Справа № 191/5549/13-ц
Провадження № 2-о/191/13/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Порошиної О.О.

при
секретарі - Бутенко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Синельникове
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: Управління
Пенсійного фонду України в
м.Синельниковому та Синельниківському
районі Дніпропетровської області, про
встановлення факту перебування
фізичної особи на утриманні,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду з заявою про
встановлення факту перебування
фізичної особи на утриманні,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10
липня 1971 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2,
який зареєстрований Синельниківським
районним бюро РАГСу Дніпропетровської
області.

Заявниця вказала, що з моменту
укладення шлюбу з ОСОБА_2 родина
проживала в місті Синельникове, разом з
чоловіком вони вели спільне
господарство, виховували дітей.
Заявниця працювала на колективному
підприємстві «Синельниківський
фарфоровий завод» та отримувала дуже
маленьку заробітну плату. Чоловік
заявниці ОСОБА_2 працював на
відокремленому структурному
підрозділі «Локомотивне депо
Нижньодніпровськ-Вузол» за період з 1995
по 2000 рік його заробітна плата склала 21
793 грн. 12 коп., яку він повністю віддавав
дружині-заявниці ОСОБА_1, яка витрачала
її на оплату комунальних послуг,
придбання одягу, продуктів харчування
та інші потреби для себе та членів
сім»ї, оскільки її заробітна плата була
значно меншою ніж у чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року чоловік заявниці
ОСОБА_2 помер. Після його смерті
заявниця залишилася сама та заміж
більше не виходила.

На теперішній час, вказала заявниця,
крім пенсії, інших доходів вона не має,
її прожитковий мінімум значно
зменшився.

Відповідно до вимог ст.37 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», право на
пенсію в разі втрати годувальника
мають непрацездатні члени сім»ї
померлого годувальника, які були на
його утриманні. Батько і чоловік
(дружина) померлого, які не були на
утриманні годувальника також мають
право на пенсію, якщо згодом втратили
джерело засобів до існування.

Згідно зі ст.38 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» члени сім»ї померлого
вважаються такими, що були на його
утриманні, якщо вони були на його
повному утриманні або одержували від
нього допомогу, яка була для них
постійним і основними джерелом засобів
існування. Члени сім»ї, для яких його
допомога була постійним і основним
джерелом засобів до існування, але які
і самі одержували яку-небудь пенсію,
мають право перейти на нову пенсію.

Заявниця вказала, що вона зверталася до
Пенсійного фонду України у
м.Синельникове та Синельниківського
району Дніпропетровської області з
приводу оформлення пенсії за віком
померлого годувальника. Однак в
призначенні пенсії на зазначених
умовах заявниці було відмовлено.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму
Верховного Суду від 31.05.1995 року №5 (зі
змінами) встановлення факту
перебування особи на утримання
померлого має значення для одержання
спадщини, призначення пенсії або
відшкодування шкоди якщо допомога, яка
надавалася, була для заявника
постійним і основним джерелом засобів
до існування. Одержання заробітку,
пенсії, стипендії інших доходів не є
підставою для відмови у встановленні
факту перебування на утриманні, коли
суд встановить, що основним і постійним
джерелом засобів до існування була для
заявника допомога з боку особи яка
надавала йому утримання.

Факт перебування заявниці на утриманні
чоловіка підтверджується доданими нею
до заяви документами про розмір
заробітної плати її та чоловіка.
Просить встановити факт перебування її
на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 з 1971
року і по день його смерті а саме по
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В судовому засіданні заявниця
підтримала свої вимоги та просить їх
задовольнити, дала суду пояснення
аналогічно обставинам викладеним вище,
доповнила, що чоловік також надавав їй
кошти на її лікування, яких навіть
іноді не вистачало. Вони разом за
спільні кошти будували будинок. До УПФУ
в м.Синельниковому та
Синельниківському районі з питанням
щодо перерахунку пенсії, вона
зверталася усно, а з письмовою заявою
вона зверталася до Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області листом від
якого отримала роз»яснення щодо
процедури отримання пенсії у разі
втрати годувальника та про право
оскаржити рішення пенсійного фонду у
судовому порядку. Пояснила, що за час
життя чоловіка не мала групу
інвалідності, завжди працювала на
заводі, має трудовий стаж майже 25 років.
Чоловік постійно надавав їй
матеріальну допомогу, оскільки
заробляв значно більше. Для
підтвердження факту перебування на
утриманні у чоловіка, за його життя,
заявниця нікуди не зверталася.

Представник заінтересованої особи в
судовому засіданні Подоляк Т.Ю.
вирішення вимог заявниці ОСОБА_1
ставить на розсуд суду, але якщо
заявниця підтвердить факт перебування
на утриманні свого чоловіка, вона не
буде заперечувати проти призначення
пенсії. Подоляк Т.Ю. підтримала
пояснення до заяви ОСОБА_1 надані суду
через канцелярію суду 06.01.2014 року з
яких вбачається, що право на
призначення пенсії по втраті
годувальника мають непрацездатні
члени сім»ї померлого годувальника,
які були на його утриманні, за
наявності в годувальника на день
смерті страхового стажу, який був би
йому необхідний для призначення пенсії
по інвалідності. При цьому, дітям
пенсія у зв»язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника. Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування», передбачено, що за
документ, що засвідчує факт
перебування на утриманні померлого
годувальника непрацездатних членів
сім»ї, приймаються довідки
уповноважених органів з місця
проживання (реєстрації) у тому числі
органів місцевого самоврядування про
спільне проживання з годувальником на
момент його смерті. Уразі неможливості
надати такі документи факт перебування
на утриманні померлого годувальника,
одержання від померлого годувальника
допомоги, яка була постійним і основним
джерелом засобів до існування, а також
втрати джерела засобів до існування
встановлюються в судовому порядку.
Таким чином, якщо на час смерті
годувальника дружина не була визнана
інвалідом або не досягла пенсійного
віку для призначення пенсії в разі
втрати годувальника необхідно надати
документи, що підтверджують факт
втрати нею джерела засобів до
існування який встановлюється у
судовому порядку.

Свідок ОСОБА_5в судовому засіданні
пояснила, що заявниця - її сусідка.
Пояснила, що чоловік заявниці
отримував гарну заробітну плату, про це
їй відомо зі слів померлого ОСОБА_2. Про
те, що чоловік заявниці віддавав
дружині ОСОБА_1 заробітну плату, свідок
бачила на власні очі, оскільки
спілкувалася з подружжям. Заявниця, за
життя чоловіка, завжди працювала. Її
заробітна плата була близько 150-190 грн.,
потім підвищувалася. Подружжя ОСОБА_1
будували будинок, їх спільні кошти йшли
на це будівництво. ОСОБА_1 дуже хворіла
і її чоловік лікував її за свої кошти.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив, що заявниця - його троюрідна
сестра. Свідок пояснив, що ОСОБА_1 за
життя ОСОБА_2, перебувала на його
утриманні, так як у неї була маленька
заробітна плата, а у ОСОБА_2 значно
більша. Заробітну плату ОСОБА_2
віддавав дружині ОСОБА_1, і вона
розпоряджалася нею на власний розсуд
Свідок пояснив, що бачив це декілька
разів на власні очі. Сестра при житті
чоловіка працювала. ОСОБА_1 деякий час
сильно хворіла. Її чоловік їй допомагав
лікуватися. Їх спільні кошти йшли на
будівництво будинку, який подружжя
ОСОБА_1 будувало разом, а також на
ремонти.

Вислухавши пояснення заявника,
представника заінтересованої особи,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, суд встановив
наступне.

У відповідності до ч.1 п.2 ст.256 ЦПК
України в судовому порядку можуть бути
встановлені факти перебування
фізичної особи на утриманні.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму
Верховного Суду від 31.05.1995 року № 5,
встановлення факту перебування особи
на утриманні померлого має значення
для одержання спадщини, призначення
пенсії або відшкодування шкоди якщо
допомога, яка надавалася, була для
заявника постійним і основним джерелом
засобів до існування. Одержання
заробітку, пенсії, стипендії інших
доходів не є підставою для відмови у
встановленні факту перебування на
утриманні, коли суд встановить, що
основним і постійним джерелом засобів
до існування була для заявника
допомога з боку особи яка надавала йому
утримання.

Матеріалами справи
підтверджується, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 10 липня 1971 року
зареєстрував шлюб з заявницею ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про одруження
Серії НОМЕР_1) (а.с.8).

Факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
року підтверджується копією свідоцтва
про смерть Серія НОМЕР_2, що міститься в
матеріалах справи на а.с.7.

Згідно копії довідки від 15
листопада 2013 року, виданої головою
квартального комітету №13
Синельниківської міської ради, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою:
АДРЕСА_1 та мала чоловіка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4
року, проживала разом з ним до дня його
смерті та вела з ним спільне
господарство, поховала за власні кошти.
(а.с.9).

В матеріалах справи на а.с.11
міститься довідка про заробітну плату
для обчислення пенсії ОСОБА_2, видана
30.10.2013 року за № 497 бухгалтерією
відокремленого структурного
підрозділу Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» з якої
вбачається, що за період з липня 1995 року
по червень 2000 року сума заробітної
плати, яка враховувалася при
обчисленні пенсії ОСОБА_2 складає 21 793
грн. 12 коп. (двадцять одна тис. сімсот
дев»яносто три грн., 12 коп.).

В матеріалах справи на а.с.10
міститься довідка про заробітну плату
для обчислення пенсії ОСОБА_1, видана
06.11.2013 року за вих. № 88 Колективним
підприємством «Синельниківський
фарфоровий завод», з якої вбачається,
що за період з січня 1987 року по грудень
1993 року заробітна плата ОСОБА_1, яка
враховується при обчисленні пенсії
склала 25 72503 грн..

Листом Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області від 29.10.2013
року за вих..№ К-2378-13 ОСОБА_1
запропоновано для подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій у разі втрати
годувальника, відповідно до Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування», надати
відповідні документи, а саме: ІПН
чоловіка та довідку про його заробітну
плату, які були відсутні у заявниці
ОСОБА_1 під час її особистого прийому в
УПФУ в місті Синельниковому та
Синельниківському районі та
роз»яснено її право, відповідно до
вимог ст.15 ЗУ «Про звернення громадян»
у разі незгоди, оскаржити в органах
вищого рівня або в судовому порядку
рішення Пенсійного фонду. (а.с.17-18)

На підставі п.2 ч.1 ст.256 ЦПК може
бути встановлено факт перебування
фізичної особи на утриманні померлого,
що має значення для одержання
свідоцтва про право на спадщину,
призначення пенсії чи відшкодування
шкоди за умови, що утримання було
повним або допомога, яка надавалась
утриманцю, була постійним і основним
джерелом засобів до існування навіть
коли утриманець (заявник) мав
заробіток, одержував пенсію, стипендію
тощо.

Повне утримання, згідно
матеріалів судової практики, означає
відсутність у члена сім»ї інших джерел
доходів окрім допомоги померлого. Якщо
крім допомоги, що надавалася померлим,
особа мала інші джерела доходу, то слід
встановити чи була допомога
годувальника постійним і основним
джерелом засобів до існування.

З огляду на вищевикладене, до
заяви про встановлення факту
перебування фізичної особи на
утриманні мають бути надані докази, що
підтверджують факт перебування
заявника на утриманні особи, яка
померла (документи, акти, листи
ділового й особистого характеру);
докази, які встановлюють, що надані
заявнику матеріальні засоби є основним
і постійним джерелом його існування
(корінці поштових переказів, квитанцій
та інші документи, що свідчать про
одержання заявником грошей або іншої
допомоги від годувальника); довідка із
ЖЕКу або сільської ради про те, що
заявник звертався до них за одержанням
документа про перебування на утриманні
померлого, однак йому в цьому було
відмовлено через відсутність
відомостей про утримання або на тій
підставі, що заявник не був на
утриманні; документи, що свідчать про
те, що заявник був неповнолітньою або
непрацездатною особою та перебував на
утриманні спадкодавця не менше п»яти
років та одержував від нього
матеріальну допомогу, що була єдиним
джерелом засобів до існування.

Згідно тлумачення ч.ч.1.2 ст.36
Закону України від 09 липня 2003 року «Про
загальнообов»язкове пенсійне
страхування», пенсія у зв»язку із
втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім»ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності у годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а у разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у ч.2
ст.32 даного Закону-незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому,
відповідно до вимог ст.36 Закону України
«Про загальнообов»язкове державне
пенсійне страхування»,
непрацездатними вважаються: чоловік
(дружина), батько, мати, якщо вони є
інвалідами або досягли пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи»; діти (у тому числі які
народилися до спливу 10 місяців з дня
смерті годувальника), які не досягли 18
років або старші цього віку, якщо вони
стали інвалідами до досягнення 18 років;
батьки і чоловік (дружина) померлого,
які не були на його утриманні, мають
право на пенсію у зв»язку з втратою
годувальника, якщо втратили джерело
засобів існування. З наведених норм
вбачається, що право на отримання
пенсії у зв»язку із втратою
годувальника мають особи, які на день
його смерті були непрацездатними.

Таким чином, заявниця ОСОБА_1 не
надала суду підтверджуючих документів,
які б довели той факт, що вона дійсно
перебувала на утриманні померлого
годувальника та матеріальна допомога,
яку вона отримувала від померлого
годувальника, була постійним і
основним джерелом засобів до
існування. Заявницею не надано доказів
того, що вона дійсно втратила джерело
до існування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4
року годувальника-чоловіка ОСОБА_2.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами по справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 ЦПК
України.

В судовому засіданні заявником
ОСОБА_1 не надано документів, які б
підтверджували той факт, що остання
була непрацездатною чи за станом
здоров»я , чи то за віком та матеріальна
допомога, яку одержувала від чоловіка,
була для неї єдиним та основним
джерелом існування. Документів які б
підтвердили той факт, що заявник
зверталася до певних органів місцевого
самоврядування для одержання
документа про перебування на утриманні
померлого, або відмову у видачі даної
довідки з будь-яких підстав, заявниця
ОСОБА_1, суду не надала.

Отже, встановивши дійсні обставини
справи, мету встановлення факту, що має
юридичне значення, суд приходить до
обгрунтованого висновку, що вимоги
заявника ОСОБА_1 не доведені, не
обґрунтовані, а тому підстав для їх
задоволення немає.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 10,11,212-215, 234,256 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заявлених вимог
ОСОБА_1, заінтересована особа:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Синельниковому та Синельниківському
районі Дніпропетровської області, про
встановлення факту перебування
фізичної особи на утриманні-відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення
- протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. О. Порошина