Справа №1411/2238/12 20.03.2014 20.03.2014 20.03.2014
Провадження №22-ц/784/941/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/784/941/14 Головуючий
у першій інстанції Саукова А.А.
Доповідач апеляційного суду Мурлигіна
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

20 березня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк
Л.М.,

при секретарі судового
засідання Свіщуку О.В.,

без участі сторін, які були
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною
скаргою

ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4

на заочне рішення

Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 11 жовтня 2012
року

за позовом

приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Український
страховий стандарт» до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2012 року приватне акціонерне
товариства «Страхова компанія
«Український страховий стандарт»
(далі - ПАТ «СК «Український страховий
стандарт», страхова компанія)
звернулося з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення 60043 грн. 24 коп. у
відшкодування шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги страхова
компанія вказувала, що 30
листопада 2009 року ОСОБА_5 виплачено 62043
грн. 24 коп. страхового відшкодування
внаслідок пошкодження її автомобіля
під час дорожньо-транспортної пригоди
(далі - ДТП), що сталася 11 жовтня 2009 року
з вини відповідачки. У зв'язку з чим,
страхова компанія має право на
відшкодування вказаної суми в порядку
регресу.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 11
жовтня 2012 року позов задоволено. З
відповідачки на користь позивача
стягнуто 62043 грн. 24 коп. витрат,
пов'язаних зі страховим відшкодуванням
та 620 грн. 44 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яку
представляє ОСОБА_4, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, про
відмову в задоволенні позову. На думку
апелянта, висновки суду суперечать
вимогам матеріального права, яке не
передбачає підстав для стягнення з
відповідачки на користь страхової
компанії шкоди в порядку регресу.

Представник позивача, в письмових
запереченнях викладених в телеграмі,
заперечує проти задоволення
апеляційної скарги.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11
жовтня 2009 року о 20 год. 20 хв. по вул.
Генерала Родимцева в м. Києві сталася
ДТП за участю двох водіїв, а саме
ОСОБА_3, яка керувала автомобілем Nissan
Mikra з державним номером НОМЕР_1 на
підставі довіреності виданої
власником транспортного засобу ОСОБА_5,
та ОСОБА_6, яка керувала власним
автомобілем Mitsubishi з державним номером
НОМЕР_2.

Внаслідок ДТП з вини ОСОБА_3, яка
притягнута до адміністративної
відповідальності за порушення Правил
дорожнього руху України, автомобіль
Mitsubishi було пошкоджено. Вартість
відновлювального ремонту вказаного
автомобіля склала 62043 грн. 24 коп.

Автомобіль Nissan Mikra був застрахований
на підставі договору добровільного
страхування транспортного засобу,
укладеного 28 січня 2009 року між його
власником ОСОБА_5 та ЗАТ «АИС-Поліс»
перейменоване в ПАТ «СК «Український
страховий стандарт». Додатковою угодою
до договору № 1, укладеного між
сторонами 10 березня 2009 року, до
осіб допущених до керування
застрахованих транспортних засобів
допущено ОСОБА_3 Всі інші умови
договору залишилися незмінними.

Після ДТП, а саме 12 жовтня 2009 року,
ОСОБА_3 передала в страхову компанію
повідомлення про настання страхового
випадку (а.с. 41), а 11 листопада 2009 року
надала як страхувальник заяву про
виплату їй страхового відшкодування
(а.с. 62). Актом страхової комісії від 28
грудня 2009 року була визначена до сплати
страхова сума страхувальнику, та
30 листопада 2009 року складено протокол
узгодження з ОСОБА_5 розміру
страхового відшкодування (а.с. 67). Після
чого страхувальнику перераховані
гроші, які, як зазначено в платіжних
дорученнях, виплачені ОСОБА_3 (а.с.68-71),
без вказівки на те, що вона є
представником власника автомобіля.
Зокрема, нею було отримано в період з 28
грудня 2009 року по 29 березня 2010 року
62043 грн. 24 коп. страхового відшкодування
(а.с.71).

Ухвалюючи рішення суд виходив з того,
що страхова компанія, яка виплатила
страхове відшкодування
страхувальнику, має право на
відшкодування цих коштів за рахунок
винної в ДТП особи. При цьому суд
послався як на норми права, що
передбачають стягнення шкоди в порядку
суброгації (ст. 27 Закону України «Про
страхування», ст. 993 ЦК України) так і на
норми, що регулюють відшкодування
шкоди в порядку регресу (ст. 1191 ЦК
України).

Проте з висновками суду погодитися не
можна.

Так, ст. 979 ЦК України передбачено,
що за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України і ст.
27 Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки. Вказані вимоги закону
стосуються відшкодування шкоди в
порядку суброгації.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 1191 ЦК
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Як вбачається з вказаного договору
добровільного страхування
транспортного засобу, складовою якого
є умови добровільного страхування
транспортного засобу (далі - Умови),
страхувальником автомобіля Nissan Mikra та
вигодонабувачем є ОСОБА_5 При цьому
вона має право на відшкодування
внаслідок пошкодження автомобіля в
тому числі під час ДТП з вини водія,
яким може бути як вона, так і інша особа
обумовлена договором, в даному випадку
ОСОБА_3, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована за
цим договором, і яка допущена до
керування застрахованим транспортним
засобом.

За своїм правовим положення в
спірних правовідносинах ОСОБА_3 має
статус страхувальника, та у випадках
вказаних в п.8.2.4 договору може бути
одночасно і страхувальником і
вигодонабувачем.

Цей висновок підтверджується не
лише вказаним додатком до договору та п
8.2.4 Умов, а розділом 9 Умов
добровільного страхування
транспортного засобу.

Зокрема відповідно до вимог п. 9.2
розділу 9 Умов, обов'язки
страхувальника, вказані в розділі 9
(дії страхувальника при настанні
страхового випадку), за виключенням
п.п. 9.1, 11, в однаковій мірі
розповсюджуються на осіб, що допущені
до керування застрахованим
транспортним засобом на законних
підставах (водіїв). Порушення вказаними
особами цих вимог тягне за собою ті ж
наслідки, що і невиконання їх
страхувальником.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 6, п. 15.1 ст. 15
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» в разі настання
страхового випадку страхується
відповідальність будь-якої особи, що
експлуатує на законних підставах
транспортний засіб, визначений в
договорі страхування, за шкоду,
заподіяну внаслідок експлуатації
забезпеченого страхуванням
транспортного засобу.

Таким чином, прирівнявши до
страхувальника й осіб, допущених до
керування застрахованим транспортним
засобом, і застрахувавши їхню
цивільно-правову відповідальність,
страховик взяв на себе обов'язок
відшкодувати заподіяну цими особами
шкоду, зокрема внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
відшкодувати вигодонабувачеві шкоду,
заподіяну допущеною до керування
застрахованим транспортним засобом
особою, та не набув права зворотної
(регресної) вимоги до такої особи, як це
передбачено п.8.4 10 Умов. Тим більше, що в
даному випадку виникли правовідносини
щодо відшкодування шкоди в порядку
суброгації.

За такого колегія суддів вважає, що
підстав для задоволення позовних
вимог немає. У зв'язку з чим заочне
рішення суду у відповідності до п.п.3.4
ч.1 ст. 309 ЦПК України необхідно
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 315 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах
якої діє ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 11
жовтня 2012 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

В задоволенні позову приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Український страховий
стандарт» до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але
протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: