АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 3165 /2014
інстанції - ЛукяненкоЛ.М.
Доповідач - Поливач Л.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Пікуль А.А., Головачова Я.В.

при секретарі Охневській Т.В.

за участю осіб:
позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Колосюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Антонов»,
треті особи: Віце -президент з
персоналу та безпеки Маєвський Валерій
Євгенович, Генеральний директор ДП
«Антонов» КорольВолодимир Миколайович
про поновлення на роботі, визнання
незаконними наказів, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди;

за апеляційною скаргою Державного
підприємства «Антонов», поданою
представником Дехтяренком
ІгоремВолодимировичем

на рішення Святошинського районного
суду м.Києва від 19.12.2013 року та на
додаткове рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 26.12.2013 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 19.12.2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнанонезаконним та скасовано наказ
ДП «Антонов» від 29.08.2013 року № 4362 к про
звільнення слюсаря - складальника 5 р.
цеху 04 ОСОБА_2 по ст.40 п.3 КЗпП України.
ПоновленоОСОБА_2 нароботі, на посаді
слюсаря - складальника 5 р. цеху 04 ДП
«Антонов».Допущено негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_2 на посаді слюсаря - складальника
5 р. цеху 04 ДП «Антонов», а також в
частині стягнення з ДП «Антонов» на
користь ОСОБА_2 місячної середньої
заробітної плати в розмірі 3 293 грн. 13
коп. Стягнуто з ДП«Антонов» на користь
ОСОБА_2 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 30.08.2013 року по
19.12.2013 року до дня поновлення на роботі,
що становить 12 545 грн.60 коп. Стягнуто з
ДП «Антонов» на користь ОСОБА_2моральну
шкоду в розмірі 2 000 грн. В іншій частині
позову відмовлено. Стягнуто з ДП
«Антонов» судовий збір в розмірі 229 грн.
40 коп.

Додатковим рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 26.12.2013 року
скасовано наказ № 1617 від 04.06.2013 року
віце-президента з персоналу та безпеці
ДП «Антонов» Маєвського В.Є. про «1.
Начальнику цеха 04 попередити ОСОБА_2
про скорочення його професії - слюсар-
складальник літальних апаратів 5
розряду цеху 04 під розписку. Одночасно
повідомити ОСОБА_2 про відсутність в
даний час роботи за відповідною
професією та провести начальнику
відділу кадрів Д.В. Теслі забезпечити
проведення процедури скорочення у
відповідності з діючим
законодавством.»

Не погоджуючись з рішенням та
додатковим рішенням суду, Дехтяренко
І.В., діючи в інтересах ДП «Антонов»,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення та додаткове рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Посилається на незаконність та
необґрунтованість ухвалених судових
рішень, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
та неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що ухвалюючи рішення,
судом не застосовано норми
матеріального права, передбачені
ст.ст.139, 113, 142 КЗпП України, п.п.2.4, 2.6, 2.8,
2.13, 3.6.1, 3.6.10 Розділу «Основні обов'язки
працівників підприємства» та п.п.4.1.1.,
4.1.7 Розділу 4 Правил внутрішнього
трудового розпорядку для працівників
ДП «Антонов», зокрема обов'язки та
відповідальність працівників
підприємства щодо дотримання трудової
та технологічної дисципліни, на що
звертав увагу представник відповідача,
свідки, та надано конкретні докази на
їх підтвердження. Судом не досліджено
обставини та докази, надані
відповідачем на підтвердження
законності звільнення позивача за п.3
ст.40 КЗпП України. Неправомірним є
розгляд судом питання переважного
права залишення позивача на роботі.
Судом не було досліджено документи, що
підтверджують факт систематичного
порушення ОСОБА_2 трудової дисципліни.
Судом не надано належної оцінки
показанням свідків.

В суді апеляційної інстанції
представник ДП «Антонов» Колосюк В.С.
підтримала апеляційну скаргу в повному
обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Позивач ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_3 заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення та додаткового рішення. Треті
особи Маєвський В.Є. та Король В.М. в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, про що свідчать
розписки. Неявка третіх осіб в судове
засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення та додаткового
рішення в цій частині, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 працював
слюсарем-складальником літальних
апаратів цеху № 04 ДП «Антонов» з січня
1980 року. ОСОБА_2 є ветераном
виробництва, членом цехового комітету,
перебуває на квартирному обліку,
неодноразово був заохочений
керівництвом підприємства за вагомий
внесок, раніше за час роботи стягнень
не мав.

В 1991 року ОСОБА_2 закінчив Київський
авіаційний технікум (вечірне навчання)
та отримав спеціальність
техніка-механіка, організатора
виробництва, тобто він є дипломованим
спеціалістом та більшу частину свого
життя присвятив роботі на ДП «Антонов».

Як поясняв позивач, за останній час зі
сторони начальника цеха № 04 ОСОБА_9 та
колишнього начальника дільниці цеху №
04 ДП «Антонов» ОСОБА_10 почався
здійснюватись на нього тиск через
конфлікт, який виник у зв'язку з тим, що
він намогався з»ясувати чому
працівники з меншим досвідом та стажем
роботи отримують на підприємстві
більшу ніж у нього заробітну плату.
Після цього йому почали не давати
роботу, заповнювали листки простою, з
якими його не ознайомлювали.

Факти вказаного конфлікту між ОСОБА_2
та ОСОБА_9, ОСОБА_10 були підтверджені в
судовому засіданні показаннями
свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12

Позивач вказував на те, що він
регулярно та своєчасно приходив на
роботу, але керівництво йому не давало
роботи,нараховували саму низьку
заробітну плату в цеху № 04 ДП
«Антонов». 25.01.2012 року ОСОБА_2 звернувся
із заявою до голови комісії по трудових
спорах ДП «Антонов» Маєвського B.C. з
приводу розміру заробітної плати та
дій керівництва цеху № 04. З приводу
ситуації яка склалась, він 21.06.2012 року
звернувся до генерального директора ДП
«Антонов» Короля В.М. 28.04.2013 року він
повторно звернувся до генерального
директора ДП «Антонов» Короля В.М. з
аналогічною заявою,але відповіді не
отримав. 31.07.2013 року він звернувся до
Президента - Генерального конструктора
ДП «Антонов» Ківа Д.С. з приводу
конфлікта між ним та ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
які не давали йому роботу, нараховували
саму низьку заробітну плату. 20.08.2013 року
він отримав відповідь від нього, в якій
було сказано про те, що все, що
викладено в заяві, є трудовим спором, що
потребує відповідної перевірки.

На підприємстві складались листки
простою, з жодним із яких не був
ознайомлений ОСОБА_2

Позивач звертався з приводу того, що
йому не надавали роботу, нараховували
найменшу заробітну плату, до
Президента України Януковича
В.Ф.,Міністра соціальної політики
Королевської Н.Ю., народного депутата
України Павловського А.М., прокуратури
Святошинського району м.Києва,
Генеральноїпрокуратури України,
Територіальної державноїінспекції з
питань праці у м.Києві,
Головноїдержавної інспекції з питань
праці України, Голови профспілок
України та інші інстанції.

Зазначені звернення позивача свідчать
про те, що дійсно між ним та
керівництвом цеху склались неприязні
відносини, в зазначених вище заявах та
скаргах позивач зазначав про те, що
йому не надають роботу та нараховують
саму низьку заробітну плату.

Наказами № 2284к від 12.08.2013 року та
№ 2373к від 20.08.2013 року ОСОБА_2 був
підданий дисциплінарному стягненню у
вигляді догани за невиконання без
поважних причин обов'язків, покладених
на нього трудовим договором, Правилами
внутрішнього трудового розпорядку для
працівників ДП «Антонов». ОСОБА_2
стверджує, що копії наказів йому не
видавались та не оголошувались, про
наявність таких наказів він дізнався
лише в суді.

Підприємством були складені акти про
те, що ОСОБА_2 відмовився від підпису в
наказах, але ОСОБА_2 цей факт заперечує,
стверджує, що це не відповідає
дійсності. Від роботи він не
відмовлявся, будь - яких пояснень від
нього не вимогали, вважає, що зазначені
накази були видані «заднім» числом, з
метою обгрунтовання його звільнення з
роботи.

Колегія суддів критично ставиться до
зазначених наказів, оскільки їх зміст
про відмову позивача від виконання
певних видів робіт спростовується його
заявами та скаргами до різних
інстанцій з приводу того, що
підприємство не надає йому роботи, що
він отримує саму низьку у цеху
заробітну плату. Підприємством
складались листки простою, акти
відмови від роботи позивача, з якими не
ознайомлювали позивача, що підтвердила
в суді першої інстанції табельщик
ОСОБА_18, до якої звертався позивач.
ОСОБА_18 показала суду, що вона
підписувала листок простою, але їй
невідомо про те, що ОСОБА_2 відмовлявся
від роботи.

Заступник начальника цеху № 04 ДП
«Антонов» ОСОБА_19 пояснив про те, що в
його присутності позивач не
відмовлявся від роботи.

В листках простою не вказано, від якої
саме роботи відмовлявся позивач, не
вказано, хто саме пропонував позивачу
роботу і хто після відмови позивача від
роботи виконував дану роботу. В листках
простою немає підпису майстра ВТК, що
позивач відмовлявся від роботи і не
виконував роботу. В листках простою
стоять лише підписи різних осіб, але не
вказані прізвища осіб, які
підписувались в листках простою.

Представник відповідача вказувала на
те, що не передбачено ознайомлення
працівників з колективним договором та
«Правилами внутрішнього трудового
розпорядку ДП «Антонов»,оскільки
вказані документи висять на дошках
об'яв, але разом з тим, представник
відповідача надала суду відомість про
ознайомлення працівників ДП «Антонов»
з Правилами внутрішнього трудового
розпорядку ДП «Антонов», в якій
відсутній підпис ОСОБА_2, а потім суду
був наданий акт про те, що ОСОБА_2
відмовився від підпису про
ознайомлення з Правилами внутрішнього
і трудового розпорядку ДП «Антонов».

Крім того, відсутне щодне пояснення
позивача з приводу подій відображених
в зазначених вище наказах, відсутні
його підписи в ціх наказах. Усі в
сукупності вище зазначені обставини та
факти надають суду підстави розцінити
зазначені накази як такі, що не
відповідають дійсності, а відповідно,
як такі, що є незаконними.

29.08.2013 року був виданий наказ №
4362к «Про звільнення
слюсаря-складальника 5 розряду цеху 04
ОСОБА_2 по ст.40 п.3 КЗпП України за
систематичне невиконання працівником
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього Колективним
договором та Правилами внутрішнього
трудового розпорядку для працівників
ДП «Антонов».

Згідно ст.43 Конституції України «Кожен
має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується.

Держава створює умови для повного
здійснення громадянами права на працю,
гарантує різні можливості у виборі
професії та роду трудової діяльності,
реалізовує програми
професійнотехнічного навчання,
підготовки і перепідготовки кадрів
відповідно до суспільних потреб. Кожен
має право на належні, безпечні і
здорові умови праці, на заробітну
плату, не нижчу від визначеної законом.
Громадянам гарантується захист від
незаконного звільнення. Право на
своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.»

У відповідності до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992
року « Про практику розгляду судами
трудових спорів у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни»,
судам необхідно з'ясовувати, в чому
конкретно проявилось порушення, що
стало приводом до звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання
трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8
ст.40, п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом передбачені статтями 147, 148, 149
КЗпП України правила і порядок
застосування дисциплінарних стягнень,
зокрема, чи не закінчився для цього
строк, чи застосовувалось вже за цей
проступок дисциплінарне стягнення, чи
враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
зчинено проступок, і попередня робота
працівника.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що саме черезконфлікт якийсклався між
керівництвом цеху № 04 та ОСОБА_2, який
працював на ДП «Антонов» з січня 1980
року, тобто має трудовий стаж на
підприємстві більше 33 років, являється
ветераном підприємства, тобто
пропрацював на цьому підприємстві все
своє життя, навчався без відриву від
роботи на цьому підприємстві, отримав
фахову освіту, спеціальність техніка -
механіка, організатора виробництва,
тобто являється дипломованим
спеціалістом, перебувавна квартирному
обліку, але підприємство звільнило
ОСОБА_2 з роботи, чим залишило його без
заробітної плати, без засобів для
існування лише через те,що він
звертався за захистом своїх порушених,
на його думку, прав спочатку до
керівництва ДП «Антонов», а потімдо
Президента України, Міністра
соціальної політики,прокуратури
Святошинського району м.Києва,
Генеральноїпрокуратури України,
Територіальної державноїінспекції з
питань праці у м.Києві, Головної
державної інспекції з питань праці
України, Голови профспілок України та
інших інстанцій.

Відповідно до ст.40 КЗпП України
«Трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадках: 3) систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівників раніше
застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Але, колегія суддів розцінює
накази № 2284к від 12.08.2013 року та № 2373к
від 20.08.2013 року, якими ОСОБА_2 був
підданий дисциплінарному стягненню у
вигляді догани за невиконання без
поважних причин обов'язків, покладених
на нього трудовим договором, Правилами
внутрішнього трудового розпорядку для
працівників ДП «Антонов» незаконними
та погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позивач був
незаконно звільнений з роботи, а
відповідно, він був законно та
обґрунтовано судом першої інстанції
поновлений на роботі, обґрунтовано та у
вірному розмірі з підприємства
стягнуто середній заробіток за час
вимушеного прогулу та моральну шкоду.

20.03.2013 року генеральним директором ДП
«Антонов» був виданий наказ про
скорочення численності робітників, а
30.04.2013 року був виданий наказ про
виключення зі штатного розпису
підприємства професії і посади згідно
додатків № 1 та № 2, а по цеху № 04 - 2
одиниці слюсарів-складальників
літальних апаратів, при цьому не
вказано якого розряду.

04.06.2013 року заступником
генерального директора МаєвськимВ.Є.
був виданий наказ № 1617-к про
попередження ОСОБА_2 про звільнення за
скороченням штатів, з даним наказом
ОСОБА_2 був ознайомлений 25.06.2013 року.
Так, позивача 25.06.2013 року викликали у
відділ кадрів, де дали на ознайомлення
наказ № 1617к від 04.06.2013 року,згідно якого
«1.Начальнику цеха № 04 попередити
ОСОБА_2 про скорочення його професії -
слюсаря - складальника літальних
апаратів 5 розряду цеху № 04 під
розписку. Одночасно повідомити ОСОБА_2
про відсутність в даний час роботи за
відповідною професією. Начальника
відділу кадрів Д.В. Теслі забезпечити
проведення процедури скорочення у
відповідності до діючого
законодавства».

Відповідно до ст.42 КЗпП України
«Переважне право на залишення на
роботі при вивільненні працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці.»

«При скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається: 3) працівникам з
тривалим безперервним стажем роботи на
даному підприємстві, в установі,
організації.

ОСОБА_2 підпадає під дію п.3 вказаної
статті, оскільки працює на ДП «Антонов»
з січня 1980 року, тобто більше 33 років,
являється ветераном виробництва, а
тому він має переваги перед іншими
слюсарями-складальникамилітальних
апаратів, яких в ціху міститься біля 200
осіб.

Належних та допустимих доказів в
підтвердження переваги в залишенні на
роботі інших слюсарів-складальників
літальних апаратів цеху №4 перед
ОСОБА_2 відповідач суду не надав.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому є підприємстві, установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому є підприємстві,
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас,власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці»...

При ознайомленні з наказом №1617к від 04
червня 2013 року позивачу не
запропонували іншої роботи, що
передбачено ст.ст.40, 49-1 Кодексу законів
України про працю.

19.08.2013 року ( тобто, через понад
два місяці після попередження позивача
про скорочення) був виданий наказ №
2359-к від 19.08.2013 року про запропонування
ОСОБА_2 професії прибиральника цеху № 30
з окладом 1474 грн. зробочим днем з 8 год.
до 17 год., але на копії наказу знов
підпис позивача відсутній. 19.08.2013 року
був складений акт про те, що позивач
відмовився від ознайомлення з вказаним
наказом.

У відповідності до ст.42 КЗпП
України при скороченні чисельності чи
штату працівників у в'язку зі змінами в
організації виробництва і праці
преважне право на залишення на роботі
мають працівники особи, які мають
високу кваліфікацію і продуктивність
праці. Та при рівних умовах
продуктивності праці і кваліфікації
перевага в залишенні на роботі
надається працівникам з тривалим
безперервним стажем роботи на даному
підприємстві .

Враховуючи вищезазначене, суд
дійшов правомірного висновку про те, що
позовні вимоги, в частині визнання
незаконним наказу № 1617к від 04.06.2013 року
про попередження ОСОБА_2 про скорочення
його професії - слюсаря - складальника
літальних апаратів 5 розряду цеху 04
підлягають задоволенню. Судом
правомірно визнанонезаконним наказ №
1617 к від 04 червня 2013 року про
попередження позивача про скорочення
його професії.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення та додаткового рішення,
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення та неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, на думку суду
є необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів, поданих
сторонами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення та додаткове рішення суду
першої інстанції відповідають вимогам
матеріального та процесуального
закону. Підстав для їх скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308,
313,314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Антонов», подану
представником Дехтяренком
ІгоремВолодимировичем відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 19.12.2013 року та додаткове
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 26.12.2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: