", який затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 595 від 02 липня 2008 року, Інструкція про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень,
яка затверджена Наказом Міністерства
юстиції України № 535 від 08.10.98 року, та
Порядок ведення Реєстру методик
проведення судових експертиз, який
затверджений Наказом Міністерства
юстиції України № 16665 від 02.10.2008 року.

При вказаних обставинах, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що батьківство ОСОБА_2
підтверджено належними та допустимими
доказами, а тому його позовні вимоги не
підлягають до задоволення.

Таким чином, судом першої
інстанції вірно та правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, висновки суду
про встановлені обставини й правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності та підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні, тому рішення суду є
законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 01 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.І. Ткач