АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2901/14 Справа № 179/1224/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Живоглядов А. М. Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Лисичної Н.М., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_2 у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права на проживання, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з позовом у своїх інтересах та інтересах сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Посилалась на те, що рішенням Магдалинівського райсуду від 26.06.2012р. домоволодіння АДРЕСА_1 поділено між відповідачами, як колишнім подружжям, з виділенням ОСОБА_5 квартири №1, а ОСОБА_4 - квартири №2. Оскільки з 26.01.2004р. місце її проживання зареєстроване у вказаному домоволодінні, а разом з нею проживає і малолітній син, просила визнати за ними право проживання у квартирі №2 вказаного будинку, усунути перешкоди у користуванні жилими приміщенням та вселити їх у кімнату площею 20,02 кв.м.

Рішенням Магдалинівського райсуду Дніпропетровської області від 12.12.2013р. у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Рішенням Магдалинівського райсуду Дніпропетровської області від 26.06.2012р. встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували з 9.04.1982р. по 28.02.2009р.у зареєстрованому шлюбі, у період якого побудували жилий будинок АДРЕСА_1. Рішенням суду вказане домоволодіння поділено наступним чином. ОСОБА_5 виділено квартиру №1, яка складається з житлової кімнати 1-4 та 1-5, кухні, тамбуру, ванної та коридору, а ОСОБА_4 - квартиру №2, яка складається з житлової кімнати, коридору та приміщення 1-8, яке необхідно переобладнати під кухню. Крім цього, для розподілу житлового будинку за рахунок обох сторін слід здійснити і інші переустаткування: об'єднати приміщення 1-4 та 1-5 шляхом облаштування арочного прорізу, віконний отвір обладнати у дверний приміщення 1-9 з влаштуванням подвійних дверей, закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-8 і 1-2, 1-7 і 1-5, встановити перегородку між приміщеннями 1-9 і 1-8. Третьою особою до участі у вказаній справі залучалась ОСОБА_2 (а.с.49-52). Рішення суду набрало законної сили 18.10.2012р. (а.с.53,54).

За копією домової книги ОСОБА_2 зареєстрована у домоволодінні АДРЕСА_1 з 26.01.2004р. (а.с.31,32). Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.30). ОСОБА_2 проживає разом з сином у домоволодінні АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що зазначене вище рішення Магдалинівського райсуду Дніпропетровської області від 26.06.2012р. сторонами - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не виконано, а передбачені ним переобладнання жилого будинку АДРЕСА_1 на дві окремі квартири - фактично не здійснені.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання за нею з малолітнім сином право на проживання у квартирі №2 будинку АДРЕСА_1, про усунення перешкод у користуванні жилими приміщенням та вселення їх у кімнату площею 20,02 кв.м.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення безпідставні. Судом встановлено та не заперечується ОСОБА_2 в апеляційній скарзі те, що жилий будинок АДРЕСА_1 фактично на дві окремі квартири не поділено. У зв'язку з цим квартира №2, право на проживання у якій ОСОБА_2 просила визнати, як об'єкт взагалі відсутня. При цьому самою ж ОСОБА_2 в апеляційній скарзі визнається, що реєстрація у квартирі №2 можлива лише після того, як така квартира з'явиться після фактичного поділу будинку. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що її вимога про вселення її у виділену ОСОБА_4 житлову кімнату 1-7 не пов'язується з поділом будинку суперечить її ж позову, виникнення якого вона обґрунтувала саме вказаним поділом. Між тим, передбачені рішенням суду від 26.06.2012р. переобладнання стосуються і кімнати 1-7, оскільки постановлено закласти дверні прорізи між її приміщеннями 1-7 та приміщенням кімнати 1-5, виділеної ОСОБА_5 Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 405 ЦК України конкретне житлове приміщення, яке мають право займати члени сім'ї власника житла, визначається саме його власником. Тобто, яке саме жиле приміщення ОСОБА_2 має займати залежить від ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як власників житлового будинку. На даний час ОСОБА_2 з сином проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 і доказів, які б свідчили про порушення їх прав користування жилим приміщенням, не містять ні матеріали справи, ні апеляційна скарга. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на можливі порушення їх прав у майбутньому не можуть бути прийняті до уваги, оскільки носять характер припущень. Доводи ОСОБА_2 про те, що перешкоди чиняться їй ОСОБА_4 надумані та безпідставні. Як встановлено рішенням Магдалинівського райсуду від 2.07.2013р. та рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2013р. саме ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перешкоджали ОСОБА_4 вселитись у будинок АДРЕСА_1, у зв'язку до будинку вона вселена у судовому порядку (а.с.56-59).

Таким чином рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, його висновки не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому скасуванню воно не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :