Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/593/14Головуючий у
суді І-ї інстанції Савченко С.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Авраменко Т.М.,

Чельник О.І.,

при секретареві - Ткаченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про поділ майна, що знаходиться
у спільній частковій власності, та про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою за апеляційною
скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 на
рішення Олександрійського
міськрайонного суду від 24 грудня 2013
року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ОСОБА_5
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визначення порядку
користування земельною ділянкою та
поділ господарсько-побутових будівель,
збудованих на ній.

Посилався на те, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 13.04.2005
року йому на праві власності належить
31/100 частка житлового будинку з такою ж
часткою господарсько-побутових
будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1.
Власниками решти 69/100 часток будинку та
господарських будівель є відповідачі.

Між ним та відповідачами не
досягнуто згоди щодо порядку
користування господарсько-побутовими
будівлями, а саме: сараєм літ.2-Б,
вбиральнею літ.3-В, погрібом літ. 4а-1, - а
також присадибною земельною ділянкою.

Посилаючись на ці обставини,
просив виділити у його користування
31/100 частину від загальної площі
земельної ділянки та таку ж частку
господарсько-побутових будівель:
сараю, вбиральні та погрібу.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду від 24 грудня 2013
року позов задоволено частково.

В апеляційних скаргах ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 ставиться питання про
скасування рішення через порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
яке призвело до неправильного
вирішення справи.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню, а рішення
Олександрійського міськрайонного суду
від 24 грудня 2013 року - скасуванню з
ухваленням нового рішення з таких
підстав.

Статтею 213 ЦПК України
встановлено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Вирішуючи спір про визначення
порядку користування присадибною
земельною ділянкою та господарськими
будівлями, суд першої інстанції не
зазначив у рішенні встановлених ним
обставин, які мають значення для справи
і щодо яких у сторін виник спір, та
встановив такий порядок користування
земельною ділянкою, згідно з яким одна
і та сама частина земельної ділянки
була виділена у користування різних
співвласників.

Як видно з матеріалів справи,
позивач набув право власності на 31/100
частку житлового будинку (квартиру
НОМЕР_3) з відповідною часткою
господарсько-побутових будівель,
розташованих по АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 13.04.2005
року (а.с.7), зареєстрованому в
установленому порядку.

На час набуття ним права
власності у будинку проживали інші
його співвласники - відповідачі у цій
справі: ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які є
подружжям. Так, ОСОБА_7 набула право
власності на 31/100 частку цього
житлового будинку ( квартиру НОМЕР_1) та
відповідну частину
господарсько-побутових будівель на
підставі договору дарування від 24.12.1999
року, а ОСОБА_6 - на 38/100 часток житлового
будинку (квартиру НОМЕР_2) та відповідну
частину господарсько-побутових
будівель на підставі договору
купівлі-продажу від 10.01.2003 року. Отже
спільна часткова власність на житловий
будинок виникла ще до набуття першим із
теперішніх співвласників права
власності на житловий будинок, яким є
ОСОБА_7

Зважаючи на час набуття
співвласниками права власності на
відповідну частину житлового будинку
та господарсько-побутових будівель та
на відсутність у договорах відчуження
частин житлового будинку умов щодо
передачі присадибної земельної
ділянки, відсутність договору оренди
земельної ділянки, сторони, відповідно
до п.7 Розділу 10 «Перехідні положення»
ЗК України набули право користування
присадибною земельною ділянкою.

Належний сторонам житловий
будинок та господарсько-побутові
будівлі: сарай, вбиральня, погріб, -
побудовані на земельній ділянці,
загальною площею 708 кв.м. Земельна
ділянка не приватизована.

З пояснень сторін у судовому
засіданні вбачається, що між
відповідачами та колишнім власником
квартири НОМЕР_3 ОСОБА_8, яку придбав
позивач, склався певний порядок
користування земельною ділянкою,
відповідно до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7
користувалися частиною земельної
ділянки, яка прилягала до належної їм
частини житлового будинку, ОСОБА_8 була
залишена частина земельної ділянки,
яка знаходиться біля задньої сторони
земельної ділянки. Фактично ОСОБА_8 не
користувався земельною ділянкою. Як
пояснив позивач, при укладанні
договору купівлі-продажу частини
житлового будинку з ОСОБА_8 останній не
повідомив йому, яка частина земельної
ділянки та господарських споруд
перебувала у його користуванні.

Після придбання частини житлового
будинку ОСОБА_5, з 2005 року, у його
фактичному користуванні перебувала 1/3
частина сараю, у спільному
користуванні сторін - вбиральня. Погріб
знаходиться у користуванні ОСОБА_6
Оскільки ОСОБА_5 використовує належну
йому частину будинку не для проживання,
фактично він не користується частиною
земельної ділянки, яка належала
продавцю( не обробляє її).

Позивач бажає змінити порядок
користування земельною ділянкою, що
склався, для того, щоб припинити
спільне користування земельною
ділянкою та господарсько-побутовими
будівлями. При визначенні іншого
порядку користування просив обрати
перший або другий варіанти поділу
згідно із графічними додатками до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 20.08.2012 року (а.с.65,66) та
врахувати, що у спільній власності
знаходиться також погріб, яким
фактично користуються лише
відповідачі.

Відповідачі заперечували проти
встановлення запропонованого
позивачем порядку користування
земельною ділянкою та просили
встановити його відповідно до варіанту
№?3, зазначеному у графічному додатку
№4 додаткової будівельно-технічної
експертизи від 16.09.2013 року, посилаючись
на те, що в іншому випадку буде порушено
порядок, який склався роками, ще до
набуття позивачем права власності на
частину будинку. Крім того, їх в»їзд до
садиби буде занадто вузьким - 2.16 м, а
клієнти позивача матимуть можливість
ходити у дворі, що спричинить їм
незручності. Заперечують той факт, що
погріб є об»єктом спільної сумісної
власності сторін, доводять, що він є
особистою власністю ОСОБА_6

Відповідно до ч.1ст.8 ЦК України
колегія суддів вважає за можливе
застосувати до спірних правовідносин
чинні норми ч.1ст.377 ЦК України, ч.4ст.120
ЗК України, згідно з якими при переході
права власності на будівлю та споруду
до кількох осіб право на земельну
ділянку визначається пропорційно
часткам осіб у вартості будівлі та
споруди, якщо інше не передбачене у
договорі відчуження будівлі і споруди.

Суд вважає доведеною ту
обставину, що погріб літ.4а-1, є
власністю лише ОСОБА_6, оскільки за
даними Олександрійського МБТІ ще
станом на 18.09.2000 року ця споруда
належала особисто власнику квартири
НОМЕР_2 (а.с.73-74), у зв»язку з чим частка
співвласника, якому належить квартира
НОМЕР_2, становить 39/100, у той час як
частка співвласника квартири НОМЕР_1 -
30/100, а квартири НОМЕР_3 - 31/100. Крім того, з
пояснень самого позивача вбачається,
що при укладанні договору
купівлі-продажу продавець квартири
НОМЕР_3 не повідомив йому про те, що
погріб є об»єктом права спільної
сумісної власності співвласників
будинку.

При визначенні порядку користування
сторонами присадибною земельною
ділянкою суд бере до уваги розміри
належних кожному із співвласників
часток у житловому будинку, частково
існуючий порядок, якого сторони
дотримувались близько 10 років, те, що
саме ОСОБА_6 привів присадибну земельну
ділянку у належний санітарний стан, а
також те, що позивач на даний час
використовує належну йому частину
житлового будинку для розміщення офісу
належного йому підприємства,
можливість належного в»їзду кожного із
співвласників з вулиці, та
обслуговування належної їм частини
будинку, господарських будівель та
споруд, а тому вважає, що найбільш
прийнятним є варіант №?3 до додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи. який зображений на
графічному додатку № 4 (а.с.165).

Згідно із цим варіантом ОСОБА_5
із часткою 31/100 виділяється у
користування відокремлена земельна
ділянка, площею 39,40 кв.м вздовж фасадної
межі, на якій розташована належна йому
частина житлового будинку літ.»А»
квартира НОМЕР_3 ( зазначено жовтим
кольором), відокремлена земельна
ділянка площею 159,88 кв.м вздовж задньої
та правої бокової межі, на якій
розташована ціла частина вбиральні
літ.»В»; ОСОБА_7 із часткою 31/100
виділяється у користування
відокремлена земельна ділянка, площею
30, 90 кв.м, на якій розташована належна їй
частина житлового будинку літ.»А»
квартира НОМЕР_1 ( зазначено рожевим
кольором), та відокремлена земельна
ділянка. площею 168,38 кв.м., яка
розташована у середній частині
домоволодіння; ОСОБА_6 з часткою 38/100
виділяється відокремлена земельна
ділянка площею 253,04 кв.м, на якій
розташована належна йому частина
житлового будинку літ.»А» квартира
НОМЕР_2 та господарські будівлі - погріб
літ.»а-1» та ціла будівля сараю літ.»Б»
( зазначено синім кольором).

У загальному користуванні усіх
співвласників залишається земельна
ділянка, площею 48,0 кв.м., у користуванні
ОСОБА_5 і ОСОБА_7 - земельна ділянка,
площею 8,40 кв.м. ( зображено білим
кольором)

Загальна площа земельних
ділянок, які виділяються у
користування позивачу, складає 219,48
кв.м, ОСОБА_7 - 219, 48 кв.м., ОСОБА_6 - 269,04
кв.м., що відповідає їх ідеальним долям.

Оскільки у результаті
встановлення такого порядку
користування земельною ділянкою
господарські споруди, що перебувають у
спільній частковій власності усіх
співвласників - сарай літ.2-Б та
вбиральня літ.3-В, фактично переходять у
особисте користування ОСОБА_6 (сарай
літ.2-Б, вартістю 1504,0 грн.) та ОСОБА_5 (
вбиральня літ.3-В, вартістю 1227,0 грн.), між
сторонами необхідно провести
розрахунок відповідної грошової
компенсації: з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
стягнути 138 грн.50 коп., а з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_7 - 155 гривень. Компенсація
між відповідачами не визначається,
оскільки вони є подружжям.

Наведене свідчить про те, що суд
першої інстанції неповно з»ясував
обставини, які мають значення для
справи, вважав доведеними обставини, що
мають значення для справи, які
насправді є недоведеними, неправильно
застосував норми матеріального права
та порушив норми процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного і
необґрунтованого рішення.

За таких обставин, відповідно до
ст.309 ЦПК України, апеляційний суд має
підстави для скасування рішення і
ухвалення нового рішення, яким
частково задовольнити позовні вимоги з
наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316
ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду від 24 грудня 2013
року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Встановити порядок користування
земельною ділянкою та розташованими на
ній господарсько-побутовими будівлями
за адресою: АДРЕСА_1, згідно із
варіантом №?3 висновку додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи № 658,659 від 16.09.2013 року, а
саме:

Виділити у користування ОСОБА_5
земельну ділянку, загальною площею 199,28
кв.м, у тому числі: відокремлену
земельну ділянку, площею 39,40 кв.м,
вздовж фасадної межі, на якій
розташована належна йому частина
житлового будинку літ.»А» кв.НОМЕР_3, та
відокремлена земельна ділянка, площею
159,88 кв.м. вздовж задньої та правої
бокової межі, на якій розташована ціла
будівля вбиральні, вартістю 1227
гривень, літ.»В»( у графічному додатку
№4 зазначено жовтим кольором);

Виділити у користування ОСОБА_6
відокремлену земельну
ділянку,загальною площею 253,04 кв.м, на
якій розташована належна йому частина
житлового будинку літ.»А» кВ.НОМЕР_2 та
господарські будівлі - погріб літ.»а-1»
та ціла будівля сараю літ.»Б», вартістю
1504,0 гривень( у графічному додатку №4
зазначено синім кольором);

Виділити у користування ОСОБА_7
земельну ділянку загальною площею 209,28
кв.м., у тому числі: відокремлену
земельну ділянку, площею 30,90, на якій
розташована належна їй частина
житлового будинку літ.»А» кВ.НОМЕР_1, та
відокремлену земельну ділянку, площею
168,38 кв.м., яка розташована у середній
частині домоволодіння ( у графічному
додатку №4 зазначено рожевим кольором).

У загальному користуванні ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити земельну
ділянку, площею 48,0 кв.м., а у загальному
користуванні ОСОБА_5 і ОСОБА_7 - земельну
ділянку, площею 8,40 кв.м. ( у графічному
додатку №4 зазначено білим кольором).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 138 грн.50 коп. компенсації
вартості сараю, а з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_7 - 155 гривень компенсації
вартості вбиральні.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: