Решетилівський районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Решетилівка справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бурат-Агро» про визнання договору
оренди землі недійсним, -
позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовною заявою, в якій просить визнати
недійсним договір оренди землі від 29
грудня 2008 року, укладений між
відповідачем та ОСОБА_2, та зобов'язати
відповідача повернути їй земельну
В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилається на те, що 29
грудня 2008 року між її матір'ю ОСОБА_2 та
ТОВ «Бурат-Агро» було укладено договір
оренди землі щодо земельної ділянки
площею 4,0599 га, розташованої на
території Жовтневої сільської ради
Решетилівського району Полтавської
області. ІНФОРМАЦІЯ_1 року орендодавець
ОСОБА_2 померла. Даний договір
зареєстрований у Решетилівському
районному відділі Полтавської
регіональної філії ДЗК 21 грудня 2010 року
Після смерті матері вона прийняла
спадщину і отримала свідоцтво про
право на спадщину на вказану земельну
ділянку та на її ім'я було виготовлено
новий Державний акт на право власності
на цю земельну ділянку. Після отримання
Державного акта вона почала вимагати
від відповідача повернення їй
земельної ділянки, але отримала
відмову. Вважає вказаний договір
оренди землі недійсним у зв'язку з тим,
що державна реєстрація його була
здійснена після смерті орендодавця.
В судове засідання позивачка та
її представник ОСОБА_3 не з'явилися,
звернулися до суду із письмовими
заявами, в яких позов підтримали,
просять його задовольнити та
розглянути справу за їхньої
Представник відповідача
Кривенкова В.М. в судове засідання не
з'явилася, звернулася до суду із
письмовою заявою, в якій позов не
визнала, просить розглянути справу за
її відсутності, а також подала до суду
заперечення проти позову, в яких
зазначила, що після отримання спадщини
і по 2013 рік включно позивачка
отримувала орендну плату за вказаним
договором оренди, чим фактично
визнавала його дійсність, крім того
вважає, що факт здійснення державної
реєстрації договору оренди землі після
смерті орендодавця сам по собі не є
підставою для визнання цього договору
Представник третьої особи -
відділу Держземагенства у
Решетилівському районі Полтавської
області в судове засідання не з'явився,
звернувся до суду із письмовою заявою
про розгляд справи за його відсутності.
За таких обставин суд визнав за
можливий розгляд справи за відсутності
осіб, які беруть участь у справі, на
підставі наявних у справі доказів.
Із матеріалів справи вбачається
згідно доданої до позовної заяви
копії договору оренди землі (а.с. 9-10)
даний договір укладено 29 грудня 2008 року
між орендодавцем - ОСОБА_2 та орендарем -
ТОВ «Бурат-Агро» стосовно земельної
ділянки площею 4,06 га, розташованої на
території Жовтневої сільської ради
Решетилівського району Полтавської
області, терміном на 5 років. У договорі
обумовлені всі істотні умови, він
підписаний обома сторонами та має
відмітку про здійснення його державної
реєстрації у Решетилівському
районному відділі Полтавської
регіональної філії ДЗК 21 грудня 2010 року
прийому-передачі земельної ділянки
(а.с. 11) орендодавець ОСОБА_2 згідно
вказаного вище договору оренди землі
передала орендареві зазначену у
договорі земельну ділянку.
Із копії свідоцтва про смерть
вбачається, що ОСОБА_2 померла
Після смерті ОСОБА_2 позивачка
ОСОБА_1 прийняла спадщину, і 07 грудня 2010
року їй було видано свідоцтво про право
на спадщину на цю земельну ділянку, а 11
жовтня 2012 року на підставі цього
свідоцтва про право на спадщину їй
було видано новий Державний акт на
право власності на земельну ділянку, що
підтверджується копіями цих
документів (а.с. 7-8).
Із доданих відповідачем до
заперечення проти позову
розрахункових документів вбачається,
що за період з січня 2011 року по грудень
2013 року позивачка отримала від
відповідача орендну плату згідно
спірного договору оренди у загальній
Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
Згідно ст. 203 ЦК України:
1. Зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
2. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.
3. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
4. Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.
5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір,
який підлягає державній реєстрації, є
укладеним з моменту державної
Згідно ст.ст. 18,20 Закону України «Про
оренду землі» укладений договір оренди
землі підлягає державній реєстрації і
набирає чинності після його державної
Згідно ч. 4 ст. 32 Закону України «Про
оренду землі» Перехід права власності
на орендовану земельну ділянку до
іншої особи, а також реорганізація
юридичної особи-орендаря не є
підставою для зміни умов або
розірвання договору, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.
Матеріали справи свідчать про те, що
спірний договір оренди землі від 29
грудня 2008 року пройшов відповідну
державну реєстрацію, волевиявлення
ОСОБА_2 було спрямоване саме на
укладення договору оренди належної їй
земельної ділянки, що підтверджується
підписанням нею договору оренди,
передачею належної їй земельної
ділянки орендареві, отриманням
орендної плати. За життя ОСОБА_2 договір
оренди не оспорювала, порядок
державної реєстрації договору не був
Суду не надано жодних доказів того, що у
ОСОБА_2 було відсутнє волевиявлення на
укладення спірного договору оренди,
більше того, наявність такого
волевиявлення вбачається із змісту
самої позовної заяви.
У постанові судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 25
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА 1 до селянського (фермерського)
господарства «Павел», відділу
Держкомзему в Долинському районі
Кіровоградської області про визнання
договору оренди землі недійсним та
скасування державної реєстрації
договору за заявою ОСОБА 1 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 липня 2013 року зазначено:
«Згідно зі статтею 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру, тобто
реєстрацією є запис, фіксація фактів
або явищ з метою обліку їх та надання їм
статусу офіційно визнаних актів,
внесення до списку або книги обліку.
Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку про те, що моментом вчинення
правочину слід вважати момент, коли
сторони свого часу досягли згоди з усіх
Одностороння незгода сторони з
реєстрацією раніше підписаного нею
договору не може визнаватися
обставиною для визнання його недійсним
із підстав, передбачених частиною
третьою статті 203 та частиною першою
статті 215 ЦК України.»
З огляду на зазначені вище правові
позиції Верховного Суду України,
враховуючи те, що державна реєстрація
договору оренди землі є суто технічною
дією і не підміняє собою волевиявлення
сторін при укладенні договору, а також
приймаючи до уваги те, що після смерті
орендодавця його права та обов'язки по
договору оренди землі переходять до
його правонаступника, суд приходить до
висновку, що факт здійснення державної
реєстрації договору оренди землі після
смерті орендодавця не є безумовною
підставою для визнання договору оренди
недійсним із підстав, передбачених
частиною третьою статті 203 та частиною
першою статті 215 ЦК України.
На підставі викладеного суд вважає
позов таким, що не підлягає
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК
України, ст.ст. 203, 215, 638, 640 ЦК України,
ст.ст. 18, 20, 32 Закону України «Про оренду
землі», постановою судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 25 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА 1 до селянського
(фермерського) господарства «Павел»,
відділу Держкомзему в Долинському
районі Кіровоградської області про
визнання договору оренди землі
недійсним та скасування державної
реєстрації договору за заявою ОСОБА 1
про перегляд ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 липня 2013 року, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бурат-Агро» про
визнання договору оренди землі
недійсним - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення до Апеляційного
суду Полтавської області через
Решетилівський районний суд.