АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №678/165/13-ц
Провадження №22-ц/792/819/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка
О.В., Юзюка О.М.,

при секретарях
Шевчук Ю.Г.,

Сацюк Г.О.,

з участю представниці
позивача Веретюк О.А.,

відповідачки ОСОБА_3,

її представниці ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Летичівського районного суду
Хмельницької області від 4 березня 2014
року,

встановила:

У березні 2013 року публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
(далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3 (дошлюбне
прізвище ОСОБА_3) про стягнення з
відповідачки на свою користь
заборгованості за договором на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки №
002-01978-280907 від 28 вересня 2007 року (далі -
кредитний договір) станом на 28 лютого
2013 року в розмірі 31234 грн. 25 коп.

ПАТ «Дельта Банк» зазначило, що за
умовами кредитного договору позивач
надав ОСОБА_3 кредит у вигляді
відновлювальної кредитної лінії на
суму 30000 грн. зі встановленням ліміту
кредитування на рахунку в розмірі 3000
грн. Банк відкрив на ім'я ОСОБА_3
картковий рахунок № НОМЕР_1, випустив і
надав останній платіжну картку для
здійснення відповідачкою операцій за
цим рахунком. ОСОБА_3 зобов'язалась
щомісячно погашати заборгованість за
кредитом, сплачувати позивачеві
проценти та винагороду за
обслуговування кредитного залишку,
однак відповідачка не виконує
обов'язків за кредитним договором,
внаслідок чого банк вправі стягнути з
неї вказану заборгованість, яка
складається з 8421 грн. 29 коп.
неповернутого кредиту, 8364 грн. 53 коп.
процентів, 14448 грн. 43 коп. комісії.

Рішенням Летичівського районного
суду Хмельницької області від 4 березня
2014 року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» 31234
грн. 25 коп. заборгованості за кредитним
договором і 312 грн. 34 коп. судового
збору.

Суд виходив з того, що ОСОБА_3 не
виконала грошового зобов'язання за
кредитним договором, внаслідок чого
банк вправі стягнути з неї
неповернутий кредит, проценти та
комісію.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність цих
обставин, які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, представниця ПАТ «Дельта Банк»
Веретюк О.А. зазначила, що рішення суду
є законним та обґрунтованим, а тому
відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Встановлено, що 28 вересня 2007 року
товариство з обмеженою
відповідальністю «Комерційний банк
«Дельта», яке в подальшому змінило свою
назву на ПАТ «Дельта Банк», і ОСОБА_3
(дошлюбне прізвище ОСОБА_3) уклали
кредитний договір, за яким банк надав
останній кредит у вигляді
відновлювальної кредитної лінії в сумі
30000 грн. зі встановленням ліміту
кредитування на рахунку в розмірі 3000
грн. під 29,9 % річних від суми
використаних відповідачкою коштів за
весь період користування нею кредитною
лінією.

При цьому сторони визначили право
ПАТ «Дельта Банк» на самостійну зміну
розміру кредитного ліміту в межах
кредитної лінії.

Банк відкрив на ім'я ОСОБА_3
картковий рахунок № НОМЕР_1 та
перерахував на нього кредитні кошти,
випустив і надав відповідачці платіжну
картку для здійснення нею операцій за
цим рахунком.

ОСОБА_3 зобов'язалася повернути
позивачеві кредит щомісячними
платежами в розмірі 7 % від суми
заборгованості, сплатити банку
проценти та винагороду за
обслуговування кредитного залишку в
розмірі 2,99 % від суми використаних нею
кредитних коштів. Сторони обумовили
строк внесення відповідачкою
щомісячних платежів - в останній
робочий день поточного місяця.

До вересня 2009 року ОСОБА_3 зняла з
карткового рахунку 8421 грн. 29 коп., а з 9
квітня 2010 року вона перестала
здійснювати платежі за кредитним
договором.

Станом на 28 лютого 2013 року
заборгованість відповідачки за
кредитним договором становить 31234 грн.
25 коп., з яких неповернутий кредит - 8421
грн. 29 коп., проценти - 8364 грн. 53 коп.,
комісія за обслуговування кредитного
залишку - 14448 грн. 43 коп.

Зазначені обставини визнані
сторонами та підтверджуються наявними
у справі письмовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу
(ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Оцінивши в сукупності надані
докази, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3
не виконала грошового зобов'язання за
кредитним договором, внаслідок чого
банк вправі стягнути з неї
неповернутий кредит, проценти та
комісію. При цьому суд правильно
визначив розмір стягуваних з
відповідачки коштів.

Посилання ОСОБА_3 на те, що вона не
одержувала в банку кредитних коштів і
не повинна виконувати зобов'язання за
кредитним договором, не ґрунтуються на
фактичних обставинах справи та нормах
чинного законодавства.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зокрема, однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші правочини
/п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України/.

Як передбачено ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК
України (в редакції на час виникнення
спірних відносин) договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони
в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди /ч. 1
ст. 638 ЦК України/.

Згідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України
кредитний договір укладається у
письмовій формі.

Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами) /ч.ч. 1, 2 ст. 207
ЦК України/.

У відповідності до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг» від 12 липня 2001 року
№ 2664-ІІІ (в редакції на час виникнення
спірних відносин) фінансові послуги
відповідно до положень цього Закону
надаються суб'єктами підприємницької
діяльності на підставі договору.
Договір, якщо інше не передбачено
законом, повинен містити: 1) назву
документа; 2) назву, адресу та реквізити
суб'єкта підприємницької діяльності; 3)
прізвище, ім'я і по батькові фізичної
особи, яка отримує фінансові послуги,
та її адресу; 4) найменування,
місцезнаходження юридичної особи; 5)
найменування фінансової операції; 6)
розмір фінансового активу, зазначений
у грошовому виразі, строки його
внесення та умови взаєморозрахунків; 7)
строк дії договору; 8) порядок зміни і
припинення дії договору; 9) права та
обов'язки сторін, відповідальність
сторін за невиконання або неналежне
виконання умов договору; 10) інші умови
за згодою сторін; 11) підписи сторін.

В ході судового розгляду справи
ОСОБА_3 визнала, що 28 вересня 2007 року нею
та банком укладений кредитний договір,
вона підписала основну частину
договору, тарифи й анкети позичальника,
а сторони досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

В апеляційному суді ОСОБА_3
відмовилася від проведення судової
почеркознавчої експертизи, тому
твердження відповідачки, що вона не
підписувала розділ кредитного
договору про одержання держателем
платіжної картки, не доведені.

За умовами кредитного договору
ОСОБА_3 зобов'язалась повернути ПАТ
«Дельта Банк» кредитні кошти, сплатити
банку проценти та комісію. Цей
обов'язок ОСОБА_3 залишається
невиконаним, тому з неї на користь
банку підлягає стягненню вищевказана
заборгованість за кредитним договором.

Доводи ОСОБА_3, що кредитними
коштами могла скористатися стороння
особа, не звільняє відповідачку від
виконання грошових зобов'язань за
кредитним договором.

Матеріали справи не містять
доказів про вчинення ОСОБА_3 правочину
під впливом обману, тому посилання
останньої на цю обставину не
заслуговує на увагу.

Не спростовують висновків суду
першої інстанції й інші доводи
апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Летичівського районного
суду Хмельницької області від 4 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Курнос
С.О.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 27