Справа № 667/1426/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
м.
Херсон

Комсомольський районний суд м.
Херсона в складі:

головуючого - судді Скорик С.А.,

при секретареві - Кирилюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» в
особі філії АТ «Укрексімбанк» у
м.Херсоні до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа
без самостійних вимог на стороні
відповідача: ОСОБА_3 про виселення та
зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вказаним
позовом до суду, посилаючись на те, що в
забезпечення зобов'язань ОСОБА_3 за
кредитним договором від 26.10.2007р. № 6907С50
із відповідачами було укладено
іпотечний договір від 26.10.2007р. № 6907Z75,
посвідчений ОСОБА_4, приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу за р/н 3273.
Предметом іпотеки за іпотечним
договором є трикімнатна квартира
АДРЕСА_1.

За заявою банка від 04.03.2010р. №
06906/630 приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 вчинено 03.09.2010р.
виконавчий напис на іпотечному
договорі.

Як вказує позивач, 13.12.2013р.
відповідачам направлено банком вимогу
щодо добровільного звільнення
квартири АДРЕСА_1, які їм вручено
10.01.2014р. Однак, до теперішнього часу
відповідачі ухиляються від виконання
своїх обов'язків, передбачених
іпотечним договором, що створює
перешкоди у задоволенні банком своїх
вимог. За таких підстав, просить суд
виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та усіх інших
осіб, які мешкають у квартирі АДРЕСА_1;
зобов'язати орган реєстрації
Комсомольський РВ у м.Херсоні УДМС у
Херсонській області зняти з
реєстраційного обліку усіх осіб, які
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4;
судові витрати покласти на
відповідачів.

В судовому засіданні представник
позивача усунув описку в резолютивній
частині позову та просив суд виселити
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та усіх інших осіб, які
мешкають у квартирі АДРЕСА_1;
зобов'язати орган реєстрації
Комсомольський РВ у м.Херсоні УДМС у
Херсонській області зняти з
реєстраційного обліку усіх осіб, які
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1;
судові витрати покласти на
відповідачів.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на те, що
представник позивача неправомірно
посилається на ч. 3 ст. 109 ЖК України, як
правову підставу для задоволення
позовних вимог, оскільки квартира яка є
предметом іпотеки не була придбана за
кредитні кошти, а стала власністю
відповідача до укладання кредитного
договору, окрім того, примусове
стягнення на цю квартиру підлягає
призупиненню на підставі ЗУ від 07.06.2014р.
« Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого в
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», як і усі правові наслідки
звернення такого стягнення, у тому ж
числі виселення мешканців.

Відповідачі, третя особа в судове
засідання не з'явилися, про місце та час
розгляду справи повідомлялись у
встановленому законом порядку, причини
неявки суду не відомі.

З пояснень представника позивача,
представника ОСОБА_2 та досліджених
матеріалів справи вбачається, що
26.10.2007р. між ВАТ « Державним
експортно-імпортним баком України» та
ОСОБА_3 було укладено договір № 6907С50,
відповідно до якого, останній був
наданий кредит у розмірі 29500 доларів
США, з кінцевою датою погашення 15.10.2014р.
для оплати поточних потреб.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
26.10.2007р. між ВАТ «Державним
експортно-імпортним баком України» та
ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 було укладено
договір іпотеки № 6907Z75, за яким останні
надали в іпотеку нерухоме майно, а
саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 52,3 кв.м.

03.09.2010р. приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис
на іпотечному договорі, уз в'язку з
порушенням договірних зобов'язань з
боку відповідачів.

13.12.2013р. банком на адресу
відповідачів було направлено вимоги
щодо добровільного звільнення
квартири АДРЕСА_1, які ними отримані
10.01.2014р., однак в добровільному порядку
ці вимоги не виконанні.

Постановою Пленуму ВСУ №5 від 30.03.2012р.
"Про практику застосування судами
законодавства про вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин",
передбачено, що примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами
строк.

Таким чином банком дотримано
вищевказані вимоги, що вказує на
правомірність позовних вимог, що
виселення відповідач з квартири, яка є
предметом іпотеки та зняття їх з
реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.
109 ЖК України - звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

З пояснень представника позивача
вбачається, що звернення стягнення на
нерухоме майно, яке є предметом іпотеки
перебуває на стадії виконавчого
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку»
підставою для виселення мешканців є
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Оскільки Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті»
передбачено мораторій щодо стягнення
на нерухоме майно, яке є предметом
іпотеки, суд приходить до висновків про
безпідставність вимоги щодо виселення
осіб, які там мешкають, на час дії
вищевказаної заборони щодо
примусового звернення стягнення.

Керуючись ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ЗУ
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду
Херсонської області, протягом десяти
днів, після проголошення через
Комсомольський районний суд м. Херсона.

Суддя:
___________________________ / Скорик С.А. /