АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

15 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Мурга М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»

на рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 13 вересня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
треті особи: Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк», Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
про стягнення страхового
відшкодування ,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2013 року позивачка звернулася
до суду із даним позовом до
відповідача.

Зазначала, що між сторонами був
укладений договір страхування
наземного транспорту. У зв'язку із
настанням страхового випадку, а саме у
зв'язку із викраденням належного їй
автомобіля, нею до страхової компанії
була подана заява про виплату
страхового відшкодування. Посилаючись
на безпідставність відмови
відповідача у виконанні свого
зобов'язання щодо виплати страхового
відшкодування , просила стягнути з
нього на її користь 304 472.11 грн.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 13 вересня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
на користь ОСОБА_2 287 504.11 грн. страхового
відшкодування. У задоволенні позову в
інший частині відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду
сторони подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,діючи в
інтересах позивачки, ставить питання
про зміну рішення суду в частині
визначення розміру страхового
відшкодування та ухвалення в цій
частині нового рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.
Посилається на неправильне
застосування норм матеріального права
в цій частині, не урахування судом тієї
обставини, що випадки, передбачені п.20.24
договору страхування не охоплюють
даний спір. Вважає, що суд неправильно
визначив строк договору страхування та
зміст правовідносин сторін на дату
закінчення цього строку, оскільки на
підставі п.22.1.3 договір страхування
припинений з 20.08.2010 року.

В апеляційній скарзі Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
про відмову у задоволенні позову.
Апелянт зазначає,що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим, а
висновки суду помилковими.

Судом не було ураховано,що ОСОБА_2 вже
зверталася із аналогічними вимогами у
задоволенні яких їй було відмовлено,
судове рішення набрало законної сили.
Позивачка не є вигодонабувачем за
договором страхування,а отже й не має
права вимоги. Крім того, судом не було
ураховано,що позивачка не зверталася
до страхової компанії з питання
оформлення абандона, що є обов'язковою
умовою для виплати страхового
відшкодування.

В суді апеляційної інстанції кожен з
апелянтів свою апеляційну скаргу
підтримав з підстав наведених в ній. У
задоволенні апеляційної скарги іншої
сторони заперечували.

Представники третіх осіб у судове
засіданні не з'явилися, повідомлені
належним чином, про що свідчать
зворотні поштові повідомлення
долучені до справи. Виходячи з положень
ч.2 ст.305 ЦПК України,колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу за
їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обгрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково
суд виходив з того, що зобов'язання має
виконуватися належним чином й що
відповідач зобов'язаний сплатити
позивачці страхове відшкодування у
зв'язку із настанням страхового
випадку у розмірі обрахованому
відповідно до умов укладеного між
сторонами договору страхування.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду і вважає їх
правильними.

Як встановлено судом та убачається з
матеріалів справи 20.05.2010 року між
АТ»Страхова компанія «АХА Україна»,
правонаступником якої є Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «АХА Страхування», та ОСОБА_2
був укладений договір страхування
наземного транспорту № 3031577. Предметом
страхування стали майнові інтереси, що
не суперечать закону,пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом
-автомобілем марки Lexus RX 350,
реєстраційний номер НОМЕР_1,2008 року
випуску. Вигодонабувачем значено
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» ( а.с.3-7).

18.06.2010 року вказаний автомобіль було
викрадено.

ОСОБА_2 .звернулася до страхової
компанії із заявою про виплату
страхового відшкодування,проте їй у
цьому було відмовлено,оскільки
страхова компанія не вважала подію
страховим випадком ( а.с.31).

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
про стягнення страхового
відшкодування.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 16.03.2012 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва
від 10.07.2012 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06.02.2013 року, зазначений позов
задоволено частково. Визнано страховим
випадком подію, яка сталася 18.06.2010 року
по вул. Саксаганського, 53/8 в м. Києві в
період часу з 14.30 год. до 14.56 год. із
транспортним засобом Lexus RX 350,
реєстраційний номер НОМЕР_1,що належав
ОСОБА_2

У задоволенні вимог про стягнення
страхового відшкодування ОСОБА_2
відмовлено з тих підстав, що вона не є
вигодонабувачем за договором
страхування ( а.с.17-21).

На час звернення з даним позовом
ОСОБА_2 повністю сплатила кредит й
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» не заперечувало проти
виплати їй страхового відшкодування .

Виходячи з умов договору, положень ст. 16
Закону України «Про страхування», ст. 979
ЦК України, відповідно до яких договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору,
обов'язок по здійсненню страхової
виплати з настанням даного страхового
випадку у Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» дійсно виникав перед
Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» .

Право вимагати виплати страхового
відшкодування могло перейти до
страхувальника (ОСОБА_2) лише при
відмові вигодонабувача від права на
отримання страхової виплати (ст. 636
ЦК України).

З огляду на те, що Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» не заперечує
проти здійснення виплати повної суми
страхового відшкодування за страховим
випадком від 18.06.2010 року у
відповідності до Договору страхування
наземного транспорту № 3031577 від 20.05.2010
року , що підтвердило своїм листом №
12-21/39831 від 05.12.2013 року, долученим до
справи, суд підставно стягнув страхове
відшкодування на користь позивачки.

Посилання представника Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» на те, що
позивачка не має права на отримання
страхового відшкодування є
помилковими.

Не доведеними є доводи апеляційної
скарги Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» про відмову позивачки
оформити абандон,що є обов'язковою
умовою для виплати страхового
відшкодування. У судовому засіданні
представником позивачки таке
заперечувалося й було надано лист
страхової компанії на звернення
позивачки зі змісту якого убачається,
що саме Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «АХА
Страхування» відмовилося оформити
угоду про передачу права власності на
автомобіль страховику.

Доводи апеляційної скарги
представника позивачки щодо
неправильного обрахування розміру
страхового відшкодування є
безпідставними, оскільки ґрунтуються
на помилковому тлумаченні умов
договору страхування укладеного
сторонами.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303,307,308,313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 та апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування» -
відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 13 вересня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили шляхом подання до цього
суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді:

Справа № 754/4483/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/508/2013

Головуючий у суді першої інстанції:
Грегуль О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.