22-ц/795/739/2014 Головуючий у I інстанції -
Требух Н. В. Доповідач - Висоцька Н.
В.Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 04
лютого 2014 року по справі Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2013 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості. Позовні вимоги
мотивовані тим, що 20.02.2008 року між ТОВ
«Просто Фінанс» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 9,
згідно з яким останньому було надано
кредит в розмірі 54520,00 грн.

18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та
ТОВ «Кредитні ініціативи» було
укладено Договір купівлі-продажу
кредитного портфелю, таким чином ТОВ
«ПростоФінанс» було відступлено право
грошової вимоги за вказаним кредитним
договором.

У порушення умов кредитного договору,
відповідач свої зобов»язання належним
чином не виконав, в результаті чого
станом на 10.09.2013 року утворилась
заборгованість в сумі 33024,56 грн., яка
складає: 20593,15 грн. - заборгованість за
кредитом; 4776,87 грн. - по відсотках; 2698,74
грн. - заборгованість за комісією; 4955,80
грн. - штраф. Вищевказаний розмір
заборгованості позивач і просить
стягнути з відповідача.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 04.02.2014 року в
задоволенні позову ТОВ «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду ТОВ «Кредитні ініціативи» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 04.02.2014
року, та ухвалити нове про задоволення
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що оскаржуване рішення є
незаконним, винесеним з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, судом неповно було з»ясовано
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи.

В скарзі апелянт посилається, що
відмовляючи в задоволенні позову суд
безпідставно послався на рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 04.07.2012 року, оскільки в
даному рішенні зазначено, що тіло
кредиту погашено в повному обсязі,
разом з тим місцевий суд не врахував
наявність заборгованості по кредиту в
зв»язку з його неповним погашенням.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача ОСОБА_1, його представника
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до п. 1, 4 ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції послався на рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 04.07.2012 року (а.с.41-42), яким в
задоволенні позову ТОВ «Просто
Фінанси» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено в повному обсязі.
Вищевказаним рішенням встановлено, що
станом на 10.11.2010 року тіло кредиту
погашено повністю, а отже стягнення
суми заборгованості є безпідставним.

З таким висновком районного суду не
погоджується апеляційний суд, оскільки
він не відповідає встановленим
обставинам справи та нормам закону
виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 20.02.2008 року
між ТОВ «Просто Фінанс» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 9,
згідно з яким останньому було надано
кредит в розмірі 54520,00 грн. (а.с. 4-6).

18.05.2012 року між ТОВ «Просто фінанси» та
ТОВ «Кредитні ініціативи» було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю, відповідно до
якого ТОВ «Кредитні ініціативи»
зобов'язалось передати грошові кошти
в розпорядження ТОВ «Просто Фінанси», а
ТОВ «Просто Фінанси» зобов'язалось
відступити ТОВ «Кредитні ініціативи»
свої права грошових вимог до боржників
за Кредитними договорами в тому числі і
за кредитним договором від 20.02.2008 року
№ 9, укладеного між ТОВ «Просто
Фінанси» та відповідачем (а.с. 12-16).

У порушення умов кредитного договору,
відповідач свої зобов»язання належним
чином не виконав, в результаті чого
станом на 10.09.2013 року утворилась
заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.
20) загальна заборгованість згідно
кредитного договору № 9 від 20.02.2008
року станом на 10.09.2013 року складає 33024,56
грн., а саме: 20593,15 грн. - заборгованість
за кредитом; 4776,87 грн. - по відсотках;
2698,74 грн. - заборгованість за комісією;
4955,80 грн. - штраф.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлені строки і боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1048, 1049 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Посилання місцевого суду на рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 04.07.2012 року, яке є підставою
для відмови в задоволенні позову, є
невірним та не відповідає вимогам
чинного законодавства виходячи з
наступного.

Як вбачається, рішенням апеляційного
суду Чернігівської області від 04.07.2012
року в задоволенні позову ТОВ
«ПростоФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовлено (а.с. 41-42), разом з тим суд
першої інстанції належним чином не
перевірив наявність заборгованості по
кредиту станом на день звернення до
суду по даній справі, та прийшов до
помилкового висновку, при цьому
послався на ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до графіку нарахувань та
оплат за кредитом і довідки про грошові
надходження (а.с. 31-32, 33), які наявні в
матеріалах цивільної справи № 2/2506/827/2012
за позовом ТОВ «Просто Фінанс» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, яка була надана
для огляду, вбачається, що станом на
10.02.2009 року була наявна заборгованость
по тілу кредиту в розмірі 46 146,99 грн.,
05.03.2009 року на дострокове погашення
тіла кредиту було зараховано 23 727, 99 грн.

Таким чином не сплаченим залишилось
тіло кредиту в сумі 21 673,11 грн., яке за
умови продовження сплати щомісячних
платежів відповідач мав погасити, з
врахуванням дострокового погашення, по
графіку 10.11.2010 року.

Як вбачається, твердження відповідача
про погашення кредиту в повному обсязі
за рахунок страхового відшкодування та
відсутність заборгованості є
припущенням, оскільки не підтверджено
жодним доказом. Відсутні також і
посилання на наявність таких доказів.

З наданого позивачем розрахунку станом
на 10.09.2013 року вбачається наявність
заборгованості ОСОБА_1 по кредиту в
сумі 33 024 грн. 56 коп. (а.с. 20,21).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Аналіз наданого розрахунку позивачем
свідчить, що доводи відповідача не
спростовують розміру заборгованості,
оскільки, розрахунок зроблений
позивачем відповідно до умов договору
та з врахуванням даних про сплату боргу
(а.с. 21) та даних про прострочення
сплати основного боргу та відсотків
(а.с. 20).

ОСОБА_1 на спростування цього
розрахунку не надано жодного доказу.

Таким чином, суд першої інстанції, в
порушення норм матеріального та
процесуального права, прийшов до
невірного висновку про відмову у
задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, рішення суду першої
інстанції - скасуванню, з
постановленням судом апеляційної
інстанції рішення про задоволення
позову.

Оскільки апеляційна скарга ТОВ
«Кредитні ініціативи» підлягає
задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК
України на користь ТОВ «Кредитні
ініціативи» з ОСОБА_1 підлягають
стягненню понесені судові витрати по
справі в розмірі 330,24 грн. - за розгляд
справи в суді першої інстанції та 165,12
грн. - за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307, п. 1,4 ч. 1 ст. 309,
314, 316-317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 04 лютого 2014 року
скасувати.

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
заборгованість за кредитом - 20 593,15 грн.,
по відсотках - 4 776,87 грн., за комісією - 2
698,74 грн., штраф - 4 955,80 грн., всього 33024,56
грн. станом на 10.09.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
в повернення судового збору 330,24 грн. та
165,12 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: