Кодимський районний суд
________________________________________________________________________
Справа № 503/2428/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого - судді
Сопільняка О.М.

при секретарі
Вдовиченко В.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кодима
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на утримання
неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 26 листопада 2013 року
звернулась до Кодимського районного
суду Одеської області з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на утримання
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.1-3).

В судовому засіданні позивач свій
позов підтримала та пояснила, що з
відповідачем ОСОБА_2 з 1989 по 2011 р.р.
перебувала у шлюбі, від якого має
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5. Відповідно до судових рішень
відповідач сплачує на її користь
аліменти на утримання вказаних дітей,
однак крім загальних витрат, вона несе
і додаткові витрати на утримання дітей.
Так, син ОСОБА_3 навчається в
морехідному училищі, через що вона
змушена була оплатити придбання
форменого одягу, для навчання, оплатити
проживання сина в гуртожитку, на що у 2013
році витратила 2956 грн. Син ОСОБА_5
відвідує дитячий садок в смт.Слобідка
Кодимського району, за що вона у 2013 році
сплатила 1010 грн. Крім цього, з метою
розвитку дітей провела Інтернет та
щомісяця оплачує послуги за
користування Інтернетом, а всього
сплатила 950 грн. У 2013 році діти постійно
хворіли, тому на їх лікування вона
витратила 1192 грн.85 коп. Ці кошти просила
стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 заявленого позову не
визнав, вказавши, що сплачуваних ним
відповідно до судових рішень аліментів
достатньо для належного утримання
дітей, в т.ч. і на оплату їх навчання та
лікування. У задоволенні позову просив
відмовити, оскільки позивач ОСОБА_1 не
раціонально використовує сплачені ним
аліменти.

Вислухавши пояснення позивача та
відповідача, дослідивши надані
сторонами письмові докази, суд вважає
необхідним позов задовольнити
частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини,
кожен при вирішенні питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін
(якими відповідно до ст.30 ЦПК є позивач
та відповідач), кожна з яких відповідно
до ст.60 ЦПК повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 з 04 листопада 1989 по 20
квітня 2011 року перебували у
зареєстрованому в органах РАЦС шлюбі,
від якого мають неповнолітніх дітей -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Кодимського районного суду
Одеської області від 20 квітня 2011 року
(справа №2-293/11) шлюб між сторонами був
розірваний, місце проживання вказаних
неповнолітніх дітей визначено з
позивачем ОСОБА_1 (а.с.7). Наразі вказані
неповнолітні діти проживають разом з
позивачем (а.с.10,11).

Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150
і 180 СК України встановлюють для
батьків обов'язок виховувати та
утримувати своїх неповнолітніх дітей
до їх повноліття.

У статті 19 Конвенції про права дитини,
яка ратифікована постановою Верховної
Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991
року, набула чинності в Україні з 27
вересня 1991 року і відповідно до ст.9
Конституції України є складовою
національного законодавства,
держави-учасниці, які її підписали,
взяли на себе зобов'язання вживати усіх
необхідних законодавчих та інших
заходів з метою захисту дитини від
неналежного піклування з боку батьків
чи інших осіб.

Одним із способів захисту прав
неповнолітньої дитини при ухиленні
батьків від обов'язку її утримувати є
законодавчо передбачена можливість
судового стягнення коштів на їх
утримання.

Судом встановлено, що через складні
стосунки між сторонами, ними не було
досягнуто будь-яких домовленостей щодо
добровільного утримання дітей, тому
рішенням Кодимського районного суду
Одеської області від 25 січня 2011 року
(справа №2-116/11) з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_1 були стягнуті
аліменти на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у
розмірі 1/5 частини всіх видів
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку щомісяця до
досягнення старшою дитиною повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року. На
утримання сина ОСОБА_3 відповідач
зобов'язаний сплачувати аліменти у
розмірі 1/4 частини свого місячного
доходу.

Відповідно до довідки адміністрації
локомотивного депо ст.Котовськ
державного підприємства «Одеська
залізниця» впродовж 2010-2013 р.р.
відповідачем ОСОБА_2 на користь
позивача сплачено аліментів на
загальну суму 64317 грн.73 коп.

Відповідно до ст.185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, зобов'язаний брати
участь у додаткових витратах на дитину,
що викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після її фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Таким чином, участь у додаткових
витратах на дитину є не правом, а
обов'язком батьків незалежно від
сплати ним аліментів і закон не
передбачає можливості повного
звільнення особи від участі в таких
витратах, а обставини, що мають істотне
значення, враховуються лише при
визначенні судом розміру участі одного
з батьків у додаткових витратах на
дитину в разі спору.

Судом на підстав довідки Морехідного
училища ім.О.І.Маринеску Одеської
національної морської академії №477 від
10 вересня 2013 року встановлено, що
ОСОБА_3 навчається на 2 курсі вказаного
училища з терміном закінчення навчання
- 30 червня 2016 року (а.с.37,38).

Відповідно до товарного чеку ФОП
ОСОБА_8, у 2013 році для ОСОБА_3 був
придбаний формений одяг моряка на
загальну суму 2955 коп. (а.с.18,19).

Відповідно до довідки Слобідської
селищної ради Кодимського району №2103
від 11 грудня 2013 року, ОСОБА_5 відвідує
дитячий садок «Дзвіночок» за що
позивачем у 2013 році сплачено 1010 грн.
(а.с.25,36).

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у 2013 році
хворіли, доказом чого є довідки про
тимчасову непрацездатність від 22
лютого, 09 жовтня, 04 та 12 листопада 2013
року, на лікуваннях яких позивачем
витрачено 1192 грн.85 коп. (а.с.21-24,43-44).

З метою, надання дітям можливості у
додатковому навчанні та розвитку їх
здібностей позивач ОСОБА_1 сплачує на
послуги доступу до мережі Інтернет, які
їй надає ВАТ «Укртелеком». Так, у 2013
році за ці послуги нею було сплачено 950
грн.(а.с.26-28)

Ці витрати, пов'язані з навчанням
неповнолітніх дітей позивача,
розвитком їхніх здібностей та їхнім
лікуванням, тому у відповідності до
ст.185 СК України визнаються судом
додатковими витратами на їх утримання.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.141 СК
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, тому
додаткові витрати покладаються на
позивача та відповідача у рівних
частках.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені і документально підтверджені
судові витрати, до яких ст.79 ЦПК України
відносить судовий збір. Згідно ч.2 ст.88
ЦПК України якщо сторону, на користь
якої ухвалено рішення, звільнено від
оплати судових витрат, з другої сторони
стягуються судові витрати на користь
осіб, що їх понесли. У зв'язку з цим з
відповідача ОСОБА_2 на користь держави
підлягає стягненню судовий збір в сумі
243 грн.60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.185 СК України, ст.ст.213, 215,218 ЦПК
України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3053
грн.93 коп. додаткових витрат на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, понесених ОСОБА_1
станом на 16 січня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн.60коп.

В задоволенні решти позову ОСОБА_1
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Сопільняк О.М.