Провадження № 2--1644/14
Справа № 760/555/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді
Букіної О.М.

при секретарі
Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія «ВУСО» до
ОСОБА_1, третя особа - Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «ЛАФОРТ», Моторно
(транспортне) страхове бюро України про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП, в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

03.01.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача та просив
стягнути ОСОБА_1 на свою користь суму
завданої майнової шкоди в порядку
регресу в розмірі 2 771,88 грн., а також
сплачений судовий збір в розмірі 229,40
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 23.05.2012 року в місті Києві на
вул. Дегтярівській, сталася
дорожньо-транспортна пригода, за
участю автомобіля MAZDA 3, д.н. НОМЕР_3, під
управлінням ОСОБА_2, та автомобіля
VOLKSWAGEN PASSAT, д.н. НОМЕР_4, під управлінням
ОСОБА_1.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди було пошкоджено застрахований
в ПрАТ «СК ВУСО» автомобіль MAZDA 3,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Зазначає, що постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 13.06.2012 року ОСОБА_1 було
визнано винним у вчинені ДТП, яка
сталася 23.05.2012 року та піддано до
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно Звіту № 2275 від 28.05.2012 ФОП ОСОБА_3,
про оцінку розміру завданого збитку,
вартість матеріального збитку з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу складає 2 771 гри. 88 коп. Згідно умов
договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО»
сплатило страхувальнику суму
страхового відшкодування в сумі 2 828
грн. 00 коп. Виплата страхового
Відшкодування була здійснена ПрАТ СК
"ВУСО" у відповідності до статті 25 ЗУ
«Про страхування» на підставі заяви
Страхувальника від 24.05.2012 p., та
страхового акту № 3083-02 від 03.09.2012 р.

В зв»язку з вищевикладеним, позивач
просить задовольнити позов,
посилаючись на те, що після виплати
страхового відшкодування у Позивача
виникло право вимоги до ОСОБА_1 про
відшкодування завданої шкоди в сумі 2 771
грн. 88 коп.

В судовому засіданні представник
позивач позов підтримав та просив його
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував, посилаючись на те,
що 22.01.2012 року між відповідачем ОСОБА_1
та ПАТ Страховою компанією «ЛАФОРТ»,
було укладено договір (поліс)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АВ 1306077. Зазначає, що він надав
позивачу всі необхідні відомості щодо
наявного Полісу та протягом 3-х днів
повідомив страховика, тобто ПАТ СК
«ЛАФОРТ» про ДТП.

У зв»язку з вищевикладеним, просив
відмовити в задоволені позову,
оскільки вважає, що даний позов має
буди пред»явлено до ПАТ СК «ЛАФОРТ»,
так як відповідач мав чинний поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на момент ДТП.

Треті особи в судове засідання не
з»явилися, про дату та час розгляду
справи повідомлялися належним чином,
про причини неявки суд до відома не
поставили.

Вислухавши думку сторін, суд вважає за
можливе розглянути справу у їх
відсутності, оскільки їхня неявка не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України
"Про страхування", при настанні
страхового випадку Страховик
зобов'язаний здійснити виплату
страхового відшкодування, розмір якого
визначається умовами договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
страхування", страхове відшкодування -
це страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договором майнового страхування при
настанні страхового випадку.

Відповідно з ст. 4 Закону України "Про
страхування" страхування
транспортного засобу належить до
майнового страхування.

Відповідно ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно положень ст.ст. 1187 Цивільного
кодексу України шкода спричинена
джерелом підвищеної небезпеки
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. При цьому, особа,
яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст. 27 Закону України "Про
страхування", до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Встановлено, що між ПАТ «СК «ВУСО» та
ОСОБА_2 було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту № -01 від 16.06.2011 p., за
яким страховик застрахував майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме: автомобіля MAZDA 3,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

23.05.2012 року в місті Києві на вул.
Дегтярівській, сталася
дорожньо-транспортна пригода, за
участю автомобіля MAZDA 3, д.н. НОМЕР_3, під
управлінням ОСОБА_2, та автомобіля
VOLKSWAGEN PASSAT, д.н. НОМЕР_4, під управлінням
ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі
отримали механічні пошкодження (а.с.6-7).

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 13.06.2012 року ОСОБА_1 було
визнано винним у вчинені ДТП, яка
сталася 23.05.2012 року та піддано до
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 9). Дана
постанова Шевченківського суду м.
Києва набрала законної сили.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів висновків експертів.

Як випливає зі ст.58,57 ЦПК України докази
повинні бути належними та допустимими,
зокрема, певні обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, тобто
письмовими доказами, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, в даному випадку
поясненнями сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальному провадженні,
що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Пунктом 7 постанови №14 Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
«Про судове рішення у цивільній
справі» передбачено, що розглядаючи
позов, який випливає з кримінальної
справи чи зі справи про
адміністративне правопорушення, суд
не вправі обговорювати вину
відповідача, а може вирішувати
питання лише про розмір
відшкодування.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що вина відповідача ОСОБА_1, у вказаній
вище ДТП встановлена та підтверджена
матеріалами справи.

Згідно Звіту № 2275 від 28.05.2012 ФОП ОСОБА_3,
про оцінку розміру завданого збитку
завданого автомобілю MAZDA 3, д.н. НОМЕР_3,
вартість матеріального збитку з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу складає 2 771 гри. 88 коп.

Згідно умов договору страхування ПрАТ
«СК «ВУСО» сплатило потерпілому суму
страхового відшкодування в сумі 2 828
грн. 00 коп. Виплата страхового
відшкодування була здійснена ПрАТ СК
"ВУСО" у відповідності до статті 25 ЗУ
«Про страхування» на підставі заяви
Страхувальника від 24.05.2012 p., та
страхового акту № 3083-02 від 03.09.2012 р.
(а.с.16-36).

Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність відповідача на
момент ДТП була забезпечена полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ 1306077 в ПАТ СК «ЛАФОРТ» .

Згідно даного Полісу вбачається, що
ліміт відповідальності страховика за
шкоду життю та здоров»ю становить 100
000,00 грн., за шкоду майну 50 000,00 грн.,
франшиза становить 1 000,00 грн. ( а.с.
39).Дані обставини визнані сторонами в
суді.

Згідно з п.38.1.1 ст.38 Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, зокрема, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у пп.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього
Закону.

Підпунктом 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», встановлено обов'язок водія
транспортного засобу, причетного до
такої пригоди, невідкладно, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди, письмово надати страховику,
з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
(у випадках, передбачених статтею 41
цього Закону, - МТСБУ), повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав
змоги виконати зазначений обов'язок,
він має підтвердити це документально.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.05.2012 року ОСОБА_1 подав Страховику
ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ»
повідомлення про настання вказаної
вище ДТП (а.с.65).

Також встановлено, що позивачем не
звертався до ПАТ «Страхова компанія
«ЛАФОРТ» з заявою про виплату майнової
шкоди в межах ліміту відповідальності
забезпеченого Полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АВ 1306077
укладеного з відповідачем.

Також вбачається, що вимог до ПАТ «
компанія «ЛАФОРТ», позивачем заявлено
не було.

Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України
«Про страхування» франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Згідно з п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Пунктом 36.6. ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що
страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи, якщо
вона була передбачена договором
страхування.

З огляду на викладене,враховуючи межі
заявлених вимог, суд вважає, що вимоги
позивача є обґрунтованими частково , а
тому приходить до висновку про
задоволення вимог позивача частково в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача майнової шкоди в
розмірі 1000,00 грн., що дорівнює розміру
франшизи.

Враховуючи, що відповідно до ст. 88 ЦПК
України стороні на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача понесені ним витрати на
оплату судового збору в розмірі 229,40
грн.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про страхування»,
Законом України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", Постановою
Пленуму Верховного суду України № 6 від
27.03.1992 року „Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди", ст.ст.22, 1166, 1187, 1192
ЦК України, ст.ст. 3,4, 10-11, 57-61, 79, 88, 209, 212-215,
218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ВУСО" до
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхової компанії "ВУСО" майнової
шкоди в розмірі 1000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхової компанії "ВУСО" судовий збір
у розмірі 229,40 грн.

В іншій частині позовних
вимог-відмовити.

Рішення суду першої інстанції може
бути оскаржене до Апеляційного суду м.
Києва. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя: