УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі головуючого - судді Лєдньова
Д.М.

секретар - Зубрицька Т.Л.

розглянув у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Черняхівського районного управління
юстиції Ковальчук Тетяни Василівни,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з
скаргою на дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Черняхівського районного управління
юстиції. В обґрунтування вимог заявник
зазначила, що на виконанні у відділі
перебувало виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа № 6-308 від
17.11.2008 року, виданого на підставі
рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 30.08.1999 року про стягнення з
ОСОБА_3 на користь заявника на
утримання доньки ОСОБА_4 аліментів.

Заявник зазначає, що 03.10.2013 року
державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження, а підставою такого
рішення стало звернення боржника із
заявою про направлення виконавчого
провадження за місцем фактичного
проживання в м. Житомирі.

Посилаючись на порушень вимог
Конституції України, Закону України
«Про виконавче провадження», положень
«Інструкції з організації примусового
виконання рішень» заявник просить
визнати неправомірними дії державного
виконавця, скасувати постанову про
закінчення виконавчого провадження.

В судове засідання учасники не
з»явились, про час розгляду справи
повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив.

25.11.2008 року до відділу державної
виконавчої служби Черняхівського
районного управління юстиції надійшов
виконавчий лист № 6-308 про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання дитини ОСОБА_4.

27.09.2013 року боржником подано заяву до
відділу державної виконавчої служби із
клопотанням про направлення
виконавчого провадження з місцем
фактичного проживання в м. Житомирі.

Згідно акту державного виконавця від
01.10.2013 року встановлено, що боржник за
адресою: АДРЕСА_1, не проживає, майно, на
яке можливо звернути стягнення,
відсутнє.

Постановою державного виконавця від
03.10.2013 року виконавче провадження
закінчене. Підставою такого рішення є
виявлення фактичного місця проживання
боржника за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна.

У відповідності до ч. 5 ст. 20 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі, якщо у процесі виконавчого
провадження державним виконавцем
отримано документальне підтвердження
про зміну або встановлення місця
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника, його майна,
місця його роботи на території, на яку
не поширюється компетенція державного
виконавця, та з'ясувалося, що майно
боржника, на яке можна звернути
стягнення, відсутнє на території, на
яку поширюється компетенція
державного виконавця, державний
виконавець не пізніше наступного дня
з моменту, коли йому стали відомі
зазначені обставини, надсилає
виконавчий документ за новим місцем
проживання чи місцезнаходженням
боржника, місцем його роботи чи
місцезнаходженням майна боржника,
про що повідомляє стягувачу.

Суд наголошує, що заява боржника із
повідомленням про фактичне місце
проживання не може визнаватись
документальним підтвердженням зміни
або встановлення місця проживання та
бути самостійною та достатньою
підставою прийняття рішення про
направлення виконавчого документа за
вказаним місцем проживання.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України основними засадами
судочинства є: обов'язковість рішень
суду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Саме з огляду на зазначені принципи,
державний виконавець мав отримати
документальне підтвердження місця
проживання боржника, в разі отримання
відомостей про те, що боржник не має
місця проживання, зареєстрованого у
встановленому Законом порядку, вжити
заходів, направлених на виявлення
майна боржника, його місцезнаходження.

З досліджених судом копій матеріалів
виконавчого провадження вбачається, що
будь-які дії, направлення на з»ясування
майнового стану боржника, державним
виконавцем не вчинялись. Відсутність
майна у боржника, на яке можливо
звернути стягнення за місцем
проведення виконавчих дій, не
встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право: з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

На думку суду, встановлення державним
виконавцем відсутності майна боржника
за адресою АДРЕСА_1, на підтвердження
чого складено акт від 01.10.2013 року, не
може в об»єктивному вигляді
підтверджувати фактичну відсутність
іншого майна та не можливість провести
стягнення на таке майно за місцем
проведення виконавчих дій.

Суд також звертає увагу, що відповідно
до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
необхідності перевірки інформації
щодо наявності боржника чи його майна
або його місця роботи на території, на
яку не поширюється компетенція
державного виконавця, державний
виконавець може своєю мотивованою
постановою, затвердженою начальником
відділу, якому він безпосередньо
підпорядкований, доручити проведення
перевірки вказаної інформації
відповідному відділу державної
виконавчої служби.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд
приходить до висновку, що дії
державного виконавця державної
виконавчої служби Черняхівського
районного управління юстиції
Ковальчук Тетяни Василівни при
винесенні постанови про закінчення
виконавчого провадження від 03.10.2013 року
є неправомірними, винесена постанова
підлягає до скасування.

Керуючись ст. 386, 387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати неправомірними дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Черняхівського районного управління
юстиції Ковальчук Тетяни Василівни при
винесенні постанови про закінченя
виконавчого провадження від 03.10.2013 роу
ВП № 10299746.

Скасувати постанову про
закінченя виконавчого провадження від
03.10.2013 роу ВП № 10299746.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя :