Справа № 583/4350/13-ц
У Х В А Л А

27 березня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

Головуючого-судді -
Кудіна А.М.

З участю секретаря с/з -
Якубович В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Охтирка справу за
заявою ОСОБА_2 про ухвалення
додаткового рішення по цивільній
справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну
розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду від 18.12.2013 р. позовну заяву
позивача ОСОБА_3 було повністю
задоволено, змінено розмір аліментів,
що стягуються з ОСОБА_3 за рішенням
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 12.10.2010 р., та
стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх
видів його заробітку (доходу), але не
менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно на
утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення ними
повноліття, починаючи стягувати з дня
набрання законної сили даним рішенням
суду, та аліменти сплачувати матері
дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Після винесенні судового рішення
представник позивача - фахівець в
галузі права ОСОБА_2 звернувся до суду
із заявою, в якій прохає ухвалити
додаткове рішення по даній справі та
стягнути з відповідача по справі
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрат за
оплату правової допомоги в розмірі 3500
грн.

В судове засідання позивач та його
представник-фахівець в галузі права
ОСОБА_2 не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, подала письмові заперечення,
просила заяву ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

В зв'язку з неявкою сторін до судового
засідання, справа розглядається
відповідно до ст.ст. 169, 197 ЦПК України у
за їх відсутності та без фіксації
судового процесу за допомогою
звукозаписуючого засобу.

Суд проаналізував матеріали справи,
дослідив письмові докази, дійшов
наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України,
суд що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо судом, зокрема, не
вирішено питання про судові витрати.

При цьому, суд може ухвалити додаткове
рішення щодо понесених судових витрат
лише в тому разі, якщо докази таких
витрат були надані суду при розгляді
справи до ухвалення рішення; ці докази
були предметом судового розгляду; були
надані іншим особам, які беруть участь
у справі, для ознайомлення та були
досліджені судом у судовому засіданні,
однак стосовно них рішення не було
ухвалене.

Положеннями ст. 88 ЦПК України
визначено, що в разі часткового
задоволення позовних вимог судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України до
судових витрат також відносяться
витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

З матеріалів справи вбачається, що під
час всього розгляду справи по суті
ОСОБА_2 діяв від імені ОСОБА_3, як
представник. За змістом нотаріально
посвідченої довіреності, виданої 20.11.2013
р., ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2, мешканця
м. Охтирка, представляти його інтереси
в усіх організаціях та вести справи у
судових установах. Довіреність видана
строком на три роки (а.с.20).

Судовий розгляд по даній справі був
завершений 18 грудня 2013 р. (а.с.57).

27 січня 2014 року ОСОБА_2 подав заяву про
ухвалення додаткового рішення в
частині стягнення витрат на правову
допомогу, посилаючись на те, що 11
листопада 2013 року був укладений
відповідний договір та проведена
оплата. Частиною 1 ст. 40 ЦПК України
передбачено, що представником у суді
може бути адвокат або інша особа, яка
досягла вісімнадцяти років, має
цивільну процесуальну дієздатність і
належно посвідчені повноваження на
здійснення представництва в суді.

Таким чином, особа, яка надає правову
допомогу та представник мають різний
процесуальний статус і наділені різним
обсягом процесуальних прав та
обов'язків, тобто на представника не
розповсюджуються положення п.2 ч.3 ст. 79
ЦПК України щодо стягнення понесених
іншою стороною витрат на правову
допомогу, оскільки на стадіях судового
розгляду ОСОБА_2 діяв як представник, а
не як фахівець в галузі права.

Крім того, надані ним на підтвердження
своїх вимог про стягнення витрат по
оплаті правової допомоги копія
договору про надання правової допомоги
від 11 листопада 2013 року та квитанція
про сплату 3000 грн. за надання правової
допомоги надано суду лише 27 січня 2014
року разом із заявою про ухвалення
додаткового рішення, тобто після
ухвалення рішення. Таким чином, при
розгляді справи зазначені документи не
досліджувалися, а тому немає правових
підстав для їх врахування судом.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що заява про ухвалення додаткового
рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 37, 40, 42, 44, 79, 84, 88, 220 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - про ухвалення
додаткового рішення про стягнення
витрат на правову допомогу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайонний суд
Сумської області протягом 5 днів з часу
її проголошення, а особами, які
приймали участь у справі, але не були
присутні при проголошенні ухвали - в
той же строк з часу отримання її копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області
А.М.Кудін