Справа № 452/2271/13
Головуючий у 1 інстанції: Марчук І.С.
Провадження № 22-ц/783/1113/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Крайник Н.П.

суддів - Мельничук О.Я., Курій Н.М.

секретар - Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «МТС Україна»
на рішення Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 2 серпня 2013 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «МТС Україна» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У липні 2013 року ПАТ «МТС Україна»
звернулося в суд з указаним позовом та
просило стягнути з ОСОБА_2
заборгованість в сумі 1 956 грн. 25 коп. за
надані послуги мобільного зв'язку та 229
грн. 40 коп. судового збору.

Рішенням Самбірского міськрайонного
суду Львівської області від 2 серпня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Приватне
акціонерне товариство «МТС Україна».

Вважає зазначене рішення незаконним,
необґрунтованим та таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
невірним є висновок суду про те, що
ОСОБА_2 сплачувала тарифні ставки та
надання послуг мобільного зв'язку не
припинялося, оскільки згідно укладених
договорів між Позивачем та
відповідачем не передбачено поняття
тарифна ставка, натомість відповідач
згідно укладених договорів
зобов'язувалась своєчасно сплачувати
рахунки за надані їй послуги
мобільного зв'язку, згідно тарифів
оператора, які обрала сама ОСОБА_2 Крім
цього, позивач зазначає, що остаточно
договори з надання послуг мобільного
зв'язку із відповідачем було припинено
у березні-квітні 2010 року, що
підтверджується матеріалами справи, а
не в лютому 2011 року, як зазначено в
рішенні суді.

Також апелянт зазначає, що суд першої
інстанції неправильно дослідив і
встановив розмір плати за надані
послуги, оскільки протягом дії
договору, укладених з відповідачем
розмір, як вартості пакету, так і
вартості всіх послуг в межах цього
пакету не змінювався.

Незрозумілим для позивача є також
послання суду на те, що сума
заборгованості не відповідає вимогам
ЦК України, оскільки відповідно до
ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України, ЗУ «Про
телекомунікації» відповідач
зобов'язана була належним чином
виконувати взяті на себе зобов'язання
згідно укладених нею договорів,
зокрема своєчасно (а це щомісячно)
сплачувати рахунки за надані послуги
зв'язку. Відтак вважають, що цим
підтверджено правомірність їх
позовних вимог так як ОСОБА_2 не
виконала взятих на себе зобов'язань
згідно укладених нею договорів із
позивачем то відповідно до ст. 625 ЦК
України передбачена відповідальність
за невиконання умов договору у вигляді
договірної санкції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов»язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, оскаржуване
рішення таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано доказів виникнення
даної заборгованості за договорами про
надання послуг мобільного зв'язку.
Розмір неустойки значно перевищує суму
заборгованості, а сума заборгованості
не відповідає вимогам укладених
договорів та додаткових угод і
розрахунку доданого до претензії.

Проте з таким висновком колегія суддів
не погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.03.2009 року між
Закритим акціонерним товариством
„Український мобільний зв'язок",
правонаступником якого є ПАТ „МТС
Україна", та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено 3 (три) договори про надання
послуг мобільного зв'язку №4648039/1.11953889,
№4648034/1.11953889, №4648047/1.11953889, а також
додаткові угоди до цих договорів,
згідно з п. 1.3 яких у випадку, коли дія
основного договору достроково
припиняється на підставі п. 5.2
основного договору у зв'язку з
несплатою абонентом наданих йому
послуг зв'язку, абонент несе
відповідальність у вигляді сплати на
користь МТС договірної санкції в
розмірі 2,74 грн. за кожен день, що
залишився до закінчення строку дії
основного договору, починаючи з дня
припинення його дії. Строк дії
додаткової угоди передбачений п.1.1 (а.с.
3-8).

Згідно з вказаними договорами абоненту
були надані телефонні номери та
відкрито особовий рахунок для
здійснення розрахунків за надані
послуги.

Внаслідок неналежного виконання
зобов'язань за договором у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем за послуги мобільного
зв'язку.

28.03.2010 року дія двох договорів № 4648039,
4648047 про надання послуг мобільного
зв'язку на підставі п. 5.2. з відповідачем
були припинені у зв'язку з несплатою
наданих послуг зв'язку, 24.04.2010 року з
аналогічних підстав була припинена дія
договору № 4648034. /а.с.10/

Відповідно до розрахунку (який є
додатком до претензії) сума
заборгованості відповідача станом на
07.05.2010 року складає 1956 грн. 25 коп, з яких 1
660 грн. 44 коп. договірна санкція, а 278
грн. 96 коп. заборгованість за надані
послуги зв'язку.

Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК
України загальними засадами
цивільного законодавства є свобода
договору.

Укладаючи додаткові угоди і
добровільно беручи на себе
цивільно-правову відповідальність за
порушення умов договору у вигляді
сплати договірної санкції саме у
момент розірвання договору, відповідач
ОСОБА_2 погодилася на такі умови
договору та не оскаржила їх в судовому
порядку.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

В той же час, вирішуючи спір по суті, в
порушення приписів ст. 212-214 ЦПК України
суд першої інстанції не звернув увагу
на те, що в додаткових угодах до
договорів про надання послуг
мобільного зв'язку від 17.03.2009 року іншим
видом забезпечення виконання
зобов'язання сторони визначили
договірну санкцію на підставі ч.2 ст. 546
ЦК України, яка і була нарахована
позивачем не після закінчення дії
основного зобов'язання, а одночасно з
його припиненням, що за згодою
контрагента договору (яким є
відповідач по справі) передбачено
самим договором.

Право на застосування цієї санкції
виникло у позивача, а у відповідача -
обов'язок її виконати з моменту
припинення надання послуг мобільного
зв'язку за договорами.

Відповідно до п.3 Правил надання та
отримання телекомунікаційних послуг,
затверджених постановою КМУ України
від 09.08.2005 року №720 -
телекомунікаційна послуга (послуга) -
це продукт діяльності оператора та/або
провайдера телекомунікацій,
спрямований на задоволення потреб
споживачів у сфері телекомунікацій.
Послуги мобільного зв'язку відносяться
до телекомунікаційних послуг, про що
зазначено у розділі IV вказаних Правил.

Таким чином, нарахована відповідачу
договірна санкція є частиною
заборгованості за надані
телекомунікаційні послуги і підлягає
стягненню, оскільки охоплюється
поняттям заборгованість у розумінні
зазначеної статті - сума санкцій за
невиконання умов договору є похідною
від первісного зобов'язання, є
складовою частиною боргу, нарахування
санкцій є передбаченим умовами
укладеного сторонами договору, який
підписаний відповідачем.

Згідно ч. 3 ст. 509 ЦК України,
зобов'язання між сторонами по
загальному правилу мають ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Однак, розмір нарахованої позивачем
договірної санкції (неустойки) значно
перевищує розмір заборгованості за
надані послуги мобільного зв'язку,
апеляційний суд, виходячи з засад
розумності та справедливості та
положень ст. 551 ЦК України, вважає
можливим задовольнити позов в цій
частині вимог частково у розмірі,
рівному заборгованості по сплаті за
надані послуги зв'язку - 278 грн. 96 коп.

З урахуванням вище наведеного,
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
часткове задоволення позовних вимог
«МТС Україна» до ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові втрати.

Керуючись ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.1 ч.1
ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319, 325 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «МТС Україна»
задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 2 серпня 2013
року скасувати і ухвалити нове рішення,
яким позов Приватного акціонерного
товариства «МТС Україна» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Приватного
акціонерного товариства «МТС Україна»
557 грн. 92 коп. боргу та 229 грн. 40 коп.
судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді