АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику
П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
заочне рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 02
листопада 2010 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Служба у
справах дітей Святошинської районної в
місті Києві державної адміністрації
про позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів на утримання
малолітніх дітей, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року позивачка звернулася
до суду із позовом на обґрунтування
якого зазначила, що з 1999 року проживала
із відповідачем без реєстрації шлюбу,
сторони мають двох дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Зазначаючи, що з січня 2008 року
відповідач не цікавився життям дітей
та не приймав участі у їх вихованні, не
надавав фінансової допомоги, не мав
постійного місця роботи, просила
позбавити відповідача ОСОБА_1
батьківських прав та стягнути аліменти
в розмірі 13 частини усіх видів доходу,
заробітку.(а.с. 1-14)

Третьою особою наданий висновок про
можливість позбавлення ОСОБА_1
батьківських прав із проханням
розглядати справу за відсутності
представника.(а.с. 11, 21)

Заочним рішенням Святошинського
районного суду міста Києва від 02
листопада 2010 року позов ОСОБА_2
задоволено позбавлено ОСОБА_1
батьківських прав відносно малолітніх
дітей, стягнуто із відповідача
аліменти на користь позивачки на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 13
частини з усіх видів заробітку(доходу)
щомісячно, починаючи з 02.08.2010 року і до
повноліття дочки ОСОБА_3, а саме до
ІНФОРМАЦІЯ_5 р., а далі в розмірі 14
частини зі всіх видів заробітку(доходу)
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Допущене негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів за один
місяць, стягнуто з відповідача судовий
збір.(а.с.36-38)

Ухвалою Святошинського районного суду
міста Києва від 05 грудня 2013 року
відхилено заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення.(а.с.65-67)

В апеляційній скарзі відповідач просив
скасувати рішення суду в частині
позбавлення батьківських прав та
змінити рішення в частині стягнення
аліментів з 02.08.2010 року на 16.09.2013 року,
через порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, неповне з'ясування обставин
справи.(а.с. 69-91)

В судовому засіданні ОСОБА_1, його
представник ОСОБА_6 підтримали скаргу і
просили її задовольнити. Інші особи до
суду не прибули, були повідомлені
належним чином про що у справі є
докази.(а.с. 97-103)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305
ЦПК України колегія суддів визнала
повідомлення належним, а неявку такою,
що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково за наступних
підстав.

Відповідно до ст. 164 СК України
підставами для позбавлення
батьківських прав батьків є: якщо мати,
батько не забрали дитину з полового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських
прав суд може на вимогу позивача або за
власною ініціативою вирішити питання
про стягнення аліментів на дитину (ч. 2
ст. 166 СК України).

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60
ЦПК України.

Особа, яка подала позов про позбавлення
батьківських прав з підстав,
передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України,
повинна довести, що батьки (один з
батьків) ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини. В
свою чергу батьки (один з батьків)
повинні довести, що вони належним чином
виконують свої батьківські обов'язки.

За роз'ясненнями, що містяться в п.п. 15,16
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 березня 2007 року N 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав",
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Вирішуючи спір, районний суд
вищезазначених вимог законодавства і
роз'яснень не врахував, та не зазначив:
які безспірні докази свідчать про
ухилення відповідача від виконання
своїх обов'язків щодо виховання дітей,
у чому полягає винна поведінка
відповідача, свідоме нехтування ним
своїми обов'язками, не навів доказів
вжиття до відповідача заходів
реагування.

Колегія суддів встановила, що
позивачка і відповідач з 1999 року
проживали разом без реєстрації шлюбу,
мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.(а.с. 6-7)

У 2008 році позивачка разом із дітьми
обрала інше, окреме від відповідача,
місце проживання.

Пояснення відповідача, що сторони
разом із дітьми до 01 лютого 2008 року
проживали однією сім'єю у с. Вишенки,
Бориспільського району Київської
області сторонами не заперечувались,
такі пояснення підтверджуються
наданою до суду довідкою.(а.с. 78)

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, в т.ч. і
щодо позбавлення відповідача
батьківських прав, позивачка
зазначала, що з 2002 року відповідач не
мав постійного місця роботи, щоб мати
нормальний рівень життя, та
забезпечити дітей усім необхідним.(а.с.
3)

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1
посилався на те, що проживає в с.
ВишенькиБориспільського району
Київської області, протягом тривалого
часу мав сезонну роботу та невеликий
мінливий заробіток, у 2013 році
влаштувався на роботу директора ТОВ
«Тепличні салати та овочі», діти
проживають із позивачкою і останньою
створюються перешкоди відповідачу у
спілкуванні з дітьми. Такі пояснення
відповідача позивачкою не спростовані,
в частині заробітку та його розміру
підтверджуються наявними у справі
доказами, зокрема довідкою.(а.с. 89)

За висновком від 20 липня 2010 року
№ служби у справах дітей
Святошинської районної у місті Києві
державної адміністрації про
можливість позбавлення відповідача
батьківських прав обставини, що
фактично з січня 2008 року батько участі
у вихованні дітей не приймає, з
доньками не зустрічається, не
телефонує, не цікавиться їх життям,
матеріальної допомоги на утримання
малолітніх дітей не надає, встановлені
зі слів громадянки ОСОБА_2

Оцінюючі встановлені працівниками
служби обставини у спілкуванні з
малолітніми, що діти не пам'ятають
батька, колегія суддів враховує
відсутність порозуміння обох батьків
на спільне виховання дітей.(а.с. 11)

До суду не надано доказів винної
поведінки або свідомого нехтування
батьківськими обов'язками відповідача
відносно неповнолітніх дітей, не
надано доказів і вжиття відносно
відповідача заходів реагування з
приводу неналежного виконання
батьківських обов'язків.

Показання свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та висновок служби у
справах дітей Святошинської районної у
місті Києві державної адміністрації
про можливість позбавлення
відповідача батьківських прав, не
спростовують цих обставин, не свідчать
про винну поведінку відповідача або
свідоме ухилення останнього від
виконання батьківських обов'язків.

Відповідно до положень принципу
№ 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав
дитини, прийнятої резолюцією № 1385
Генеральної Асамблеї ООН від 20
листопада 1959 року, дитина заради
повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові та
порозуміння. Вона має, коли це є
можливим, зростати під опікою і
відповідальністю її батьків і в
будь-якому випадку в атмосфері любові,
моральної і матеріальної
забезпеченості. Найкраще забезпечення
інтересів дитини має бути керівним
принципом для тих, на кому лежить
відповідальність за її навчання; ця
відповідальність покладена переш за
все на батьків.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року,
яка є частиною національного
законодавства України, батько(-ки) або
інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Тимчасова відсутність у відповідача
можливості працевлаштування та мати
постійну і високооплачувану роботу,
матеріальні труднощі (невисокий
заробіток) не можуть бути визнані
підставою для позбавлення відповідача
батьківських прав.

Враховуючи вищевикладені вимоги
законодавства та обставини справи в їх
сукупності, колегія суддів відхилила
висновок служби у справах дітей
Святошинської районної у місті Києві
державної адміністрації про
можливість позбавлення відповідача
батьківських прав.

За таких обставин рішення
районного суду про задоволення позову
в частині позбавлення ОСОБА_1
батьківських прав є передчасним та
ухваленим без достатніх правових
підстав. При цьому, колегія суддів
враховує, що таке рішення не позбавляє
позивачку права звертатись із вимогами
про позбавлення відповідача
батьківських прав з підстав,
передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.(ч. 1 ст. 184 цього Кодексу).

В поданій позовній заяві позивачка
просила суд визначити розмір аліментів
в частці від одержуваного відповідачем
заробітку(доходу).

За довідкою від 14.12.2013 року № 002 ОСОБА_1
із 13 листопада 2013 року має роботу
директором ТОВ «Тепличні салати та
овочі», інших доказів наявності у
відповідача постійної роботи та
заробітку(доходу) із серпня 2010 року до
суду не надано, не встановлено таких і в
судовому засіданні.(а.с. 89)

Наявність у відповідача зобов'язань
щодо утримання матері не звільняє його
від обов'язку сплачувати аліменти на
утримання доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, а до суду не
надано доказів за яких суд мав би дійти
висновку про можливість покладення
обов'язку утримання дітей лише на
позивачку. (а.с. 6-7, 82-87)

Зважаючи на вищевикладене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову в частині вимог про
стягнення аліментів і встановлення
розміру стягнення аліментів у частці
від заробітку, як того вимагала
позивачка.

Інші доводи апеляційної скарги цих
висновків не спростовують, тому
колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1, 2 ч. 1 ст. 307,
п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 02 листопада 2010 року
-скасувати в частині позбавлення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с.
Вишеньки Бориспільського району
Київської області батьківських прав
відносно малолітніх дітей: дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстровані в
АДРЕСА_2 і ухвалити в цій частині нове
рішення про відмову в задоволенні цих
позовних вимог ОСОБА_2.

В іншій частині рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 02
листопада 2010 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно
з моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/1769/2014

Головуючий у першій інстанції Чала А.П.

Доповідач Левенець Б.Б.