справа № 1309/3652/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року Залізничний районний
суд м.Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Зубрицькій
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Драмбяна А.С. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника,

встановив:

Старший державний виконавець
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Драмбян
А.С. звернувся в суд із поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_2,
посилаючись на те, що на примусовому
виконанні у Залізничному відділі
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження ВП 33182354 за №1309/3652/12 про
стягнення із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
непрацюючого, проживаючого у АДРЕСА_1,
аліменти в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
щомісячно у розмірі 400 грн., починаючи з
19.04.2012 року, протягом її навчання, але
не довше як до досягнення нею 23-х років.
25.06.2012р. було відкрито виконавче
провадження та запропоновано боржнику
негайно виконати виконавчий документ,
проте в добровільному порядку ОСОБА_2
такий не виконує.

Старший державний виконавець Драмбян
А.С. подав до суду заяву, в якій просить
розглядати справу у його відсутності,
що суд вважає за можливе.

Вивчивши подання, суд прийшов до
висновку, що подання до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму
Конституції України, слід прийти до
висновку, що обмеження особи права
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом, є обмеженням її
конституційного права на свободу
пересування, гарантованого державою.

Згідно вимог п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону
України „Про виконавче провадження",
державний виконавець в процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 11
ЗУ „Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст. 32
ЗУ „Про виконавче провадження",
заходами примусового виконання рішень
є: звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України
„Про порядок виїзду з України і в'їзду
в Україну громадян України",
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, коли він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів
подання, старшим державним виконавцем
25.06.2012р. відкрито виконавче
провадження ВП 33182354 за №1309/3652/12 про
стягнення із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
непрацюючого, проживаючого у АДРЕСА_1,
аліменти в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
щомісячно у розмірі 400 грн., починаючи з
19.04.2012 року, протягом її навчання, але
не довше як до досягнення нею 23-х років
та встановлено боржнику негайно
добровільно виконати виконавчий
документ.

Між з тим, в поданні не зазначено,
які обставини дають підстави вважати,
що ОСОБА_2 має намір виїхати за кордон,
не зазначено якими доказами
підтверджуються такі обставини, і яка є
необхідність в тимчасовому обмеженні
боржника права виїзду за кордон.

Крім того, суду не надано жодних
доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_2 відомо про відкрите виконавче
провадження, чи мали місце виклики
боржника старшим державним виконавцем
до відділу ДВС і доказів того, що
боржник не з'являється без поважних
причин до відділу ДВС на такі виклики, а
також доказів, які б давали підстави
вважати, що боржник може виїхати за
кордон на постійне місце проживання, не
виконавши зобов'язань.

Враховуючи вищенаведене, суд
прийшов до висновку про відсутність
підстав вважати, що ОСОБА_2 ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням іншого органу
(посадової особи), а вжиті старшим
державним виконавцем заходи по
примусовому виконанню цих зобов'язань
вичерпані та не принесли позитивного
результату.

За таких обставин обмеження
ОСОБА_2 у праві вільно залишати
територію України позбавлене законних
підстав та є прямим порушенням його
конституційного права.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що доводи
подання є необґрунтованими, а тому в
поданні слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 33
Конституції України, ст.ст. 11, 32 Закону
України "Про виконавче провадження", ст.
6 Закону України „Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", суд -

ухвалив:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Залізничного
ВДВС Львівського МУЮ Драмбяна А.С. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п"яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: