АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/520/2014
інстанції Булах Є.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 18 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Кутурланової
О.В.Суддів:Орловської Н.В. Майданіка
В.В.При секретарі:Гончар
К.С.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
товариства з додатковою
відповідальністю «Чорноморгідробуд»
на рішення Суворовського районного
суду м.Херсона від 12 грудня 2013 року у
справі за позовом товариства з
додатковою відповідальністю
«Чорноморгідробуд» до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, діючої у власних інтересах та в
інтересах ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9,
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Суворовської районної у
м.Херсоні ради про усунення перешкод у
користуванні майном, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2013 року товариство з
додатковою відповідальністю
«Чорноморгідробуд» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
діючої у власних інтересах та в
інтересах ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9,
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Суворовської районної у
м.Херсоні ради про усунення перешкод у
користуванні майном.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що є власником гуртожитку по
АДРЕСА_1 У зв»язку з перебуванням
ОСОБА_10 у трудових відносинах з
підприємством на підставі рішення
спільного засідання адміністрації та
профспілкового комітету підприємства
від 26.05.1994 року йому та членам його
родини було надано в користування
кімнати №№НОМЕР_1 та НОМЕР_2
гуртожитку.

27.12.1994 року ОСОБА_10 звільнився з
підприємства, а після розлучення у 1995
році ОСОБА_10 та ОСОБА_5, за останньою на
підставі поданої нею заяви
адміністрації підприємства була
закріплена кімната №НОМЕР_1 для
проживання із дітьми, в той час як
ОСОБА_10 зайняв кімнату №НОМЕР_2.

Оскільки після виселення ОСОБА_10 з
гуртожитку та зняття з реєстрації у
спірній кімнаті відповідачі
самовільно зайняли її та відмовляються
звільняти, у той час як на підставі
рішення спільного засідання
адміністрації та профспілкового
комітету підприємства від 22.06.2011 року
спірна кімната надана працівнику
підприємства ОСОБА_9 для проживання
разом із членами сім»ї, позивач просив
суд усунути перешкоди в користуванні
майном шляхом виселення відповідачів
із кімнати №НОМЕР_2 гуртожитку без
надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 12 грудня 2013 року в
задоволенні позову товариства з
додатковою відповідальністю
«Чорноморгідробуд» до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, діючої у власних інтересах та в
інтересах ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9,
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Суворовської районної у
м.Херсоні ради про усунення перешкод у
користуванні майном відмовлено.

В апеляційній скарзі товариство з
додатковою відповідальністю
«Чорноморгідробуд» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, діюча у
власних інтересах та в інтересах
ОСОБА_8, доводи апеляційної скарги
товариства з додатковою
відповідальністю «Чорноморгідробуд»
не визнали, вважаючи їх безпідставними,
а ухвалене у справі рішення законним та
обґрунтованим, у зв'язку із чим просили
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачі на законних
підставах заселилися до спірної
кімнати і доказів втрати відповідачами
права користування цією кімнатою
позивачем не надано, у зв'язку із чим
дійшов висновку про відсутність
підстав для виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 з кімнати №НОМЕР_2 у
гуртожитку, що належить ТДВ
«Чорноморгідробуд».

Однак, колегія суддів не може
погодитись з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки вони не
ґрунтуються на досліджених судом
доказах та нормах матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини.

Згідно ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого
житлового приміщення.

Відповідно до ст.ст.130, 131 ЖК
України порядок користування житловою
площею в гуртожитках визначається
законодавством України та Примірним
положення про гуртожитки.

Пунктом 44 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208
передбачено, що осіб, які самовільно
зайняли жилу площу у гуртожитку,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України
власникові належить права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном.

З матеріалів справи вбачається, що
гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 є
власністю ТДВ «Чорноморгідробуд».

Судом встановлено та сторонами не
заперечується, що з 17.01.1990 року по 27.12.1994
року ОСОБА_10 перебував у трудових
відносинах з позивачем.

Згідно протоколу спільного засідання
адміністрації та профспілкового
комітету будівельного управління № 453
тресту «Чорноморгідробуд» від 26.05.1994
року за № 8 та на підставі ордера
ОСОБА_10 та членам його сім'ї - дружині
ОСОБА_5 та його неповнолітнім дітям
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виділено у
користування кімнати № НОМЕР_2 та №
НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1

В 1995 році шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_5
розірвано.

На підставі заяви ОСОБА_5 від 02.05.1997 року
про визначення порядку користування
житловими приміщеннями між нею та її
колишнім чоловіком (а.с.9) ОСОБА_10 було
виділено для проживання кімнату
№НОМЕР_2 у гуртожитку, а ОСОБА_5. та її
дітям - кімнату №НОМЕР_1.

24.12.2004 року ОСОБА_10 знявся з
реєстраційного обліку та виселився із
займаної ним кімнати.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з її
малолітньою дитиною ОСОБА_8
зареєстровані та мешкають у кімнаті
№НОМЕР_1 гуртожитку, що
підтверджується картками по
квартирному обліку (а.с.79-82) та даними
ВГІРФО УМВС України в Херсонській
області (а.с.75) та за користування
вказаною кімнатою сплачують
комунальні послуги, про що свідчать
наявні в матеріалах справи квитанції
(а.с.135-138).

Відповідно до протоколу спільного
засідання адміністрації та
профспілкового комітету будівельного
управління № 453 ТДВ «Чорноморгідробуд»
від 06.12.2011 року №8 ОСОБА_9, яка перебуває
у трудових відносинах з позивачем,
надано для проживання разом з
неповнолітніми дітьми спірну кімнату
№ НОМЕР_2 у гуртожитку (а.с.26).

З матеріалів справи також вбачається,
що після виселення з кімнати №НОМЕР_2
гуртожитку ОСОБА_10 відповідачі зайняли
вказану кімнату та відмовляються її
звільняти.

Таким чином, зважаючи на вищенаведені
положення чинного законодавства, що
регулюють спірні правовідносини,
приймаючи до уваги п.п.5 п.2 Положення
про гуртожиток ВАТ «Чороморгідробуд»,
відповідно до якого громадяни які
втратили трудові відносини з
підприємством зобов'язані протягом 10
днів після звільнення знятися з
реєстраційного обліку, сплатити всі
види комунальних послуг і разом із
всіма членами сім'ї звільнити
гуртожиток, з огляду на те, що
відповідачі, не перебуваючи у трудових
відносинах з позивачем та за
відсутності визначених законом
правових підстав для проживання у
спірній кімнаті гуртожитку на вимогу
власника відмовляються її звільняти,
чим порушують права позивача,
визначені ст.317 ЦК України, колегія
суддів приходить до висновку про
обґрунтованість доводів апеляційної
скарги та наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене, рішення суду
першої інстанції відповідно до ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового про задоволення
позовних вимог, усунення товариству з
додатковою відповідальністю
«Чорноморгідробуд» перешкод в
користуванні та володінні майном
шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 з кімнати №НОМЕР_2 у
гуртожитку по АДРЕСА_1, що належить
товариству з додатковою
відповідальністю «Чорноморгідробуд»,
без надання іншого житлового
приміщення.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з
додатковою відповідальністю
«Чорноморгідробуд» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 12 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове.

Позов товариства з додатковою
відповідальністю «Чорноморгідробуд»
задовольнити, усунути товариству з
додатковою відповідальністю
«Чорноморгідробуд» перешкоди в
користуванні та володінні майном
шляхом виселення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, з
кімнати №НОМЕР_2 у гуртожитку по
АДРЕСА_1, що належить товариству з
додатковою відповідальністю
«Чорноморгідробуд», без надання іншого
житлового приміщення.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку шляхом
подачі скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді