Справа №1416/9083/12 17.03.2014 17.03.2014 17.03.2014
Провадження №22-ц/784/774/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 22 ц/784/774/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кокорєв
апеляційної інстанції: Буренкова К.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.М., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання:
Бакуті Т.В.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_2, представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 24 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог: Друга Миколаївська
державна нотаріальна контора, про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на 1/2 частку квартири,
визнання частково недійсними
свідоцтв про право на спадщину за
законом та визнання за ним права
власності в порядку спадкування за
законом на ? частину спірного майна,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2012 року ОСОБА_4
звернувся з позовом до ОСОБА_5 про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на 1/2 частку квартири, як
частку у спільному майні подружжя,
визнання частково недійсними
свідоцтв про право на спадщину за
законом, які видані йому та
відповідачці, та визнання за ним права
власності в порядку спадкування за
законом на 1/2 частину спірної
квартири.

В обґрунтування позову він
вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
батько - ОСОБА_7, після смерті якого
залишилося спадкове майно, в тому числі
і однокімнатна квартира АДРЕСА_1.
Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_7 є він та
відповідачка. Спірна квартира не є
спільним сумісним майном відповідачки
та ОСОБА_7, оскільки останній після
розірвання шлюбу з ОСОБА_8 та
розподілу майна між ними як подружжям у
1983 році за рахунок особистих коштів
виплатив пайовий внесок за вказану
квартиру в ЖБК «Чорноморець». Шлюб
між відповідачкою та ОСОБА_7
зареєстрований лише 15 грудня 1989 року,
а 03 квітня 1992 року ОСОБА_7 отримав
свідоцтво про право власності на
квартиру в ЖБК «Чорноморець».

Позивач вважав, що 01 березня
2012 року державний нотаріус
безпідставно видав відповідачці
свідоцтво про право власності на ?
частку спірної квартири, визнавши це
майно спільним сумісним майном
подружжя.

Крім того, відповідачка та
він в цей же день отримали свідоцтва
про право на спадщину за законом на ?
частину спірної квартири кожен, які
видані нотаріусом з порушенням вимог
цивільного права, оскільки спірна
квартира є спадковим майном, де частки
кожного із спадкоємців в праві
власності на це майно становлять по ?
за кожним.

Посилаючись на наведені
обставини, позивач просив про
задоволення його позову.

Рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 24
квітня 2013 року позові ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просив
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким його позов задовольнити. Позивач
посилається на те, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи та наданим ним доказам на
підтвердження того, що спірне спадкове
майно належало спадкодавцю на праві
особистої приватної власності. Крім
цього, судом порушено положення
матеріального права, якими
врегульовано спірні правовідносини.

Колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване
рішення, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки на час набрання
чинності Закону України «Про
власність» та отримання
спадкодавцем свідоцтва про право
власності на спірну квартиру він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою, то спірна квартира є
спільним сумісним майном подружжя. А
тому, на думку суду, відсутні підстави
для визнання недійсними свідоцтва про
право власності на ? частину спірної
квартиру як спільного майна подружжя,
виданого державним нотаріусом 01
березня 2012 року на ім'я ОСОБА_5, та
свідоцтв про право на спадщину,
виданого 01 березня 2012 року кожній із
сторін, і визнання за позивачем в
порядку спадкування за законом права
власності на ? частину цієї ж квартири.

Суд першої інстанції також
вважав, що повна сплата спадкодавцем
ОСОБА_7 за декілька років до реєстрації
шлюбу з відповідачкою за рахунок
власних коштів пайових внесків в ЖБК у
рахунок вартості спірної квартири не
має правового значення для вирішення
цієї справи.

Між тим, з такими
висновками не можна погодитись із
наступних підстав.

Так, відповідно до вимог
частин 1 та 3 ст. 15 Закону України «Про
власність», який набрав чинності з 15
квітня 1991 року, член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж,
іншу будівлю або приміщення, надані
йому в користування, набуває права
власності на це майно. Громадянин, який
став власником цього майна, має право
розпоряджатися ним на свій розсуд:
продавати, обмінювати, здавати в
оренду, укладати інші угоди, не
заборонені законом.

У пунктах 5-1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 18
вересня 1987 року з наступними змінами
«Про практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи» роз'яснено, що член
житлового, житлово-будівельного,
дачного, гаражного чи іншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані йому в
користування, набуває права власності
на це майно.

У підпункті «б» п.6 цієї ж
постанови Пленуму Верхового Суду
України роз'яснено, що пай, внесений
одним із подружжя до вступу в шлюб, є
його особистим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КпШС
України, чинного на час виникнення
спірних правовідносин, майно, яке
належало кожному з подружжя, а також
одержане ним під час шлюбу в дар або в
порядку успадкування, є власністю
кожного із них.

Як вбачається із матеріалів
справи, спадкодавець ОСОБА_7, будучи
членом ЖБК «Чорноморець»,
правонаступником якого є об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Чорноморець», у 1973 році на
сім'ю із трьох осіб, яка складалась із
нього, дружини ОСОБА_8 та сина ОСОБА_4,
одержав ордер на трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

У зв'язку з розірванням шлюбу
між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, в результаті
поділу майна між ними останньому у 1982
році була виділена кімната в указаній
квартирі (а.с. 16-20).

В 1983 році ОСОБА_7 обміняв
виділену йому кімнату в квартирі
АДРЕСА_1, на однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 в цьому ж будинку в порядку,
передбаченому п. 36 Примірного статуту
ЖБК, затвердженого постановою Ради
Міністрів України від 30 квітня 1985 року
№ 186.

В 1983 році ОСОБА_7 повністю вніс
залишок пайового внеску у розмірі 2991
руб. рахунок пайового внеску за
квартиру АДРЕСА_1 і в якій був
зареєстрований по день смерті (а.с. 13,
102).

Шлюб з відповідачкою ОСОБА_7
зареєстрував 15 грудня 1989 року, тобто
після сплати останнім пайового
внеску за спірну квартиру.

3 квітня 1992 року ОСОБА_7
отримав свідоцтво про право власності
на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 132).

Наведене дає підстави вважати, що
відповідно до частин 1 та 3 ст. 15 Закону
України «Про власність», ч.1 ст. 24 КпШС,
положення яких були чинними на час
набуття ОСОБА_7 права власності на
спірну квартиру, це майно є об'єктом
особистої власності останнього, а не
спільним сумісним майно із ОСОБА_5 як
дружиною.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер і після
його смерті відкрилась спадщина, в тому
числі і на однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Як видно із копії нотаріальної
справи, спадщину після смерті ОСОБА_7
спадщину прийняли його син ОСОБА_4 і
дружина ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК
України частки позивача та
відповідачки у спадщині є рівними,
тобто їм належить по ? частині у
спірному спадковому майні.

Оскільки спірна квартира не є
спільним майном подружжя ОСОБА_7 і
ОСОБА_5, то у державного нотаріуса не
було підстав видавати ОСОБА_5
свідоцтво від 01 березня 2012 року про
право власності на ? частину спірної
квартири як спільного майна подружжя.

Крім цього, державний нотаріус 01
березня 2012 року безпідставно видав
позивачу і відповідачці свідоцтва про
право власності в порядку спадкування
за законом на ? частину спірної
квартири за кожним, оскільки
визначення частки суперечить
положенням ст. 1267 ЦК України.

Згідно із ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Як роз'яснено у п. 27 Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування», відповідно
до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про
право на спадщину може бути визнано
недійсним не лише тоді, коли особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, але і з інших підстав,
установлених законом. Іншими
підставами можуть бути: визнання
заповіту недійсним, визнання відмови
від спадщини недійсною, визнання шлюбу
недійсним, порушення у зв'язку з
видачею свідоцтва про право на
спадщину прав інших осіб тощо.

Із врахуванням наведеного
зазначені свідоцтва про право
власності на частку в спільному майні
подружжя та про право власності на
спадщину за законом слід визнати
недійсними з підстав, передбачених ч.
3 ст. 215, ч.1 ст. 203 ЦК України, як такі,
що не відповідають вимогам закону.

Оскільки відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК
України частки у спадщині позивача і
відповідачки як спадкоємців за законом
є рівними, то колегія приходить до
висновку, що кожний із них має право
на отримання у власність в порядку
спадкування за законом ? частину
однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції неповно з'ясував фактичні
обставини у справі, неправильно
застосував норми матеріального права,
якими врегульовані спірні
правовідносини, що відповідно до п.п.1, 4
ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування оскаржуваного рішення і
ухвалення нового рішення, яким слід
скасувати оспорювані свідоцтва про
право власності на спірну квартиру та
визнати за кожною із сторін право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7 на ?
частину спірної квартири.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України на користь позивача із
відповідачки підлягають стягненню
судові витрати в розмірі 444 грн., які
складаються із витрат по сплаті
судового збору за подачу позовної
заяви в розмірі 214 грн. 60 коп. і за подачу
апеляційної скарги в розмірі 229 грн. 40
коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 квітня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4
задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво
про право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1, видане 01 березня 2012
року державним нотаріусом Другої
Миколаївської державної нотаріальної
контори Миколаївської області
Гавеля О.О., за реєстровим № 3-326,
на ім'я ОСОБА_5.

Визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом на ?
частину квартири АДРЕСА_1, видане 01
березня 2012 року державним нотаріусом
Другої Миколаївської державної
нотаріальної контори Миколаївської
області Гавеля О.О., за реєстровим №
3-329, на ім'я ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом на ?
частину квартири АДРЕСА_1, видане 01
березня 2012 року державним нотаріусом
Другої Миколаївської державної
нотаріальної контори Миколаївської
області Гавеля О.О., за реєстровим
№ 3-340, на ім'я ОСОБА_4 після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 444 грн. судового
збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу на протязі двадцяти
днів може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуюча:
Судді: