Номер провадження 22-ц/775/3970/2014
Головуючий 1 інстанції Мурашова Н.А.
Доповідач Мірута О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

05 травня 2014 року
апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді - Дундар І.О.,

суддів Мірута О.А., Янчук Т.О.

при секретарі Саєнко В.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Харцизького
міського суду Донецької області від 24
березня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
витрат на переобладнання об'єктів
нерухомого майна,-

В С Т А Н
О В И В :

Рішенням Харцизького міського суду
Донецької області від 24 березня 2014 року
у задоволенні позову ОСОБА_1 про
стягнення витрат на переобладнання
об'єктів нерухомого майна - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Зугрес Донецької обл.., на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки
с. Єлизавето-Миколаївка
Амвросіївського р-ну Донецької обл..,
понесені нею витрати на правову
допомогу в сумі 3000,00 грн. (три тисячі
гривень 00 копійок)

Позивач з рішенням суду першої
інстанції не погодився та подав
апеляційну скаргу, в якій просив
рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 24 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги, а саме
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28782
(двадцять вісім тисяч сімсот
вісімдесят дві) гривні 71 копійку
понесених витрат при переобладнанні
приміщень, 600 гривень за проведення
будівельної експертизи та судові
витрати. В обґрунтування апеляційної
скарги апелянт зазначає, що існує спір
з приводу переобладнання приміщення та
звернення до експерта, докази про
витрати на переобладнання,
підтверджено квитанціями, накладними.
ОСОБА_1 також вважає, що стягнуті з
нього витрати на юридичну допомогу в
розмірі 3000 грн. безпідставно завищенні
та не підтверджені доказами.

В судове засідання апеляційного суду
позивач ОСОБА_1 не з»явився,
повідомлений про день і час розгляду
справи належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, причини своєї неявки
суду не повідомив.

Відповідно до ст. 305 ч.2 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Представник відповідачки ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні
апеляційного суду доводи апеляційної
скарги не визнала, просила її
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішенням Харцизького міського суду від
11.02.2010 року, при вирішенні питання про
розподіл між сторонами в натурі
приміщень магазинів на дві частини не
вирішено питання про перелік та
вартість робіт, які слід провести з
переобладнання вищевказаних приміщень
магазинів, а також про розподіл між
сторонами витрат на ці переобладнання.
За вказаних обставин суд прийшов до
висновку, що вартість будь-якого
переобладнання розділених між
сторонами магазинів не підлягає
компенсації за рахунок іншого
співвласника. Також суд враховує, що в
результаті поділу спільного майна між
сторонами кожному з них в натурі була
виділена 1/2 частина певного нерухомого
майна. Вказане майно належить сторонам
на праві спільної часткової власності.

Виходячи з характеру цих робіт по
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» та по магазину
с.Троїцько-Харцизьк, суд вважає, що ці
ремонтні роботи не пов'язані із
відокремленням, обособленням двох
частин приміщень магазинів, а
направлені на поліпшення стану частини
приміщення безпосередньо позивача з
метою використання його за цільовим
призначенням, витрати на які повинен
нести саме власник цього майна. Ці
роботи також не можна визнати такими,
що здійснені на утримання та
збереження саме спільного майна
сторін, і на здійснення яких
потребується згода іншого
співвласника.

Також суд встановив, що витрати на
отримання будь-яких технічних умов на
облаштування інженерних комунікацій,
виготовлення технічного паспорту на
приміщення є виключно витратами
власника, здійсненими на утримання
свого майна. В даному випадку кожний
співвласник самостійно, незалежно від
будь-кого вчиняє ці дії.

Крім того, оскільки позивач в порушення
вимог ст. 10,60 ЦПК України не надав суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що усі
вищезазначені ним ремонтні роботи
дійсно були виконані і він витратив на
це певні кошти, в т.ч. окремо по кожному
магазину, суд вважає, що підстав для
стягнення частини витрат на ремонт,
переобладнання, перепланування
частини приміщення позивача з
відповідачки як власника іншої,
самостійної після поділу в натурі,
частини приміщення за таких обставин
немає.

Вирішуючи питання щодо проведення
ремонтних робіт, пов'язаних
безпосередньо з поділом приміщень
магазинів на дві частині в натурі,
позивач вказав на значно більший обсяг
ремонтних робіт, що був проведений ним,
ніж той, що визначений експертом на
проведення переобладнання приміщень
магазинів при їх поділі на дві частини
у висновку будівельно-технічної
експертизи від 17.06.2009 р. При цьому
необхідність проведення інших робіт
саме з метою відокремлення двох частин
магазинів позивач ніяким чином суду не
обгрунтував.

Суд не прийняв до уваги висновок
експертного будівельно-технічного
дослідження № 25/24/02/14 від 24.02.2014 р., що
наданий позивачем, і яким
передбачається необхідність виконання
робіт з розділення інженерних
комунікації - водопровід, каналізація,
електромережа, опалення або при
неможливості встановлення лічильника
для кожного власника з метою
відокремленого користування своїми
частинами приміщення магазинів,
оскільки

цей висновок не є доказом в розумінні
ст. 57 ЦПК України, так як фактичні
обставини справи встановлюються на
підставі висновків експертів, а не
експертних досліджень.

Крім того, висновок експертного
дослідження від 24.02.2014 р. суперечить
висновку будівельно-технічної
експертизи від 17.06.2009р., який прийнятий
судом за основу при винесенні даного
рішення. При проведенні експертизи від
17.06.2009р. експерт не визначив
необхідність виконання робіт з
переобладнання інженерних
комунікацій, не визначив вартість
робіт з переобладнання. Клопотання про
проведення повторної експертизи
сторони в межах цивільної справи про
поділ спільного майна подружжя не
заявляли.

Вирішуючи питання про компенсацію з
відповідачки на користь позивача
витрат на влаштування цих перегородок,
суд вважає, що позивач не надав суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, скільки і який
матеріал використаний для влаштування
цих перегородок, яка вартість цього
матеріалу, і які саме кошти він
витратив на влаштування перегородок.

Також судом встановлено, що
перегородка між двома частинами
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» була
споруджена позивачем в період до
жовтня 2010р., що підтверджується
відповідями інспекції ДАБК, згідно з
якими на час проведення перевірки
05.10.2010р. така перегородка вже існувала і
була споруджена з дерев'яного каркасу
та листів ДВП. Однак ніяких документів,
що підтверджують придбання
будівельних матеріалів чи оплату
ремонтних робіт за період до жовтня
2010р. позивач суду не надав.

Доводи представника відповідача про
те, що перегородка в магазині «України»
була споруджена із старих будівельних
матеріалів, отриманих позивачем в
результаті демонтажу міжкімнатних
перегородок в своїй частині
приміщення, які в свою чергу
підтверджуються відповідями інспекції
ДАБК, позивач нічим не спростував.
Доводи позивача про те, що така
перегородка була виконана ним із
нового будівельного матеріалу та
значно пізніше - в 2011р., нічим не
підтверджені.

Суд врахував, що позивач заявив вимоги
про стягнення витрат на переобладнання
в загальній сумі 55 475.42грн. (40 596,00грн по
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» та 14 879,42грн по
магазину в с.Троїцько-Харцизьк), в той
час, коли за підрахунком суду додав до
позову товарних чеків лише на суму 18
231,30грн., разом з кошторисом 43 496,30грн.
Витрати в іншій частині ніяким чином не
підтвердив.

Відповідно до ст. 84,88 ЦПК України, з
урахуванням вимог ст. 1 ЗУ «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», суд стягнув
з позивача ОСОБА_1 на користь
відповідачки ОСОБА_2 понесені нею
витрати на правову допомогу в сумі
3000,00грн., оскільки вони підтверджені
належними доказами.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитись з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що рішенням
Харцизького міського суду Донецької
області від 11.02.2010р., залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 23.04.2010 р., між сторонами
проведено поділ спільного сумісного
майна подружжя та визнано за ОСОБА_2
право власності на

-1/2 частину вбудованого в
трьохповерховий житловий будинок
нежитлового приміщення магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_4» загальною площею 307,9кв.м.
за адресою АДРЕСА_1 та виділено їй в
натурі приміщення першого
співвласника - частину приміщення 1
площею 77,45кв.м., приміщення 2 площею 54 кв.
м., приміщення 3 площею 5,3 кв. м.,
приміщення 4 площею 17,2 кв. м., в разом 153,95
кв. м.,

- ? частину будівлі магазину загальною
площею 214,3 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 та
виділено їй в натурі приміщення
другого співвласника - приміщення 1
площею 2,2 кв. м., приміщення 2 площею 45,9
кв. м., частка приміщення 3 площею 34,05 кв.
м., приміщення 6 площею 1,4 кв. м.,
приміщення 7 площею 2,1 кв. м., приміщення
8 площею 6,3 кв. м., приміщення 9 площею 13,5
кв. м., приміщення 10 площею 1,7 кв. м.,
разом 107,15кв.м.

За ОСОБА_1 визнано право власності на
другу - 1/2 частину будівлі магазину за
адресою АДРЕСА_2 та виділено йому в
натурі приміщення першого
співвласника - частка приміщення 2
площею 62.2 кв. м., частка приміщення 3
площею 34,05 кв. м., приміщення 4 площею 5,6
кв. м., приміщення 5 площею 5,3 кв. м.. а
разом 107,15кв.м.(а. с. 4-5).

З висновку судової
будівельно-технічної експертизи №240/23
від 17.06.2009р., проведеної в межах
розгляду вищевказаної цивільної
справи, вбачається, що:

- при розподілі в натурі нежитлового
приміщення магазину за адресою АДРЕСА_2
запропоновано провести наступні
переобладнання: 1) виконати перегородку
в приміщенні 2 в результаті чого площа
приміщення 2 для першого співвласника
буде складати 62,2 кв. м., для другого -
45,9кв.м., 2)виконати перегородку в
приміщенні 3 в результаті чого площа
приміщення 3 для першого співвласника
буде складати 34,05 кв. м., для другого - 34,05
кв. м.

- при розподілі в натурі нежитлового
приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» за
адресою АДРЕСА_1 запропоновано
провести наступні переобладнання: 1)
виконати двірний пройом з головного
фасаду на місці одного з існуючих
віконних пройомів для відокремлення
приміщень, 2) закласти існуючий двірний
пройом з головного фасаду.

Для виконання вказаних переобладнань
за запропонованими варіантами поділу
магазинів обхідні дозволи місцевих
органів влади (а. с. 6-12).

Згідно висновку експертного
будівельно-технічного дослідження №
25/24/02/14 від .02.2014р., наданого позивачем,
встановлено, що для відокремлення і
незалежного користування виділених
приміщень в натурі від інших
співвласників магазинів в
с.Троїцько-Харцизьк та Українськ
необхідно розділити торгівельні
приміщення капітальними
перегородками, облаштувати окремі
входи-виходи ззовні та окремі входи до
виділених підсобних приміщень,
виконати роздільні інженерні
комунікації - водопровід, каналізація,
електромережа, опалення або при
неможливості встановити лічильники
для кожного власника. Вартість
необхідних робіт становить 13 588,25грн.
(а.с. 67-83).

Право власності ОСОБА_1 на належну йому
? частину магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» за
адресою АДРЕСА_1 зареєстровано у
встановленому порядку, що
підтверджується витягом № 27457254 від
28.09.2010р. (а. с. 92)

Право власності ОСОБА_1 на належну йому
? частину магазину за адресою АДРЕСА_2
зареєстровано у встановленому порядку,
що підтверджується витягом № 28718710 від
19.01.2011р. (а.с.96).

Згідно технічного паспорту на ? частину
магазина «ІНФОРМАЦІЯ_4», що належить
ОСОБА_1, вбачається, що приміщення
відокремлено від приміщення іншого
співвласника перегородкою, а також
стіни між кімнатами 1,12,13,14 демонтовані,
за рахунок чого площа приміщення 1
збільшена до 108,35 кв. м. Загальна площа
приміщення ОСОБА_1 становить 155,65кв.м.
Відповідні зміни зареєстровані в БТІ
17.05.2011р. (а. с. 93-95).

Згідно технічного паспорту на ? частину
магазина в с.Троїцько-Харцизьк, що
належить ОСОБА_1, вбачається, що
приміщення відокремлено від
приміщення іншого співвласника
перегородками. Загальна площа
приміщення ОСОБА_1 становить 107,15 кв. м.
Технічний паспорт складений 20.12.2010р. (а.
с. 97-100).

Згідно рішення виконкому Української
міської ради №128 від 29.10.2009р. ОСОБА_1
дозволено розподіл в натурі на
1/2частини нежитлового приміщення
магазину за адресою АДРЕСА_1 згідно
висновку експерта №240/23 від 17.06.2009 р. (а.
с. 108).

Згідно рішення виконкому Української
міської ради №107 від 29.09.2010р. ОСОБА_1
дозволено перепланування ? частини
нежитлового приміщення за адресою
АДРЕСА_1 згідно з розробленим планом
перепланування, погодженим з відділом
архітектури, містобудування та
житлово-комунального господарства
Селидівського виконкому, в т .ч.
влаштування перегородки та демонтаж
перегородок (а. с. 101-102).

Чч.1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що
власник володіє, користується,
розпоряджається майном на власний
розсуд. Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать Закону.

Згідно ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Згідно ст. 360 ЦК України співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданих відповідно до цього кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ч.З ст. 10, ч.І ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
кодексом. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

На підставі викладеного, колегія
суддів апеляційного суду вважає, що
судом першої зроблений правильний
висновок, що кожний співвласник має
право провести переобладнання в
належній йому частині приміщення.
Рішенням Харцизького міського суду від
11.02.2010 року, при вирішенні питання про
розподіл між сторонами в натурі
приміщень магазинів на дві частини не
вирішено питання про перелік та
вартість робіт, які слід провести з
переобладнання вищевказаних приміщень
магазинів, а також про розподіл між
сторонами витрат на ці переобладнання,
тому вартість будь-якого
переобладнання розділених між
сторонами магазинів не підлягає
компенсації за рахунок іншого
співвласника. Доводи апеляційної
скарги, що існує спір з приводу
переобладнання приміщення не
заслуговують на увагу, оскільки,
колегія суддів визнала правильним
висновок суду першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку,
що судом першої інстанції надана
правильна оцінка всім доказам по
справі, прийняте судом рішення про
відмову в задоволенні позову є
законним, оскільки ані під час розгляду
справи, ні в апеляційній скарзі позивач
не надав доказів, які б спростовували
такий висновок суду.

Доводи апеляційної скарги щодо
необґрунтованості стягнення з нього на
користь відповідачки витрат на
юридичну допомогу в розмірі 3000 грн.
також не заслуговують на увагу,
оскільки рішення суду в цій частині
відповідає вимогам ст. 84,88 ЦПК України
та ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах».

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вони не випливають з обставин справи,
ніякими належними та допустимими
доказами не підтверджені,не
ґрунтуються на вимогах закону та не
впливають на правильність висновків
суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення першої інстанції не вбачає, у
зв»язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 24 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: