№ 2з/255/68/2014
У Х В А Л А

06 травня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Цукурова В.П.

при секретарі - Губаль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Донецьку
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ворошиловського
районного суду м. Донецька знаходиться
цивільна справа за позовом Публічного
акціонерного товариства Банк «Фінанси
та Кредит» в особі Філії «Донецьке
регіональне управління» Публічного
акціонерного товариства Банк «Фінанси
та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі
законного представника ОСОБА_1, третя
особа - орган опіки та піклування
Ворошиловської районної у м. Донецьку
ради, про виселення та визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням.

До суду надійшла заява відповідачки
ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій
вона просить накласти арешт на
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 та
заборонити здійснення реєстрації
права власності на зазначене нерухоме
майно.

Вважає, що позивач незаконним шляхом
може отримати право власності на
належне їй нерухоме майно.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що заява
ОСОБА_1 про забезпечення позову є такою,
що не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 152 ЦПК
України, види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідачка просить накласти арешт
на нерухоме майно та заборонити
здійснення реєстрації права власності
у той час, як предметом даного позову є
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням та
виселення.

Тобто, із заяви відповідачки про
забезпечення позову не вбачається,
яким чином невжиття заходів
забезпечення позову може ускладнити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

За таких обставин у задоволенні
заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову
слід відмовити. Правових підстав для
задоволення заяви у суду немає.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через
Ворошиловський районний суд м.Донецька
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Ухвалу надруковано в одному
примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
В.П.
Цукуров