АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22ц/774/525/К/13
Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника заявника
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі заяву
ОСОБА_3 про роз'яснення ухвали
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 25 березня 2014 року по справі
за скаргою ОСОБА_3 на дії державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Загубинога А.І. та
просив суд визнати рішення, дії,
бездіяльність посадової особи
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції -
держаного виконавця Загубинога Аліни
Ігорівни по проведенню виконавчих дій
щодо виконання рішення суду про
стягнення аліментів по виконавчому
провадженню № 39195424 неправомірними;
скасувати рішення державного
виконавця про виконання рішення суду
про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 по вказаному
виконавчому провадженню.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 21 січня 2014 року у
задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25.03.2014
року апеляційну скаргу ОСОБА_3
задоволено частково. Ухвалу Жовтневого
районного суду м.Кривого Рогу від 21
січня 2014 року скасовано та
постановлено нову ухвалу. У
задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із заявою про роз'яснення ухвали
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 25 березня 2014 року,
обґрунтовуючи своє звернення тим, що
для нього є незрозумілою дата
закінчення пред'явлення до виконання
виконавчого листа № 413/4906/12 від 20.06.2013
року про стягнення з нього аліментів,
оскільки у рішенні апеляційного суду
від 12 березня 2013 року цією датою
вказано 30.06.2013 року, а у виконавчому
листі - 12.03.2014 року.

Крім того, заявник посилається на те, що
йому не зрозуміло, чому суд апеляційної
інстанції не визнав належними та
допустимими докази, надані ним, та не
розглянув їх.

Також ОСОБА_3 просив роз'яснити, чому за
відсутності у матеріалах даної справи
заперечень державного виконавця проти
скарги на його дії, суд апеляційної
інстанції не застосував вимоги ст.174
ЦПК України щодо визнання відповідачем
позову.

Перевіривши доводи, викладені у заяві
про роз'яснення ухвали апеляційного
суду, колегія суддів вважає, що заява не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Пунктом 8 Постанови ВСУ від18.12.2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» передбачено, що ухвалене у
справі рішення має бути гранично
повним, ясним, чітким, викладеним у
послідовності, встановленій статтею 215
ЦПК, і обов'язково містити вступну,
описову, мотивувальну та резолютивну
частини.

Згідно п. 13 вищезазначеної Постанови
резолютивна частина повинна мати
вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що
випливають зі встановлених
фактичних обставин, висновки по суті
розглянутих вимог і залежно від
характеру справи давати відповіді на
інші питання, зазначені у статтях 215 -
217 ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦПК України
якщо рішення суду є незрозумілим для
осіб, які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

У пункті 21 Постанови ВСУ від18.12.2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що відповідно до
статті 221 ЦПК України роз'яснення
рішення суду, а не ухвали, можливе
тоді, коли воно не містить недоліків,
що можуть бути усунені лише
ухваленням додаткового рішення, а є
незрозумілим, що ускладнює його
реалізацію. Зазначене питання
розглядається судом, що ухвалив
рішення, і в ухвалі суд викладає більш
повно та ясно ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін у суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.

Якщо фактично порушено питання про
зміну рішення або внесення в нього
нових даних, у тому числі й роз'яснення
мотивів ухваленого рішення, суд
ухвалою відмовляє в роз'ясненні
рішення.

Згідно ч.1ст. 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. Тобто вказана
ухвала, як вид судового рішення, може
бути роз'яснена судом, який її
постановив.

Однак, на думку колегії суддів, доводи,
викладені заявником ОСОБА_3 у його
заяві, не можуть бути підставою для
роз'яснення ухвали від 25 березня 2014
року.

Як вбачається з матеріалів справи, 25
березня 2014 року апеляційним судом
Дніпропетровської області було
постановлено ухвалу, якою скасовано
ухвалу суду першої інстанції та у
задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії
державного виконавця відмовлено.

Зі змісту судового рішення вбачається,
що в ньому наведені норми права, які
застосовані, а також мотиви, якими
керувався суд при його ухваленні.

Ухвала апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25
березня 2013 року постановлена
відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України ,
є мотивованою, чіткою і зрозумілою, її
резолютивна частина не припускає
кілька варіантів тлумачення, а тому
розясненню не підлягає.

Посилання у заяві ОСОБА_3 про
роз'яснення ухвали апеляційного суду
від 25.03.2014 року на те, що для нього є
незрозумілою дата закінчення
пред'явлення до виконання виконавчого
листа № 413/4906/12 від 20.06.2013 року про
стягнення з нього аліментів, оскільки у
рішенні апеляційного суду від 12
березня 2013 року цією датою вказано
30.06.2013 року, а у виконавчому листі -
12.03.2014 року, не можуть бути підставою
для роз'яснення ухвали, так як не
стосуються її змісту - у тексті ухвали
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 25.03.2014 року строк
пред'явлення виконавчого листа до
виконання не обумовлений.

Доводи заявника про те, що йому не
зрозуміло, чому суд апеляційної
інстанції не визнав належними та
допустимими докази, надані ним, та не
розглянув їх, а також відносно того, що
за відсутності у матеріалах даної
справи заперечень державного
виконавця проти скарги на його дії, суд
апеляційної інстанції не застосував
вимоги ст.174 ЦПК України щодо визнання
відповідачем позову, не є підставою для
роз'яснення судового рішення у
розумінні ст.221 ЦПК України та
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди по їх оцінці судом, що є
підставою для касаційного оскарження
ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25
березня 2014 року.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для роз'яснення
ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25
березня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 221,303, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_3 у роз'ясненні ухвали
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 25 березня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: