У х в а л а

13 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Лесько А.О., Мазур Л.М., Матвєєвої О.А.,
Черненко В.А. розглянувши
заяву ОСОБА_1, подану її представником
ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської
ради Львівської області, ОСОБА_3 про
визнання рішення міської ради
незаконним, визнання державного акту
недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним
позовом, в якому просила визнати
законним рішення виконкому Стрийської
міської ради Львівської області № 436
від 18 грудня 2000 року про передачу у
приватну власність ОСОБА_4 Ѕ частини
житлового будинку АДРЕСА_1, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на частину цього будинку,
виданого на ім'я ОСОБА_5, і повернення їй
частини цього будинку як майна
репресованого.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
гідно з довідкою № 4/5-20375 від 26 червня 1991
року її чоловік - ОСОБА_6 та його батьки:
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 були реабілітовані, з
поновленням в усіх громадських правах,
у тому числі з поверненням
конфіскованого майна. Згідно з
рішенням комісії з поновлення прав
реабілітованих Стрийської міської
ради Львівської області № 38 від 3
лютого 1993 року ОСОБА_6, як спадкоємцю 1
черги після смерті реабілітованої
матері ОСОБА_7, був повернутий
незаконно конфіскований будинок
АДРЕСА_1. Рішенням комісії з поновлення
прав реабілітованих від 29 червня 1994
року повернуто та визнано право
власності на 1/2 незайняту частину
зазначеного будинку. З акту від 9 лютого
1995 року, складеного представниками
виконкому Стрийської міської ради,
вбачається, що будинок АДРЕСА_1 має два
окремі входи. У квартирі НОМЕР_1 в одній
кімнаті мешкала ОСОБА_9, в другій -
ОСОБА_4 У квартирі НОМЕР_2 мешкала сім'я
ОСОБА_10 Розпорядженням Стрийської
районної ради народних депутатів
Львівської області № 88 від 1 липня 1994
року за ОСОБА_7 визнано право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1. Згідно з
рішенням виконкому Стрийської міської
ради народних депутатів № 187 від 19
червня 1997 року право власності на 1/2
частину даного будинку оформлено та
зареєстровано за ОСОБА_7 Рішенням
комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Львівської обласної
ради № 69 від 30 серпня 2001 року
підтверджено рішення комісії з
поновлення прав реабілітованих
Стрийської міської ради Львівської
області № 38 від 3 лютого 1993 року про
повернення житлового будинку АДРЕСА_1
спадкоємцям 1-ї черги реабілітованої
ОСОБА_7 Після смерті ОСОБА_7 її син
ОСОБА_6 прийняв спадщину та оформив
право власності на зазначену 1/2 частину
спірного будинку. ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті вона,
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 8 листопада 2008
року, успадкувала 1/2 частину спірного
будинку. Незважаючи на неодноразові
рішення комісій з поновлення прав
реабілітованих ні ОСОБА_6, ні їй не було
повернуто іншу частину спірного
житлового будинку. Окрім цього, згідно
з рішенням виконкому Стрийської
міської ради Львівської області № 436
від 18 грудня 2008 року вказану частину
житлового будинку було передано у
приватну власність ОСОБА_4 та видано
свідоцтво на право власності на цю
частину будинку, а саме на квартиру
НОМЕР_1. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Вказувала, що дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_3, яка
зареєстрована у квартирі НОМЕР_1
спірного будинку, але ніколи не
проживала і не проживає у ній, має намір
успадкувати це майно після смерті
батька. Зазначала, що вона має право на
повернення їй спірної 1/2 частини
будинку, власником якої був ОСОБА_4,
оскільки, вона є спадкоємцем майна
ОСОБА_6, який після смерті матері ОСОБА_7
успадкував усе належне їй майно, у тому
числі й 1/2 частину житлового будинку
АДРЕСА_1 та право на повернення іншої
спірної частини будинку.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 22 серпня 2012
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 2 липня 2013 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 жовтня 2013 року
відмовлено ОСОБА_1 у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, заявник
наводить:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 вересня 2012
року, якою рішення Трускавецького
міського суду Львівської області від 23
березня 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 26 грудня 2011
року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Згідно із п. 7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й не відбулося
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскільки заявником у приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права надано ухвалу суду
касаційної інстанції, якою скасовано
судові рішення судів нижчої інстанції
і передано справу на новий розгляд,
тобто остаточного вирішення спору
судами касаційної інстанції не
відбулося, підстави для перегляду
судового рішення в порядку,
встановленому главою 3 розділу 5 ЦПК
України, відсутні.

За таких підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_1 до
Стрийської міської ради Львівської
області, ОСОБА_3 про визнання рішення
міської ради незаконним, визнання
державного акту недійсним за заявою
ОСОБА_1, поданою її представником
ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді: А.О.
Лесько

Л.М. Мазур

О.А. Матвєєва

В.А. Черненко