Машівський районний суд Полтавської
Справа № 540/225/14-ц
Номер провадження 2/540/102/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014. Машівський районний суд
Полтавської області у складі:

головуючого - судді
Кравець С.В.

за участю: секретаря
Кольвашенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Машівка цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и в :

у лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 19.10.2007р. між ним та
відповідачем був укладений кредитний
договір без номера за умовами якого
банк надав позичальнику кредит в
розмірі 1606, 75 грн. зі сплатою 12 % річних
на суму залишку заборгованості. В
порушення умов договору відповідач
належним чином його не виконує, а тому
станом на 14.02.2014 має заборгованість.
Згідно судового наказу Машівського
районного суду від 25.09.2008 з
позичальника стягнута заборгованість
в розмірі 2928, 58 грн. У зв'язку з
наведеним, позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість по
кредитному договору в розмірі 17693, 06
грн. та судові витрати.

Сторони в судове засідання не з'явилися
та направили до суду заяви з проханням
справу слухати без їх участі,
представник позивача просить позов
задоволити, відповідач у задоволенні
позову відмовити, застосувати до вимог
позивача строк позовної давності.
Виходячи з викладеного, суд вирішив за
можливе розглянути справу у
відсутність сторін.

Суд, дослідивши надані докази, прийшов
до наступного висновку.

Судом установлено, що 19.10.2007 між
закритим акціонерним товариством
«ПриватБанк» (правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк») та
ОСОБА_1 укладений кредитний договір без
номера, що складається з заяви
позичальника, Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам (далі Умови-1),
за умовами якого банк надав
позичальнику кредит в розмірі 1606, 8 грн.
терміном до 19.10.2008, з процентною ставкою
1% на місяць на залишок заборгованості
та щомісячною винагородою в розмірі 39,
37 грн. Щомісячний платіж складає 182, 26
грн. та сплачується з 5 по 10 число
кожного місяця (а.с. 6-9, 13-14).

Відповідно до п. 5.1 Умов-1, при порушенні
позичальником своїх зобов'язань він
сплачує пеню в розмірі 0, 5 % від суми
простроченого платежу, але не менше 1
грн. за кожен день прострочення.

Пунктом 5.3 Умов-1 передбачений обов'язок
позичальника, у випадку порушення
зобов'язань більше ніж на 30 днів,
сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від
суми заборгованості.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що станом на 14.02.2014
відповідач має заборгованість по
кредитному договору перед банком в
розмірі 19302, 92 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 1311, 57 грн.,
заборгованість за відсотками - 95, 23 грн.,
заборгованість з комісії - 329, 87 грн.,
заборгованість із пені - 17566, 25 грн., сума
задоволена рішенням суду - 2928, 58 грн., а
тому різниця складає - 16374, 34 грн. Крім
цього, штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (відсоток від суми
заборгованості) - 818, 72 грн. (а.с. 5).

Разом з тим, як видно з матеріалів
справи, 25.09.2008р. за судовим наказом, який
набрав чинності 15.10.2008р., по даному
кредитному договору з відповідачки
стягнуто заборгованість в розмірі 2928, 58
грн. (а.с. 4). Вказана заборгованість
виникла станом на 10.09.2008 та складається
з: заборгованості за кредитом - 1488, 34
грн., заборгованості по процентам - 91, 59
грн., заборгованості з комісії - 354, 33
грн., пені - 994, 32 грн., що вбачається з
дослідженого судом наказного
провадження.

Натомість з матеріалів наказаного
провадження вбачається, що позивачем
до заяви про видачу судового наказу про
стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за
даним кредитним договором, були додані
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам (далі Умови-2) в яких
інакше викладений Розділ 5
«Відповідальність сторін».

Так, п.5.1 Умов-2 передбачено, що при
порушенні позичальником будь-якого
зобов'язання він сплачує пеню в розмірі
0, 15 % від суми простроченого платежу,
але не менше 1 грн. за кожен день
прострочення. В розділі 5 Умов-2 також
відсутній обов'язок позичальника
сплатити штраф та вказівка про
збільшення сторонами строку позовної
давності.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а якщо
у зобов'язанні встановлений термін
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей термін.

Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Даючи оцінку доказам у справі суд
виходить з наступного.

Як убачається з наданого позивачем
розрахунку, заборгованість у
відповідача перед банком складає 1311, 57
грн., натомість з наказаного
провадження вбачається, що розмір цієї
заборгованості складав 1488, 34 грн., що є
значно більшим і за судовим наказом вже
її стягнуто зі ОСОБА_1, з 20.10.2008 ця
заборгованість не збільшувалась, а
тому повторному стягненню не підлягає.

Разом з тим, заборгованість по
процентам по судовому наказу становила
91, 59 грн., по даному позову складає 95, 23
грн. і з 20.10.2008 ця сума є незмінною, а
тому різниця, яка підлягає сплаті за
процентами складає 3, 64 грн. (95,23-91,59).

Крім цього, як видно з розрахунку
заборгованості, станом на момент
видачі судового наказу комісія по
даному договору складала 354, 33 грн.,
після цього 06.10.2008р. була нарахована в
розмірі 39, 37 грн., і у грудні 2008 отримана
в розмірі 63, 83 грн. і з цієї дати по даний
час є незмінною в розмірі 329, 87 грн. За
таких підстав заборгованість з комісії
стягненню не підлягає, оскільки її
розмір вже стягнуто за судовим наказом
у більшому розмірі.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідачки пені в розмірі 17566, 25 грн.,
суд виходить зі змісту Умов-2, які були
надані позивачем до суду ще у 2008 році
при видачі судового наказу, і саме їх
приймає як достовірний доказ, оскільки
вони були першоджерелом та враховуючи,
що розмір пені у них був зазначений в
розмірі 0, 15 % від розміру
заборгованості (п.5.1 Умов-2), а не в
розмірі 0, 5 % як вказано позивачем, а
тому саме його бере за основу для
розрахунку. За таких обставин,
загальний розмірі пені виходячи з 0, 15 %
від суми заборгованості складає 5323, 11
грн., від цієї суми слід відняти 994, 32
грн. стягнутих за судовим наказом, а
тому заборгованість з пені становить
4328, 79 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення
штрафів, що складаються з 500 грн. та
відсотку від суми позову, то вони
задоволенню не підлягають, оскільки не
були передбачені в Умовах-2, які були
першоджерелом при укладенні
кредитного договору між сторонами.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку, що відповідач не виконала
свої зобов'язання щодо погашення
заборгованості за кредитним договором
внаслідок чого станом на 14.02.2014
утворилася заборгованість в розмірі
4332, 43 грн. (3, 64+4328, 79), яка складається з
комісії та пені.

Натомість, даючи оцінку доводам
відповідача про застосування до вимог
позивача строку позовної давності, суд
виходить з наступного.

Так, відповідно до п.5.5 Умов-1, сторони
визначили, що термін позовної давності
по вимогам про стягнення кредиту,
винагороди, пені та штрафів складає 5
років.

Разом з тим, з Умов-2, які були додані до
судового наказу і які суд визнав
достовірним доказом, таких умов
передбачено не було, і з їх змісту
вбачається, що Розділ 5 в них викладений
іншим чином ніж розділ 5 Умов-1. За таких
обставин, суд визнає недостовірними
відомості викладені у Розділі 5 Умов-1, і
бере за основу при постановленні
рішення Умови-2 у Розділі 5 якого
відсутні посилання про збільшення
строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Так, з розрахунку наданого позивачем
вбачається, що останній платіж за даним
договором здійснено 25.11.2009р., тобто коли
було сплачено пеню в розмірі 999, 71 грн.,
інші платежі позивачем у розрахунку не
відображені.

За таких обставин, враховуючи те, що
позивач звернувся до суду з даних
позовом зі спливом більше трьох років з
часу останнього платежу, а тому до його
вимог слід застосувати строк позовної
давності, про що було заявлено
відповідачем, і у задоволенні позову з
цих підстав відмовити.

Вказаний висновок ґрунтується на
правових позиціях викладених у
Постанові Верховного Суду України від
19.03.2014 у справі № 6-20цс14.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
оскільки позивачу у задоволенні позову
відмовлено, а тому судовий збір на його
користь стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст.
257, 258, 267, 526, 530,1049 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Машівський районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги, а
особою, яка не була присутньою під час
проголошення рішення в той же строк з
дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
у випадку його оскарження, після
ухвалення рішення судом апеляційної
інстанції.

Суддя: