Справа № 336/336/7101/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 р.
м.
Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя, у складі: головуючого судді
Артемової Л.Г., при секретарі Брагіної
І.В., розглянувши скаргу Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк» на
дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ПАТ «Фідобанк»
(надалі - Банк) зі скаргою на дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Запорізької області Юлдашева А.А.,
відповідно до якої вважає, що дії
державного виконавця щодо проведення
повторної уцінки нежилого приміщення,
І поверху літ. А-14, А', загальною площею
536,00 кв. м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та складання акту переоцінки
майна від 15.08.2013 року у зведеному
виконавчому провадженні № 84/2 з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-289/2010 є неправомірними.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує
тим, що державний виконавець, з
врахуванням вимог Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо врегулювання
відносин між кредиторами та
споживачами фінансових послуг», не мав
права проводити повторну уцінку та
проводити дії щодо третіх торгів
арештованого майна, а отже своїми діями
відповідач порушив права та законні
інтереси позивача. В судовому
засіданні представник позивача позов
підтримав з підстав, викладених в
позовній заяві. Позов просив
задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець у судовому
засіданні вказав, що діяв відповідно до
ст. 62 Закону України «Про виконавче
провадження». Вважає дії відповідача
щодо проведення повторної уцінки та
складання акту переоцінки майна
такими, що відповідають вимогам
чинного законодавства, а сам акт -
правомірним. Просив у задоволенні
скарги відмовити повністю.

Заінтересована особа (боржник у
виконавчому провадженні) ОСОБА_2 - в
судове засідання не прибула, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлявся шляхом направлення
кореспонденції.

Розглянувши скаргу, вислухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши подані сторонами докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що скаргу слід
задовольнити.

Предметом доказування в даній справі є
правомірність здійснення відповідачем
другої уцінки арештованого майна.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження».

Правовідносини, пов'язані з
реалізацією майна, на яке звернено
стягнення, врегульовані ст. 62 цього
Закону, Інструкцією з організації
примусового виконання рішень,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5,
Порядком реалізації арештованого
майна, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 15.07.1999
р. № 42/5, Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 27.10.1999
р. № 68/5.

Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України "Про іпотеку"
(ч. 8 ст.54 Закону України «Про виконавче
провадження»).

На час вчинення оскаржуваних дій щодо
проведення другої уцінки майна Закон
України «Про іпотеку» діяв з
урахуванням змін та доповнень,
внесених Законом України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг» від 22.09.2011 р. № 3795-VI, який набрав
чинності з 16.10.2011 р.

Як було вказано вище, перші прилюдні
торги з реалізації арештованого майна
не відбулись у зв'язку з відсутністю
купівельного попиту, у зв'язку з чим
державним виконавцем актом знижена
вартість майна шляхом його уцінки на 5%
від ціни, визначеної експертом, та
визначена ціна реалізації на рівні 1 937
853,75 грн.

В подальшому у зв'язку з відсутністю
купівельного попиту визнані такими,
щоне відбулись, другі прилюдні торги,
та актом державний виконавець здійснив
зниження вартості арештованого майна
шляхом його уцінки на 50% від вартості,
визначеної експертом, та визначив ціну
для реалізації на рівні 1 019922,50 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження», не реалізоване
на прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах протягом двох
місяців майно підлягає уцінці
державним виконавцем, що проводиться в
десятиденний строк з дня визнання
прилюдних торгів чи аукціону такими, що
не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки воно
повторно уціняється в такому самому
порядку, але не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна.

Статтею 49 Закону України «Про іпотеку»
зі змінами, внесеними Законом України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг» від
22.09.2011 р. № 3795-VI, протягом десяти днів з
дня оголошення прилюдних торгів
такими, що не відбулися,
іпотекодержателі та інші кредитори
боржника відповідно до пріоритету їх
зареєстрованих вимог мають право
придбати предмет іпотеки за початковою
ціною шляхом заліку своїх забезпечених
вимог в рахунок ціни майна. У цьому
випадку придбання предмета іпотеки
іпотекодержателем оформлюється
протоколом і актом про реалізацію
предмета іпотеки у порядку,
встановленому статтею 47 цього Закону, а
нотаріус на підставі такого акта видає
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів, якщо прилюдні торги
не відбулися.

Якщо іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами перших
прилюдних торгів, призначається
проведення на тих же умовах других
прилюдних торгів, які мають відбутися
протягом одного місяця з дня
проведення перших прилюдних торгів.
Початкова ціна продажу предмета
іпотеки на других прилюдних торгах
може бути зменшеною не більше ніж на 25
відсотків. Якщо іпотекодержатель не
скористався правом, передбаченим
частиною першою цієї статті, за
результатами других прилюдних торгів
призначається проведення у тому самому
порядку третіх прилюдних торгів.
Початкова ціна продажу предмета
іпотеки на третіх прилюдних торгах
може бути зменшена не більш як на 50
відсотків початкової вартості майна

Якщо іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами третіх
прилюдних торгів, іпотека може бути
припиненою за рішенням суду.

Проте, частиною другою Прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг» від 22.09.2011 р. № 3795-VI,
встановлено, що дія цього Закону не
поширюється на кредитні договори,
укладені до набрання ним чинності.

Таким чином, законодавець Законом
№3795-У/І від 22.09.2011 привів у
відповідність положення ст. 49 Закону
України «Про іпотеку» до ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження»,
при цьому чітко визначивши, що
реалізація іпотечного майна, яке
забезпечує виконання кредитних
договорів, укладених до прийняття
цього Закону, здійснюється на підставі
положень ст. 49 Закону України «Про
іпотеку» у старій редакції.

Оскільки кредитний договір, за яким
позивач є стягувачем, було укладено
05.05.2008 року, застосуванню до даних
правовідносин підлягають положення ст.
49 Закону України «Про іпотеку» в
редакції, яка діяла до набрання
чинності Законом України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг» від 22.09.2011 р. № 3795-VI, відповідно
до якої якщо іпотекодержатель не
скористався правом, передбаченим
частиною першою цієї статті, за
результатами перших прилюдних торгів,
призначається проведення на тих же
умовах других прилюдних торгів, які
мають відбутися протягом одного місяця
з дня проведення перших прилюдних
торгів. Початкова ціна продажу
предмета іпотеки на других прилюдних
торгах може бути зменшеною не більше
ніж на 25 відсотків. Якщо
іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами других
прилюдних торгів, іпотека може бути
припиненою за рішенням суду.

Отже, Законом України «Про іпотеку»,
який підлягає застосуванню до даних
правовідносин разом з Законом України
«Про виконавче провадження», в
редакції, чинній на час укладення
договору, не передбачено проведення
третіх прилюдних торгів, а відтак і
здійснення другої уцінки предмета
іпотеки.

З урахуванням приписів ч. 8 ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо того, що примусове звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку", наявності зауваження
законодавця про незастосування до
кредитних договорів, укладених до
набрання чинності законом, яким
внесені зміни до ст. 49 Закону України
«Про іпотеку» щодо можливості другої
уцінки заставленого майна, можна дійти
до висновку про відсутність у
відповідача правових підстав для
проведення другої уцінки майна та
зниження його вартості до 50% від
визначеної експертом.

Закон України «Про іпотеку» є
спеціальним по відношенню до Закону
України «Про виконавче провадження»,
який є загальним та регламентує
загальний порядок реалізації
арештованого майна, а тому
застосуванню до правовідносин щодо
реалізації арештованого майна, яке
перебуває в іпотеці, підлягає саме
Закон України «Про іпотеку».

Суд вважає необґрунтованими доводи
відповідача про те, що склавши акт
переоцінки майна від 15.08.2013 року, з
метою проведення третіх прилюдних
торгів, державний виконавець діяв у
межах Закону України "Про виконавче
провадження", статтею 62 якого
передбачено можливість проведення
третіх прилюдних торгів, оскільки
спеціальним Законом, який регулює
порядок задоволення вимог
іпотекодержателя та інших кредиторів
за рахунок предметів іпотеки, є Закон
України "Про іпотеку", у зв'язку з чим
дії та рішення державного виконавця
при здійсненні стягнення на майно
іпотеки повинні узгоджуватися з
вказаним Законом, що прямо передбачено
ч.8 ст.54 Закону України "Про виконавче
провадження".

Таким чином, встановивши обставини
справи, а також дослідивши докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що державним виконавцем було порушено
норму ст.49 Закону України "Про іпотеку"
при здійсненні другої уцінки
арештованого майна на 50% тому, як
наслідок, прийнятий акт переоцінки
майна від 15.08.2013 року є таким, що
прийнятий всупереч нормам чинного
законодавства.

Керуючись Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо врегулювання
відносин між кредиторами та
споживачами фінансових послуг» від
22.09.2011 р., ст.ст. 47, 49, 54 Закону України
«Про іпотеку» та ст. ст. 209,215, 383-387 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області ОСОБА_1 щодо проведення
повторної уцінки Предмету іпотеки -
нежиле приміщення, І поверху літ. А-14, А',
загальною площею 536,00 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
складання акту переоцінки майна від
15.08.2013 року у зведеному виконавчому
провадженні № 84/2 з примусового
виконання виконавчого листа № 2-289/2010 -
неправомірними;

Зобов'язати Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області скасувати акт головного
державного виконавця Юлдашева А.А. про
зниження вартості арештованого майна
від 15.08.2013 року у виконавчому
провадженні № 29132830 з примусового
виконання виконавчого листа № 2-289/2010.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
протягом п'яти днів.

Суддя