АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/389/14
інстанції: Божко В.В.
Доповідач : Пшенічна Л.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Гуцал Л.В., Івах А.П.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Київського районного суду м.
Харкова від 06 листопада 2013 року

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
третя особа - Приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про визнання договору
позики частково недійсним, -

в с т а н о в
и л а :

У вересні 2012 року ОСОБА_5
звернувся до суду з позовом, в якому
просив стягнути з ОСОБА_3 на його
користь борг в сумі еквівалентній 26 914
доларам США за курсом НБУ на день
ухвалення рішення у справі, неустойку
за неналежне і несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором позики від
15.05.2009 року в сумі 362 250 грн. та стягнути
судові витрати в сумі 3 219 грн.

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 подала до суду
зустрічну позовну заяву про визнання
договору позики від 15.05.2009 року
частково недійсним.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 06 листопада 2013 року позов
ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
заборгованість за договором позики від
15.05.2009 року в розмірі 342 873 грн. 60 коп.,
сплачений судовий збір в розмірі 3 219
грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилається на те, що
судом порушено норми матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позов ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що судом помилково
зазначено про те, що ОСОБА_3 та її
представник визнали позов в частині
неповернутої частини позики в сумі 20 350
доларів США, оскільки ОСОБА_5 таких
вимог не заявляв.

Cудова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які з'явилися у
судове засідання, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлено, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги
за первісним позовом та відмовляючи у
задоволені зустрічного позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 порушила строки повернення
грошей за договором позики та не надала
доказів недійсності договору

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони повністю відповідають
обставинам справи, яким суд дав вірну
оцінку.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд першої інстанції безпідставно
зазначив, що ОСОБА_3 частково визнала
позов спростовується її поясненнями в
судовому засіданні апеляційного суду,
де вона пояснила в якій частині вона
визнає позов.

Щодо заперечення про нарахування
неустойки у твердій грошовій суми, то
згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Судом першої інстанції штраф стягнуто
у твердій грошовій сумі і судова
колегія з урахуванням практики Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, а саме ухвали від 20 листопада 2013
року, в якій зазначено, що сторони є
вільними в укладені договору,
передбачили умови в частині визначення
стягнення за прострочення виконання
зобов'язання (стягнення штрафу (пені ) в
твердій грошовій сум, що хоча і не
передбачено ст.. 549 ЦК України, але не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Вказана
ухвала постановлено у справі позивачем
у якій є також ОСОБА_5 за схожим
предметом спору.

Що стосується доводу апеляційної
скарги, що ОСОБА_3 не могла належним
чином виконати умови договору і
своєчасно повернути борг у зв'язку з
тим, що ОСОБА_5 знаходився у слідчому
ізоляторі, то він судовою колегією не
приймається, оскільки за бажання
ОСОБА_3 погасити борг, вона як один із
способів погашення боргу, могла
відкрити рахунок в нотаріальній
контори і внести на нього суму боргу
або погасити його іншим способом.

Посилаючись в апеляційній карзі на те,
що матеріали справи не містять курс
долару НБУ на час ухвалення судового
рішення не є підставою для скасування
рішення, оскільки ці данні є відкритими
і загальнодоступними. Будь-яких
заперечень щодо застосування судом не
вірного курсу іноземної валюти ОСОБА_3
суду не надала.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
посилається на те, що суд не прийняв до
уваги положення ч. 1 ст.524 ЦК України,
стосовно того, що зобов'язання має бути
виражено у національній валюті, а
договір позики укладений в іноземній
валюті.

Частина 2 вказаної норми права
передбачає, що сторони можуть
визначити грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті, таким
чином укладення договору позики і
іноземній валюті не суперечить нормам
цивільного законодавства, про зазначив
суд першої інстанції .

Довід апеляційної скарги щодо того, що
суд першої інстанції безпідставно не
застосував ст.. 228 ЦК України, яка
зазначає, що правочин який порушує
публічний порядок є нікчемним, то суд
першої інстанції вірно зазначив в
судовому рішенні, що ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом про визнання частково
недійсним договору позики, укладеного
внаслідок обману зі сторони ОСОБА_5,
який не довела, а що стосується
обставин укладення договору, який
суперечить інтересам суспільства та
держави, то позовна заява ОСОБА_3 не
містить посилань на вказані обставини
та доказів на її підтвердження, і з
наведеним погоджується судова колегія.

Якщо є інші обставини для визнання
договору позику недійсним чи обставини
вважати його нікчемним, то ОСОБА_3 не
позбавлена можливості звернутися до
суду з таким позовом.

Відносно доводу про зменшення розміру
неустойки, то суд першої інстанції
дослідивши усі обставини справи,
дійшов мотивованого та обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
його зменшення.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів поданих сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку, що позивач за первісним
позовом частково довів свій позов, а
позов ОСОБА_3 та часткові заперечення
проти первісного позову є недоведеним.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України судова колегія
судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 06 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальний
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії