Ухвала

іменем україни

26 березня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Гримич М.К., Умнової
О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
дружини до досягнення дитиною
трирічного віку за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 14 січня 2014 року,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання дружини до
досягнення дитиною трирічного віку.

Позов мотивовано тим, що з 2 вересня 2011
року вона з відповідачем перебуває в
зареєстрованому шлюбі, мають
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала, що перебуває у відпустці по
догляду за дитиною, шлюбні відносини з
відповідачем припинені, відповідач у
добровільному порядку не надає
матеріальної допомоги на її утримання.

Керуючись положеннями ст. 84 СК України,
просила стягнути з відповідача
аліменти на її на утримання до
досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Пролетарського районного
суду м. Донецька від 5 грудня 2013 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на
утримання дружини ОСОБА_3 в розмірі ј
частини з усіх видів заробітку (доходу)
до досягнення дитиною - сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на користь ОСОБА_3,
починаючи з 8 жовтня 2013 року.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_3
відмовлено в задоволенні заявленого
позову.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що
позивач не має можливості надавати
дружині матеріальної допомоги на час
перебування останньої у відпустці по
догляду за дитиною.

Проте даний висновок не ґрунтується на
законі.

З матеріалів справи вбачається, що з 2
вересня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебувають в зареєстрованому шлюбі,
від якого мають сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 9).

ОСОБА_3 не працює, перебуває на обліку в
управлінні праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної у м. Донецьку ради та отримує
допомогу до досягнення дитиною трьох
років (а.с.29).

Установлено, що ОСОБА_4 є працездатним,
інвалідом не визнаний, утриманців, крім
спільної з позивачкою дитини, не має,
працює за трудовим договором та має
середньомісячний заробіток у розмірі 1
220 грн (а.с. 28).

Вирішуючи спір, апеляційний суд
посилався на те, що 22 червня 2013 року
відповідач отримав споживчий кредит на
суму 12 426 грн на придбання побутової
техніки, строком на 2 роки, зі сплатою
щомісячних платежів у розмірі 541 грн, а
тому не має належної матеріальної
можливості для сплати коштів на
утримання своєї дружини.

За положеннями частин 2, 4 ст. 84 СК
України дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років. Право на утримання
дружина, з якою проживає дитина, має
незалежно від того, чи вона працює, та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Тобто чинне законодавство надає
дружині, з якою проживає дитина, право
на її утримання від чоловіка.

Можливість ОСОБА_4 надати дружині
матеріальну допомогу підтверджено
матеріалами справи, оформлення кредиту
на побутові потреби не може бути
підставою для відмови в задоволенні
позову про стягнення аліментів на
утримання дружини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дав оцінку наданим сторонами доказам,
зокрема, врахував можливість
відповідача надавати допомогу дружині
та дійшов до правильного висновку про
стягнення з ОСОБА_4 аліментів на
утримання дружини ОСОБА_3 в розмірі ј
частини з усіх видів заробітку.

Оскільки під час дослідження доказів
та встановлення зазначених фактів
судом першої інстанції не були
порушені норми процесуального права, а
тому рішення суду відповідає вимогам
матеріального права.

Проте, всупереч статей 303, 316 ЦПК
України, апеляційний суд переоцінив
наявні в справі докази, не витребував
нових, не навів належних доказів на
спростування висновків суду першої
інстанції та помилково скасував
рішення суду першої інстанції.

Установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року скасувати,
рішення Пролетарського районного суду
м. Донецька від 5 грудня 2013 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

О. В. Умнова