Провадження № 2-зз/161/1/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
21 січня 2014 року Луцький
міськрайонний суду Волинської області
в складі: головуючої судді
з участю: позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лекос» про
скасування заходів забезпечення
позову по справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
борговою розпискою, -
У провадженні Луцького міськрайонного
суду знаходилася справа за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
борговою розпискою від 18.12.2012 року.
Одночасно із позовною заявою позивач
звернулася в порядку ст. 151 ЦПК України
із заявою про забезпечення позову
шляхом накладення арешту 25% майна ТОВ
«Лекос», що належить ОСОБА_2 та на 50%
майна ТОВ «Магік», що належить ОСОБА_2,
де б воно не знаходилося та в чому б
воно не виражалося; зобов'язати
реєстраційну службу накласти арешт на
25% корпоративних прав в ТОВ «Лекос» та
на 50% корпоративних прав в ТОВ «Магік»,
що належать ОСОБА_2; зобов'язати
компетентні органи в межах їх
повноважень, заборонити відчуження
майна належного ОСОБА_2; заборонити
співвласникам ТОВ «Лекос» та ТОВ
«Магік» вчиняти будь-які дії пов'язані
із внесенням змін до статутів даних
товариств, до вирішення справи по суті.
Згідно ухвали суду від 02 жовтня 2013 року
в порядку забезпечення позову було
накладено арешт та заборонено
відчужувати 25% майна ТОВ «Лекос» (код
що проживає за адресою: АДРЕСА_1, та на 50%
Київ, Дніпровський район, Дарницький
бульвар, буд. 5), що належать ОСОБА_2, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1, до
вирішення справи по суті; зобов'язано
реєстраційну службу накласти арешт на
25% корпоративних прав в ТОВ «Лекос» (код
корпоративних прав в ТОВ «Магік» (код
Дарницький бульвар, буд. 5), що належать
ОСОБА_2, що проживає за адресою: АДРЕСА_1;
в задоволенні інших вимог заяви про
забезпечення позову відмовлено.
22 жовтня 2013 року було винесено рішення,
яким позов задоволено та вирішено
стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 6 000
000,00 грн. відсотків за користування
позикою та 3 555,70 грн. судового збору.
13 січня 2014 року представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лекос» звернувся до
суду із заявою про скасування заходів
забезпечення позову, мотивуючи тим, що
ухвала від 02.10.2013 року зачіпає майнові
права та перешкоджає господарській
діяльності, посилаючись на п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову». Згідно даних
роз'яснень слід враховувати, що вжиті
заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. Обмеження можливості
господарюючого суб'єкта користуватися
та розпоряджатися власним майном
призводить іноді до незворотних
наслідків. Відповідно до п. 5
вищенаведеної Постанови суд не повинен
вживати заходів забезпечення позову,
які пов'язані із втручанням у внутрішню
діяльність господарських товариств.

Крім того вказує, що відповідач ОСОБА_2
згідно з положенням статуту ТОВ
«Лекос» та ст. 12 Закону України «Про
господарські товариства» не є
власником чи співвласником майна.
Власником всього майна є ТОВ «Лекос», а
ОСОБА_2. має лише корпоративні права в
товаристві. Таким чином, забезпечення
позову вжиті ухвалою суду від 02.10.2013
року призвело до заборони відчуження
будь-якого майна, яке належить ТОВ
«Лекос».

В судове засідання представник ТОВ
«Лекос» не з'явився.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
подала заперечення та просила
відмовити в задоволенні заяви про
скасування заходів забезпечення
позову. В запереченні позивач вказує,
що з наявних у суду матеріалів ОСОБА_2
має корпоративні та майнові права в ТОВ
«Лекос» - 25% від статутного фонду даного
підприємства, та ТОВ «Магік» - 50% від
статутного фонду підприємства. ОСОБА_2
є власником 25 % нежилих приміщень
(відповідно до довідки Головного
управління комунальної власності м.
Києва від 21.12.2012 року та довідкою БТІ м.
Києва про державну реєстрацію прав), що
перебувають на балансі ТОВ «Лекос»,
оскільки дані приміщення будувалися за
грошові кошти, внесені ОСОБА_2 в якості
внеску до статутного фонду ТОВ «Лекос».

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
не заперечив проти арешту його майна і
корпоративних прав, оскільки він має
намір повернути борг ОСОБА_1 Іншої
можливості та майна у нього немає.
Зазначив, що протягом декількох років
від діяльності ТОВ «Лекос» жодних
дивідендів він не отримує.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає
справу.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що заява
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лекос» щодо
скасування заходів забезпечення
позову, не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

З долучених до матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2 має корпоративні
та майнові права у ТОВ «Лекос» (), а саме: 25% від статутного
фонду даного підприємства, та у ТОВ
«Магік» (), а саме: 50% від
статутного фонду підприємства.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3., 2.1. ст. 9 статуту
ТОВ «Лекос» товариство є власником
майна та грошових коштів, що передані
йому учасниками, одержаних доходів, а
також іншого майна, набутого на
підставах, не заборонених чинним
законодавством України. Джерелом
формування майна товариства є грошові
та майнові вклади учасників.

Відповідно ОСОБА_2 є власником 25%
нежилих приміщень (відповідно до
довідки Головного управління
комунальної власності м. Києва від
21.12.2012 року та довідкою БТІ м. Києва про
державну реєстрацію прав), що
перебувають на балансі ТОВ «Лекос»,
оскільки дані приміщення будувались за
грошові кошти, внесені ОСОБА_2 в якості
внеску до статутного фонду ТОВ «Лекос».

З поданих документів вбачається, що
частка у статутному капіталі ТОВ
«Лекос» виражена у грошовій формі, та
складає 5 425 000,00 грн., що менше
боргових зобов'язань ОСОБА_2 Оскільки
на момент подання позовної заяви,
будь-якого іншого майна ОСОБА_2 не мав,
що підтверджується довідкою
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
головного управління юстиції в м.
Києві, в якій зазначено про відсутність
будь-якого належного ОСОБА_2 майна.

Крім того, суд не вбачає втручання у
внутрішню діяльність даного
товариства, у зв'язку з тим, що право
власності вже є зареєстровано.
Свідоцтво про право власності на
торгівельний комплекс зареєстровано у
2012 році. Редакція Статуту 2009 року. Зміни
до статуту із збільшенням статутного
фонду від 2011 року. Таким чином, все
майно, що знаходиться на балансі
підприємства є власністю підприємства.
А власниками підприємства є його
учасники, тобто вони також є і
власниками усього майна ТОВ.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 10 постанови № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», заходи
забезпечення позову мають тимчасовий
характер і діють до виконання рішення
суду, яким закінчується розгляд справи
по суті. Зважаючи на це, суд при
задоволенні позову не вправі
скасовувати вжиті заходи до виконання
рішення або зміни способу його
виконання, за винятком випадків, коли
потреба в забезпеченні позову з тих чи
інших причин відпала або змінились
обставини, що зумовили його
застосування.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України № 16
від 26.12.2011 року (із змінами, внесеними
згідно з Постановою Вищого
Господарського Суду України № 2 від
16.01.2013 року) «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову», враховуючи, що забезпечення
позову застосовується як гарантія
задоволення законних вимог позивача,
суд не повинен скасовувати вжиті
заходи до виконання рішення або зміни
способу його виконання.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
скасування заходів забезпечення
позову, оскільки такі заходи були вжиті
судом в межах заявлених позивачами
позовних вимог та до виконання рішення
суду потреба в забезпеченні позову не
відпадає, оскільки не змінились
будь-які обставини, що зумовили його
застосування.

На підставі наведеного, керуючись ст.
154 ЦПК України, постановою Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», постановою
Пленуму Вищого Господарського Суду
України № 16 від 26.12.2011 року (із змінами,
внесеними згідно з Постановою Вищого
Господарського Суду України № 2 від
16.01.2013 року) «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову», суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лекос» про
скасування заходів забезпечення
позову, вжитих згідно ухвали Луцького
міськрайонного суду від 02.10.2013 року, в
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою
розпискою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук