Баранівський районний суд
Житомирської області
Справа № 273/2265/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року Баранівський районний
суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Михалюка О. П.
секретаря судових засідань Михалюка
О.П., з участю позивачки ОСОБА_2,
її представника ОСОБА_3, представника
відповідачів ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Баранівка справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 , про
визнання права власності на 1/2 частину
будинку за набувальною давністю,
усунення від права спадкування та
визнання права власності на спадковий
будинок, -

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 ,
просила постановити рішення , яким
визнати за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7
право власності на 1 /2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними
будівлями, яка складається із коридору
1-1, кухні 1-2, кладової 1-3, кімнати 1-4, 1 /2
частини погрібу, 1 /2 частини сараю,
туалету, залишеного у спільному
користуванні, яка рахується за ОСОБА_5,
за набувальною давністю ; усунути від
права на спадкування дочку померлого
ОСОБА_7 ОСОБА_6; визнати за нею право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
з надвірними будівлями , який
складається із кімнати 1-5 площею 16,9 кв.
м., кімнати 1-6 площею 11,9 кв. м., кімнати 1-4
площею 11,7 кв. м., кухні 1-2 площею 8,30 кв. м,
комори 1-3 площею 2,50 кв. м., коридору 1-1
площею 5,9 кв. м., коридору 1, площею 5,6 кв.
м. , веранди 11 площею 16,4 кв. м., ганку № 3,
сараю Б, літньої кухні Б-1, убиральні В,
прибудови а-1, навісу Г, погрібу № 1,
огорожі № 2 , огорожі № 4 в порядку
спадкування, стягнути з відповідачів
на її користь судові витрати по справі.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка
зазначила, що ОСОБА_7 перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
ОСОБА_5 з 31 січня 1975 року по 19 листопада
1981 року, вони мають спільну дочку
ОСОБА_6 і мали спільний будинок за
номером АДРЕСА_1. Земельна ділянка біля
цього будинку не приватизована.

У 1981 році ОСОБА_5 пред'явила позов до
ОСОБА_7 про розірвання шлюбу та поділ
будинку. Рішенням Баранівського
районного суду Житомирської області
від 19.11.1981 року шлюб між ними
розірваний, дочку ОСОБА_6 залишено з
матір'ю. Спільний будинок було
розділено : ОСОБА_5 було виділено
коридор 1-1, кухню 1-2, кладову 1-3, кімнату
1-4, 1 /2 частину погрібу , 1 /2 частину
сараю, туалет залишено у спільному
користуванні, що становить 1 /2 частину
домоволодіння, вартістю 3455 рублів.
ОСОБА_7 виділено кімнату 1-5, кімнату 1-6,
ганок, 1 /2 частину погрібу, 1/2 частину
сараю, що становить 1 /2 частину
домоволодіння, вартістю 3442 рублі.

ОСОБА_5 було зобов'язано закрити двірні
отвори із приміщення 1-1 в

приміщення 1-5 та 1-6 , а ОСОБА_7 було
зобов'язано обладнати окремий вихід на
вулицю із приміщення 1-6.

Відповідачка ОСОБА_5 після розірвання
шлюбу та поділу будинку виїхала із смт.
Першотравенськ , залишивши весь
будинок у володінні та користуванні
ОСОБА_7

Жодних переобладнань ні ОСОБА_5 ні
ОСОБА_7 не робили. У 1988 році ОСОБА_7
обладнав будинок системою газового
опалення. У 1991 році прибудував до
будинку коридор 1 площею 5,6 кв. м. ,
веранду 11 площею 16,4 кв. м. , зробив
прибудову а-1,площею 28,4 кв. м. ,
прибудував навіс площею 13,4 кв. м. ,
продовжував користуватись усім
будинком, ремонтував його, підтримував
у належному стані, сплачував
обов'язкові страхові внески за весь
будинок та земельний податок.

У 1997 році вона почала проживати з
ОСОБА_7 однією сім'єю, а 14.10.1999 року вона
зареєструвала з ним шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. Вона
проживала з ним до смерті, доглядала,
лікувала і поховала його.

Вона є спадкоємицею першої черги за
законом, оскільки заповіту він не
залишив.

Після смерті чоловіка ОСОБА_7
залишилося спадкове майно - житловий
будинок за АДРЕСА_1 , але згідно рішення
суду спадковим майном на даний час є 1
/ 2 частина вказаного будинку.

Крім неї, спадкоємцями першої черги за
законом є ОСОБА_11 - мати померлого
ОСОБА_7, яка відмовилась від спадщини на
її користь та дочка померлого - ОСОБА_6,
яка подала заяву про прийняття
спадщини.

Фактично ОСОБА_7 володів та
користувався вказаним будинком після
розподілу і до дня своєї смерті,
протягом 30 років, а відповідачка
ОСОБА_5 після його розподілу судом
ним не користувалась , не
доглядала його та не ремонтувала .
Після реєстрації шлюбу вона із ОСОБА_7
спільно користувалась будинком ,
проводили капітальні та поточні
ремонти.

ОСОБА_5 претензій з приводу володіння
та користування будинком не
пред'являла, кошти на ремонт не
відшкодовувала , а тепер вирішила
заволодіти будинком та продати його.

На підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно .

Тому вона вважає , що це дає їй підстави
пред'явити позов про визнання за
спадкодавцем ОСОБА_7 права власності на
частину будинку, виділену ОСОБА_5, за
набувальною давністю.

Отримати свідоцтво про право на
спадковий будинок вправі вона та
дочка померлого ОСОБА_6, але згідно
ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права
на спадкування за законом повнолітні
діти , які ухилялись від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця ,
якщо ця обставина встановлена судом .
У 1995 році ОСОБА_7 захворів на
туберкульоз легень, перебував у
важкому та безпорадному стані, після
розірвання шлюбу почав зловживати
спиртними напоями , що погіршувало його
безпорадний стан . 28.03.1996 року йому
встановлено другу групу інвалідності .
Його ніхто не доглядав , дочки не було
поруч і доглядати його вона не бажала .
Позивачка у 1997 році почала проживати з
ОСОБА_7 , допомагала йому лікуватись
від туберкульозу, кинути пити,
докладала багато зусиль та коштів для
його догляду та лікування аж до його
смерті. ОСОБА_7 отримував невелику
пенсію по інвалідності, а тому було
дуже важко жити на таку пенсію,
сплачувати комунальні послуги,
підтримувати будинок у належному стані
та лікуватись. Дочка ОСОБА_7 - ОСОБА_6
зневажала свого батька і не бажала його
підтримати та доглядати, хоча після
смерті батька подала заяву про
прийняття спадщини, надавши
недостовірну інформацію про те, що
інших спадкоємців крім неї у померлого
немає і вирішила разом із матір'ю
ОСОБА_5 продати будинок

ОСОБА_7 , а її виселити з будинку, що
змусило її пред'явити вказаний позов до
суду.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3
позовні вимоги підтримали із підстав,
вказаних у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
судове засідання не з"явились. Про час
та місце розгляду справи вони
повідомлені належно , що
підтверджується поштовим
повідомленням. Вони направили до суду
письмові заперечення щодо позовних
вимог, згідно яких вони позов не
визнають , вважають його
безпідставним , а тому таким, що не
підлягає задоволенню.Представник
відповідачів ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовних вимог не визнав,
вважає, що підстави для їх
задоволення відсутні .

Оцінивши зібрані по справі докази в
сукупності, суд прийшов до висновку, що
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
необхідно відмовити із-за їх
безпідставності, виходячи із
наступного .

На підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом 10
років або рухомим майном -
протягом 5 років ,набуває право
власності на це майно (
набувальна давність) , якщо інше не
встановлено цим Кодексом . Право
власності на нерухоме майно , що
підлягає державній реєстрації ,
виникає за набувальною давністю
з моменту державної реєстрації .

У відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК
України цивільна правоздатність (
тобто здатність мати цивільні права
та обов"язки ) фізичної особи
припиняється у момент її смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Першотравенську
Баранівського району Житомирської
області згідно копії свідоцтва про
його смерть ( а.с. 8). Тому у зв"язку
із його смертю його цивільна
правоздатність припинилась. В зв"язку
із цим позовна вимога про визнання
за ним права власності на частину
житлового будинку та надвірних
будівель за набувальною давністю є
безпідставною, в зв"язку із смертю
він не може набути права власності
на зазначене майно та будь-яке інше
майно.

Позивачка ОСОБА_2 посилається на
правило абзацу 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК
України , згідно якого не мають
права на спадкування за законом
батьки ( усиновлювачі) та повнолітні
діти ( усиновлені) , а також інші
особи, які ухилялись від
виконання обов"язку щодо утримання
спадкодавця , якщо ця обставина
встановлена судом , обгрунтовуючи
позовну вимогу про усунення від
права на спадкування дочку
померлого спадкодавця ОСОБА_6

У відповідності до п. 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України
від 30.05.2008 року № 7 "Про судову
практику у справах про спадкування"
правило абзацу 2 частини 3 ст. 1224
ЦК України стосується особи , яка
зобов"язана була утримувати
спадкодавця згідно із нормами СК
України . Факт ухилення особи від
виконання обов"язку щодо утримання
спадкодавця встановлюється судом
за заявою заінтересованої особи (
інших спадкоємців або
територіальної громади) . При цьому
слід врахувати поведінку особи ,
розуміння нею свого обов"язку щодо
надання допомоги , її необхідність
для існування спадкодавця,
наявність можливості для цього та
свідомого невиконання такою особою
встановленого законом обов"язку .
Непред"явлення спадкодавцем , який
мав право на утримання , позову про
стягнення аліментів до особи , яка
претендує на спадщину , не є
достатньою підставою для відмови в
позові про усунення від права на
спадкування .

Правила ст.ст. 202 , 203 СК України
передбачають , що повнолітні дочка,
син зобов"язані утримувати
батьків , які є непрацездатними і
потребують матеріальної допомоги.
Дочка , син крім сплати аліментів
зобов"язані брати участь у

додаткових витратах на батьків ,
викликаних хворобою, інвалідністю
або немічністю.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини , на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень .

Для постановлення рішення про
усунення від спадкування у справі
повинні бути надані належні та
допустимі докази, які б свідчили
про те, що спадкодавець потребував
допомоги відповідача , останній мав
можливість її надати , проте
ухилявся від обов"язку щодо її
надання.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 хворів,
мав другу групу інвалідності ,
яка йому встановлена з 28.03.1996 року
Житомирською облспецтубмсек ( а.с.
86-87), проживав у зареєстрованому
шлюбі із позивачкою ОСОБА_2 з
14.10.1999 року ( а.с. 5) . Після
встановлення йому групи
інвалідності ОСОБА_7 отримував
пенсію по інвалідності ( а.с. 88-89).

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 показали, що дійсно ОСОБА_7
постійно і регулярно не спілкувався
із своєю дочкою ОСОБА_6, яка
приїжджала до нього всього декілька
разів після одруження його із
ОСОБА_2 на нетривалий час.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні пояснила, що її чоловік
ОСОБА_7 не ставив до відома свою
дочку ОСОБА_6 про хворобу, але вона
про неї та обставини життя батька
знала , так як приїжджала , в тому
числі до нього. Крім цього , на
обрунтування вказаної вимоги про
усунення від права на спадкування
позивачка ОСОБА_2 зазначила, що на
пенсію, яка виплачувалась ОСОБА_7,
жити, сплачувати комунальні послуги
, підтримувати будинок у належному
стані та лікувати було дуже
важко, а ОСОБА_6 такої допомоги не
надавала . Але , на підтвердження
даних обставин, суду надано лише
довідку про розмір пенсії померлого
( а.с. 88-89) , інші докази : документи
про розмір комунальних платежів,
про лікування, ремонт будинку, тощо
, суду не надані, відповідно не
доведені стороною.

ОСОБА_7 проживав та помер в смт.
Першотравенську Баранівського району
Житомирської області . ОСОБА_6 ( дочка
померлого ОСОБА_7) в період хвороби
останнього і по день його смерті
проживала та проживає за іншою
адресою в іншому регіоні України -
в Луганській області. Будь-які докази
про те, що вона умисно ухилялась
від виконання та свідомо не
виконувала свій обов"язок щодо
утримання свого батька відсутні.
Факт не спілкування її з батьком ,
чи нечасте її спілкування не може
бути таким доказом .

Тобто, зібрані по справі докази в
сукупності свідчать про
безпідставність позовної вимоги
про усунення від права
спадкування ОСОБА_6 Відповідно,
коли вказана вимога , а також
вимога про визнання за померлим
ОСОБА_7 права власності на половину
домоволодіння за набувальною
давність , є безпідставними , тому
відповідно вимога про визнання
права власності на все
домоволодіння в порядку
спадкування є також безпідставною.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88, 212,213,215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 25, 344, 1216,
1220, 1221, 1224, 1258, 1261 ЦК України, ст. ст.
202, 203 СК України, п. 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України
від 30.05.2008 року № 7 "Про судову
практику у справах про спадкування"
суд

Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на 1 / 2 частину
будинку за набувальною давністю,
усунення від права спадкування та
визнання права власності на спадковий
будинок, відмовити за їх
безпідставності.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Баранівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення , а особами, які не були
присутні в судовому засіданні , в той
же строк з часу отримання його копії.

Суддя: