УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Писаної Т.О.,суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А.,Юровської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Мукачівського району Закарпатської
області в інтересах держави в особі
Державної інспекції сільського
господарства в Закарпатській області,
Закарпатської обласної державної
адміністрації до Мукачівської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_6, третя особа - міськрайонне
управління державного комітету
земельних ресурсів в м.
Мукачево та Мукачівському районі
Закарпатської області, про визнання
недійсним та скасування державного
акта на право власності на земельну
ділянку та розпорядження голови
районної державної адміністрації, за
касаційною скаргою заступника
прокурора Закарпатської області в
інтересах держави в особі Державної
інспекції сільського господарства в
Закарпатській області, Закарпатської
обласної державної адміністрації на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 06
грудня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 23 липня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року прокурор звернувся до
суду із позовом, в якому просив визнати
недійсним та скасувати розпорядження
голови Мукачівської районної
державної адміністрації від 30 січня 2010
року № 124 про передачу у власність
громадянці ОСОБА_6, мешканці АДРЕСА_1,
земельної ділянки площею 0,1255 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку в урочищі «Червона гора», на
території Лавківської сільської ради
Мукачівського району, за межами
населеного пункту; визнати недійсним
та скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку виданого
ОСОБА_7 серії ЯИ 897964 від 01 квітня 2010 року
та повернути земельну ділянку до
земель запасу Лавківської сільської
ради Мукачівського району, за межами
населеного пункту.

В обгрунтування позову посилався на те,
що проведеною прокуратурою
Мукачівського району перевіркою
встановлено, що розпорядження голови
Мукачівської районної державної
адміністрації від 30 січня 2010 року
прийнято з порушенням вимог ст. 38, ч.ч. 3,
4 ст. 122, ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного
кодексу України.

На думку прокурора на час прийняття
розпорядження про передачу земельної
ділянки у власність, районна державна
адміністрація не мала права передавати
земельну ділянку з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
оскільки такою компетенцією наділена
виключно обласна державна
адміністрація.

Також, при прийнятті розпорядження від
30 січня 2010 року № 124 Мукачівською РДА
допущено порушення вимог земельного
законодавства, оскільки розпорядження
видані без погодження умов передачі
земельних ділянок з врахуванням
комплексного розвитку території, що
передбачено ст. 151 Земельного
кодексу України, всупереч вимог ст.ст.
38, 38 «Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок», а також без усіх погоджень
проекту відведення земельної ділянки
відповідних органів, що передбачено п. 9
ст. 118 Земельного кодексу України.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 06
грудня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 04 квітня
2013 року, рішення місцевого суду
скасовано ухвалено нове рішення про
задоволення позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 червня 2013 року рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 04 квітня 2013 року
скасовано, справу направлено до суду
апеляційної інстанції на новий судовий
розгляд.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 23 липня
2013 року рішення Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 06 грудня 2012 року залишено
без змін.

У касаційній скарзі заявник просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів дійшла до наступних
висновків.

Відмовляючи у задоволенні позову
місцевий суд виходив із того, що
розпорядження землями державної
власності за межами населених пунктів
здійснюють органи виконавчої влади,
тобто місцеві державні адміністрації.

Рішенням Мукачівської районної ради
дев'ятої сесії п'ятого скликання від 22
лютого 2007 року № 182 «Про затвердження
містобудівної документації»
затверджений генеральний план
житлового кварталу на 2500 жителів в
урочищі «Червона гора» на території
Лавківської сільської ради за межами
населених пунктів згідно п. 2 даного
рішення, контроль за виконання даного
рішення покладено на першого
заступника голови районної державної
адміністрації Пашкуляка В.В. та
заступника голови районної ради
Бігунця В.П. На підставі даного рішення,
яке є чинним, та на його виконання, було
видано розпорядження голови районної
ради № 299 від 16 квітня 2007 року.

Розпорядженням голови Мукачівської
районної державної адміністрації від 16
квітня 2007 року № 299 «Про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки» був наданий дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
загальною площею 105,67 га, для створення
житлового кварталу на 2500 жителів в
урочищі «Червона гора» на території
Лавківської сільської ради за межами
населених пунктів, та було
запропоновано замовити в організаціях,
що мають відповідні ліцензії проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

На підставі зазначеного вище
розпорядження голови Мукачівської
районної державної адміністрації був
розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
створення житлового кварталу на 2500
жителів в урочищі «Червона гора» за
межами населених пунктів.

Судом першої інстанції встановлено, що
розпорядженням голови Мукачівської
районної державної адміністрації від 30
січня 2010 року № 124 громадянці
ОСОБА_6 передано у власність земельну
ділянку площею 0, 1255 га для будівництва
та обслуговування жилого будинку в
урочищі «Червона гора», на території
Лавківської сільської ради
Мукачівського району, за межами
населеного пункту згідно вищевказаних
рішень Мукачівської районної ради та
розпорядження голови Мукачівської
районної державної адміністрації.

На підставі вказаного розпорядження
ОСОБА_6 видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 897964, який зареєстровано від 01 квітня
2010 року № 90.

За висновком суду першої інстанції дія
ст. 122 Земельного кодексу України на
спірні правовідносини не
розповсюджуються, оскільки вимоги ч.ч.
3, 4, 7 ст. 122 Земельного кодексу України
регулюють питання передачі земельних
ділянок юридичним особам, у свою чергу
ОСОБА_6 оформила всю документацію на
безоплатне отримання земельної
ділянки шляхом приватизації.

З такими висновками погодився і суд
апеляційної інстанції.

Проте такі висновки є передчасними та
такими, що не узгоджуються з вимогами
закону.

Судами встановлено, що розпорядженням
голови Мукачівської районної
державної адміністрації від 30 січня 2010
року № 124 громадянці ОСОБА_6 передано у
власність земельну ділянку площею 0, 1255
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку в урочищі «Червона
гора», на території Лавківської
сільської ради Мукачівського району.

На підставі вказаного розпорядження
ОСОБА_6 видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 897964, який зареєстровано від 01 квітня
2010 року № 90.

Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу
України (в редакції на час видачі
розпорядження та державного акту)
районні державні адміністрації на їх
території передають земельні ділянки
із земель державної власності у
власність або у користування у межах,
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для:

а) сільськогосподарського
використання;

б) ведення водного господарства, крім
випадків, передбачених частиною сьомою
цієї статті;

в) будівництва об'єктів, пов'язаних з
обслуговування жителів територіальної
громади району (шкіл, закладів
культури, лікарень, підприємства
торгівлі тощо), крім випадків,
визначених частиною сьомою цієї
статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного
кодексу України обласні державні
адміністрації передають земельні
ділянки на їх території із земель
державної власності у власність або у
користування у межах міст обласного
значення та за межами населених
пунктів для всіх потреб, крім випадків,
визначених частинами третьою, сьомою
цієї статті.

Таким чином судами не було враховано,
що відповідно до норм Земельного
кодексу України місцева районна
державна адміністрація не наділена
повноваженнями щодо розпорядження
земельними ділянками за межами
населених пунктів з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), такими
повноваженнями наділена саме обласна
державна адміністрація.

Враховуючи те, що суди не у повній мірі
визначилися з характером спірних
правовідносин, допустили порушення
норм матеріального та процесуального
права, оскаржувані судові рішення
підлягають скасуванню із направленням
справи до суду першої інстанції на
новий судовий розгляд з підстав,
визначеними ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора
Закарпатської області в інтересах
держави в особі Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області, Закарпатської
обласної державної адміністрації
задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 06
грудня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 23 липня
2013 року скасувати, справу направити до
суду першої інстанції на новий судовий
розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.О. ПисанаСудді:А.О.
Леванчук А.В. Маляренко В.А. Нагорняк
Г.В. Юровська