АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/8258/13-Ц 22-ц/774/723/К/14
Справа № 210/8258/13-ц
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/723/К/14
інстанції - Літвіненко Н.А.
Доповідач - Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року
м. Кривий
Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко
В.О.,

при секретарі - Кузьміній Н.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 06
лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про розірвання договору, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання
договору. В обґрунтування позовних
вимог зазначила, що 09 липня 2013 року між
нею та відповідачем укладено договір
про надання послуг, згідно умов якого
останній зобов'язався виготовити та
встановити у її оселі
металопластикові вікна і двері.
Загальна вартість послуг складала 14045
грн. і оскільки вона не мата такої суми
одразу відповідач запропонував їй
скористатися кредитом «ОТП Банку», на
що вона погодилась та банк перерахував
на рахунок відповідача вказану суму
коштів. Відповідно до п. 3.2 укладеного
договору термін виконання замовлення
40 днів, граничний термін виконання 18
серпня 2013 року, однак до теперішнього
часу відповідачем так і не виконані
роботи передбачені договором, її
звернення відповідачем ігноруються, а
банк вимагає повернення кредиту та
нарахованих відсотків. Тому просила
суд, розірвати договір, укладений 09
липня 2013 року між нею та ФОП ОСОБА_3,
зобов'язати відповідача повернути
сплачені за умовами договору кошти в
сумі 14045 грн., стягнути з відповідача на
її користь 1647 грн. 10 коп. на
відшкодування матеріальних збитків та
5000 на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 06
лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково, розірвано
договір від 09 липня 2013 року, укладений
між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 на
виготовлення та доставку ПВХ
конструкцій. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду та
задоволення її позовних в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, на її думку, суд
неправомірно відмовив їй у задоволенні
позовних вимог, не звернув увагу на
односторонню відмову відповідача від
виконання зобов'язань за договором, а
також безпідставно відмовив у
стягненні з відповідача матеріальних
збитків та моральної шкоди,
спричиненої діями відповідача.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах заявлених позовних
вимог та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 липня 2013 року
між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено
договір, відповідно до умов якого
відповідач зобов'язався виконати
роботи по виготовленню та доставці ПВХ
конструкцій позивачці, а остання
зобов'язалась сплатити 14045 грн.

Відповідно до п.3.2. вищезазначеного
договору, після оплати вартості виробу
відповідач зобов'язався передати у
власність замовника виготовлені
вироби протягом 28 робочих днів з
моменту укладення договору, а у разі
наявності у виробі нестандартної
комплектації, строк передачі виробів у
власність замовника збільшується до 40
днів.

До теперішнього часу з боку
відповідача умови договору не
виконані.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 та розриваючи укладений між
сторонами договір, суд першої
інстанції виходив із того, що з боку
відповідача мають місце суттєві
порушення умов договору, зокрема,
порушення строків виконання
замовлення, тому ця вимога є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
вимог про стягнення на її користь
грошових коштів в сумі 14045 грн.,
відшкодуванні збитків та моральної
шкоди, суд дійшов висновку, що вони не
підлягають задоволенню, оскільки з
наданого договору про надання
споживчого кредиту № , укладеного
між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» 09 липня 2013
року, вбачається, що остання взяла
кредит для придбання товару у ФОП
ОСОБА_4, а не у відповідача.

Колегія суддів не може погодитись у
повному обсязі з таким висновком суду з
огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи
спір між сторонами виник з приводу
невиконання відповідачем договору
підряду укладеного 09 липня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за
договором побутового підряду
підрядник, який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується виконати за завданням
фізичної особи (замовника) певну
роботу, призначену для задоволення
побутових та інших особистих потреб, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 2 ст. 852 ЦК України передбачено,
що за наявності у роботі істотних
відступів від умов договору підряду
або інших істотних недоліків замовник
має право вимагати розірвання договору
та відшкодування збитків.

Згідно частин 1, 2 ст. 10 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач
має право відмовитися від договору про
виконання робіт (надання послуг) і
вимагати відшкодування збитків, якщо
виконавець своєчасно не приступив до
виконання зобов'язань за договором або
виконує роботу так повільно, що
закінчити її у визначений строк стає
неможливим.

Якщо під час виконання робіт (надання
послуг) стане очевидним, що їх не буде
виконано з вини виконавця згідно з
умовами договору, споживач має право
призначити виконавцю відповідний
строк для усунення недоліків, а в разі
невиконання цієї вимоги у визначений
строк - розірвати договір і вимагати
відшкодування збитків або доручити
виправлення недоліків третій особі за
рахунок виконавця.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 своєчасно до
виконання зобов'язань за договором не
приступив, що є підставою для його
розірвання і вимоги для відшкодування
збитків.

Суд першої інстанції, розриваючи між
сторонами договір підряду,
обґрунтовано відмовив у відшкодуванні
збитків у розмірі 1647,10 грн., оскільки
позивачем не надано доказів на
підтвердження причинного зв'язку між
невиконанням відповідачем договору
підряду та витраченою нею грошовою
сумою в розмірі 1647,10 грн. на придбання
ліків.

Більше того, збитками, відповідно до ч.
2 ст. 22 ЦК України є : 1) втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); 2) доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

А відтак понесені позивачем витрати на
лікування у вказаному нею розмірі (які
вона пов'язує з перенесеними
стражданнями з приводу невиконання
відповідачем зобов'язання) не є
збитками у розумінні положень ст. ст. 22,
852 ЦК України, ч. 1, 2 ст. 10 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України
«Про захист прав споживачів» при
задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди, визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Враховуючи, що відповідачем не
виконано зобов'язання за договором
підряду, що призвело до моральних
страждань позивача, порушення її
нормальних життєвих зв'язків та
керуючись роз'ясненнями , що містяться
у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року N 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", колегія суддів вважає, що
належним розміром відшкодування
моральної шкоди, завданої з вини
відповідача, є 500,00 грн., у решті цього
позову позивачу слід відмовити.

Суд, відмовляючи позивачу у стягненні з
ФОП ОСОБА_3 14045,00 грн., обґрунтовано
дійшов висновку про відсутність
підстав для стягнення цієї суми з
відповідача, оскільки в судовому
засіданні у суді апеляційної інстанції
позивач підтвердила, що зазначену суму
вона відповідачу за договором підряду
не сплачувала, оскільки уклавши з ПАТ
«ОТП Банк» договір про надання
споживчого кредиту на загальну суму
17415,80 грн., від банку грошей не отримала.

Відповідно ж до п. 1.1 розділу 1 договору
про надання споживчого кредиту №
від 09 липня 2013 року, укладеного між
Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк» та ОСОБА_2 кредит банк надає,
а позичальник отримує його на умовах,
зокрема, на придбання товару у продавця
1 на суму 14045,00 грн., яким у договорі
зазначено ФОП ОСОБА_4, який реалізує
товари в рамках програми споживчого
кредитування банку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду необхідно
скасувати в частині відмови у позові в
частині відшкодування моральної шкоди
та ухвалити в цій частині нове рішення
про часткове задоволення цих позовних
вимог та стягнення з ФОП ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 500,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди та
відмову у задоволенні решти цих
позовних вимог.

В іншій частині рішення суду необхідно
залишити без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ФОП
ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь
ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір у
судах першої та апеляційної інстанції
в сумі 236 грн. 50 коп. та на користь
держави судовий збір в сумі 121 грн. 80
коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309,
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 06
лютого 2014 року скасувати в частині
відмови у позові в частині
відшкодування моральної шкоди та
ухвалити в цій частині нове рішення про
часткове задоволення цих позовних
вимог.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500,00 (п'ятсот)
грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти цього позову
ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений нею
судовий збір у судах першої та
апеляційної інстанції в сумі 236 грн. 50
коп. та на користь держави судовий збір
в сумі 121 грн. 80 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: