АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/496/14
Головуючий в 1 інстанції - Шклярук Д.С.
Доповідач - Кочкова Н.О.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Кочкової Н.О.,

суддів -
Максюти Ж,І., Слоквенка Г.П.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
державного нотаріуса Шостої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черненко Ірини
Миколаївни, ОСОБА_4 про визнання
доручення недійсним за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 20 вересня 2013 року,
-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 13 лютого
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
державного нотаріуса Шостої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черненко Ірини
Миколаївни, ОСОБА_4 про визнання
доручення недійсним - відмовлено (а.с.
98-100).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, неправильне застосування норм
матеріального права, ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового про задоволення
позовних вимог у повному обсязі (а.с.
103-105).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
09 липня 2003 року державним нотаріусом
Шостої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черненко І.М. було
посвідчено та зареєстровано в реєстрі
за № 2-1959 довіреність від імені ОСОБА_2,
відповідно до якої ОСОБА_2 уповноважила
ОСОБА_4 керувати та розпоряджатися
(продати, подарувати, обміняти тощо)
належний їй на праві власності
автомобіль МАЗДА 626, 1984 року випуску, н/з
НОМЕР_1. На підставі цієї довіреності 12
липня 2003 року автомобіль було знято з
реєстраційного обліку в Міському
реєстраційно-експлуатаційному відділі
Державтоінспекції № 2 м.
Дніпропетровська.

Згідно з висновком експерта № 619 від 15
грудня 2004 року підпис від імені ОСОБА_2
у графі «ПІДПИС» на лицьовій стороні
ксерокопії довіреності серії ВАМ № 486679
від 09 липня 2003 року виконаний не ОСОБА_2.
Підпис від імені ОСОБА_2 в ксерокопії
пояснень на ім'я начальника МРЕВ-1 УДАІ
УМВС України в Дніпропетровській від 12
липня 2003 року виконано не ОСОБА_2, а
іншою особою. Рукописний текст в
ксерокопії пояснень на ім'я начальника
МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в
Дніпропетровській від 12 липня 2003 року
виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.
Підпис від імені ОСОБА_2 в графі
«Розписка в одержанні нотаріально
оформленого документа» в ксерокопії
правої сторони 73 аркушу реєстру
вчинення нотаріальних дій нотаріусом
Черненко І.М. за № 2-1959 від 09 липня 2003
року виконана не ОСОБА_2, а іншою особою.

Доручення позивачкою було посвідчено 09
липня 2003 року та видане терміном на три
роки і діяло до 09 липня 2006 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачкою пропущено строк
позовної давності, оскільки про
порушення свого права вона дізналася
ще в 2003 році, до суду звернулась у січні
2013 року, а поважних причин для
поновлення строку позовної давності
судом не встановлено.

Вказані висновки суду відповідають
нормам матеріального та
процесуального права.

Так, відповідно до ст. 257, 261 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Оскільки позивачка дізналась про
порушення свого права наприкінці 2003
року, строк на звернення її до суду
сплинув у 2006 році. Аналогічне положення
закону було закріплено й у ст. 76, 71 ЦК
УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час
посвідчення доручення.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що строк позовної давності нею не
пропущено, оскільки він переривався
пред'явленням інших позовів, а
ознайомившись в грудні 2012 року з
частиною матеріалів кримінальної
справи, позивачка отримала копію
висновку експерта щодо підробки її
підписів в дорученні та інших
документах і тому звернувшись в січні
2013 року із вищевказаним позовом не
вважала строк пропущеним - є
необґрунтованими та спростовуються
матеріалами справи. Так, із постанови
про порушення кримінальної справи від
12 лютого 2004 року вбачається, що
позивачці було відомо вже тоді про
існування вищевказаного доручення, що
і було підставою для звернення до
органів прокуратури, а висновок
експерта № 619 від 15 грудня 2004 року
відображено в рішенні
Красногвадійського районного суду м.
Дніпропетровська від 19 травня 2011 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про стягнення матеріальної шкоди, на
яке вона посилається в позовній заяві.

Крім того, позивачка в апеляційній
скарзі ставить питання про поновлення
строку позовної давності, однак
апеляційний суд позбавлений
можливості це зробити, оскільки
рішення по суті спору ухвалюється
судом першої інстанції, а на стадії
апеляційного провадження здійснюється
лише перевірка законності й
обґрунтованості рішення суду (стаття 303
ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, оскільки
зводяться до повторення обставин
справи, викладених у позовній заяві, і
не спростовують правильність
висновків суду 1 інстанції, яким у
досить повному обсязі з'ясовані права
та обов'язки сторін, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
неправильного застосування норм
матеріального права або порушень норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення - не встановлено, справа
розглянута у рамках позовних вимог та
на підставі наданих доказів, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду є законним і
обґрунтованим, і його слід залишити без
змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ВІДХИЛИТИ.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 20 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: