УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 26 березня 2014
року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Стрийської
міської ради Львівської області, третя
особа −? Управління Державного
земельного агентства у Стрийському
районі Львівської області, про
визнання незаконним та скасування
рішення Стрийської міської ради,
визнання недійсним та скасування
державного акту, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, ОСОБА_5 на
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 30 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 09 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом, у якому
просили визнати незаконними та
скасувати рішення Стрийської міської
ради Львівської області від 25 серпня 2010
року № 498 у частині затвердження
технічної документації щодо
підготовки та видачі державного акта
на право власності на землю громадян і
передачі у власність земельної ділянки
площею 259 кв. м по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 і
ОСОБА_7; визнати недійсним та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що їм
на праві спільної часткової власності
належить житловий будинок по АДРЕСА_2,
за яким для його обслуговування
закріплена земельна ділянка площею 150
кв. м.

Рішенням виконавчого комітету
Стрийської міської ради Львівської
області від 23 квітня 2009 року № 144 надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації для передачі позивачам у
власність вказаної земельної ділянки,
однак у процесі виготовлення технічної
документації ОСОБА_6 відмовився
підписати акт встановлення і
узгодження меж земельної ділянки на
місцевості, не пояснивши причин такої
відмови.

Вказували, що при прийнятті
оскаржуваного ними рішення від 25
серпня 2010 року № 498 Стрийська міська
рада Львівської області керувалася
рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 29 липня 2010
року, яким визнано за ОСОБА_6 і ОСОБА_7
право користування земельною ділянку
площею 250 кв. м по
АДРЕСА_1, однак 19 березня 2012
року вказане рішення було скасовано
апеляційним судом Львівської області
та відмовлено ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у позові.

Вважали, що при прийнятті спірного
рішення міськрада не врахувала
інтереси ОСОБА_4, який є співвласником
житлового будинку по
АДРЕСА_2 та користувачем спірної
земельної ділянки. Крім того, позивачі
не підписували акт встановлення та
узгодження меж земельної ділянки на
місцевості.

Просили позов задовольнити.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 30
травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 09 грудня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просять
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4
належить по Ѕ частини житлового
будинку по АДРЕСА_2 (а.с. 5).

ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1
(а.с. 104−?109). ОСОБА_7 є власником квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 110−?113).

Відповідно до ч. 1ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 121 ЗК України передбачено, що
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності у таких
розмірах:

г) для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) у селах −?
не більше 0,25 гектара, в селищах - не
більше 0,15 гектара, в містах −? не більше
0,10 гектара.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, що рішення Стрийської
міської ради Львівської області 25
серпня 2010 року № 498 у частині
затвердження технічної документації
щодо підготовки та видачі державних
актів на право власності на землю
громадян і передачі у власність
земельної ділянки площею 259
кв. м по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7
прийняте відповідно до вимог ч. 9 ст. 118
ЗК України. Приватизація спірної
земельної ділянки проведена
відповідно до вимог п. п.
6−?10 ст. 118 ЗК України та ст. 50 Закону
України «Про землеустрій».

Належних доказів, згідно зі ст. ст. 10, 60
ЦПК України на підтвердження того, що
оскаржуваними рішенням міськради та
державними актами порушено права
позивачів на надано. На момент
приватизації спірна частина земельної
ділянки перебувала у власності міської
ради та у користуванні КП «Світанок»,

Суди обґрунтовано відмовили у позові.
Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції та ухвалу суду апеляційної
інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_8, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від
30 травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 09
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А.,
Журавель В.І.