АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ч/791/684/2014
Доповідач Кутурланова
2014 року березня місяця 11 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
Суддів
При секретарі Гончар
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, діючого
на підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_4 на рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 19
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4, правонаступника ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - третя
Херсонська державна нотаріальна
контора, виконавчий комітет
Комсомольської районної в м.Херсоні
ради, про розірвання договору
довічного утримання, визнання права
власності, усунення від спадкування,
вселення, встановлення порядку
користування домоволодінням, визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
стягнення матеріальної та моральної
В липні 2011 року ОСОБА_5 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_6 про
розірвання договору довічного
утримання, зазначаючи, що 31.10.1995 року
вона уклала зі своєю дочкою ОСОБА_6
договір довічного утримання, згідно
умов якого вона передала у власність
відповідачки 67/100 частин житлового
будинку з господарськими та побутовими
будівлями і спорудами АДРЕСА_1, а
остання, в свою чергу, зобов'язалася
довічно її утримувати, забезпечувати
доглядом та необхідною допомогою.
Оскільки в порушення умов договору
відповідачка не виконувала взятих на
себе зобов'язань, а в жовтні 2010 року
виїхала з місця проживання, позивачка
просила суд розірвати договір
довічного утримання та визнати за нею
право власності на 67/100 частин
зазначеного житлового будинку.
Ухвалою Комсомольського районного
суду м.Херсона від 06 вересня 2013 року у
зв»язку із смертю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1
року до участі у справі залучено
ОСОБА_4, як правонаступника ОСОБА_5 (т.1
В ході розгляду справи ОСОБА_3, діючий
на підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_4, доповнив позов вимогами до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи третя
Херсонська державна нотаріальна
контора, виконавчий комітет
Комсомольської районної в м.Херсоні
ради про усунення від права на
спадкування, визнання договору
купівлі-продажу недійсним, вселення,
встановлення порядку користування
домоволодінням, стягнення
матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_5, після смерті якої
відкрилася спадщина на 67/100 частин
житлового будинку з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами
АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_5 через похилий
вік та стан здоров»я перебувала у
безпорадному стані та потребувала
постійного догляду, ОСОБА_4, будучи
онукою померлої, опікувалася нею, за
власні кошти здійснила її поховання, в
той час як відповідачка ОСОБА_6 свідомо
ухилялася від надання допомоги
померлій, що відповідно до ст.1224 ЦК
України є підставою для усунення її від
права на спадкування.
Зважаючи на те, що 29.03.2013 року ОСОБА_6 за
договором купівлі-продажу здійснила
відчуження спірного будинку на користь
ОСОБА_7, яка на теперішній час чинить
позивачці перешкоди у користуванні
нерухомим майном, позивачка просила
суд також визнати недійсним договір
купівлі-продажу зазначеного
домоволодіння, вселити її у спірний
житловий будинок, встановити порядок
користування житловим будинком,
закріпивши за нею право користування
67/100 домоволодіння, стягнути з ОСОБА_6 на
її користь матеріальну шкоду у розмірі
2000 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000
грн., а також судові витрати.
Рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсона від 19 листопада 2013 року
позов ОСОБА_4, правонаступника ОСОБА_5,
до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи третя
Херсонська державна нотаріальна
контора, виконавчий комітет
Комсомольської районної в м.Херсоні
ради про розірвання договору довічного
утримання, визнання права власності,
усунення від спадкування, вселення,
встановлення порядку користування
домоволодінням, визнання договору
купівлі-продажу недійсним, стягнення
матеріальної та моральної шкоди
задоволено частково, розірвано договір
довічного утримання, укладений 31.10.1995
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, діючий на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_4, просив рішення суду першої
інстанції скасувати в частині відмови
в задоволенні позовних вимог та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким задовольнити заявлені позовні
вимоги, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про усунення ОСОБА_6 від права на
спадкування після смерті ОСОБА_5, суд
першої інстанції виходив з того, що
факт ухилення від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця лише тоді є
підставою для усунення особи від права
на спадкування, якщо цей факт вже
раніше був встановлений судом.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки суд дійшов
до нього з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.1224 ЦК України не
мають права на спадкування за законом
батьки (усиновлювачі) та повнолітні
діти (усиновлені), а також інші особи,
які ухилялися від виконання свого
обов'язку щодо утримання спадкодавця,
якщо ця обставина встановлена судом.

Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_5

31.10.1995 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
укладено договір довічного утримання,
згідно умов якого ОСОБА_5 передала у
власність ОСОБА_6 67/100 частин житлового
будинку з господарськими та побутовими
будівлями і спорудами АДРЕСА_1, а
остання, в свою чергу, зобов'язалася
довічно утримувати свою матір,
забезпечувати її доглядом та
необхідною допомогою.

Внаслідок невиконання ОСОБА_6
зобов»язань за договором, рішенням
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 19 листопада 2013 року
договір довічного утримання розірвано,
сторони погодилися з рішенням суду в
цій частині і його не оскаржували.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці
89 років (а.с.42).

З матеріалів справи та досліджених
судом доказів, зокрема показів свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вбачається, що
відповідачка ОСОБА_6 зловживала
спиртними напоями, вела аморальний
спосіб життя, ухилялася від здійснення
догляду та надання допомоги своїй
престарілій матері, яка з огляду на
свій похилий вік - 89 років та стан
здоров»я перебувала у безпорадному
стані та потребувала постійної
допомоги та догляду.

Зважаючи на наведене, а також
враховуючи, що відповідачка мала
періодичні заробітки, а доказів, які б
свідчили про її інвалідність або
незадовільний стан здоров»я, який би
перешкоджав здійснювати догляд та
надавати допомогу ОСОБА_5 матеріали
справи не містять, колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість доводів апеляційної
скарги в наведеній частині.

Приймаючи до уваги встановлені в ході
розгляду справи обставини, а також
зважаючи на приписи ч.5 ст.1224 ЦК
України, суд першої інстанції дійшов
невірного висновку про наявність
підстав для відмови у задоволенні
позову в цій частині, помилково
вважаючи, що факт ухилення від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця лише тоді є підставою для
усунення особи від права на
спадкування, якщо цей факт вже раніше
був встановлений судом, оскільки
наведені положення закону такого не
вимагають, а встановлення в ході
розгляду справи факту ухилення особи
від надання допомоги спадкодавцю, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані і є
підставою для задоволення позову про
усуненні від права на спадкування з
підстав, визначених ч.5 ст.1224 ЦК України.

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
визначених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування рішення суду в частині
відмови у задоволенні позову про
усунення від права на спадкування та
ухвалення у цій частині нового рішення
про задоволення позову.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги
щодо наявності підстав для задоволення
позову про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, укладеного 29.03.2013 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
відмовляючи у задоволенні позову в цій
частині суд першої інстанції вірно
виходив з того, що так як ОСОБА_5 не була
стороною оскаржуваного правочину, то
її правонаступниками обрано невірний
спосіб захисту цивільного права,
оскільки у такому випадку право
власника підлягає захисту шляхом
пред»явлення віндикаційного позову.

Зважаючи на те, що на час розгляду
справи за ОСОБА_7 зареєстровано право
власності на спірний будинок, у тому
числі на 67/100 його частин, вимоги
позивачки про вселення у спірний
житловий будинок, встановлення порядку
користування ним є передчасними та
задоволенню не підлягають, у зв»язку із
чим вважає доводи апеляційної скарги в
цій частині безпідставними, а рішення
суду вірним та обґрунтованим та не
вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи, що позивачем не надано
належних та достовірних доказів в
обґрунтування позовних вимог
провідшкодуваання матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної
позивачами, колегія суддів також не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду в наведеній частині.

З огляду на положення ст.303 ЦПК України,
рішення суду в частині задоволення
позову про розірвання договору
довічного утримання в апеляційному
порядку не переглядалося, як таке, що не
оскаржувалося.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, діючого
на підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 19
листопада 2013 року скасувати в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про усунення від спадкування та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_4 задовольнити,
усунути ОСОБА_6 від права на
спадкування після смерті своєї матері
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
м.Херсоні.

Рішення суду в частині задоволення
позову про розірвання договору
довічного утримання в апеляційному
порядку не переглядалося, як таке, що не
оскаржувалося.

В іншій частині оскаржуване
рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає чинності негайно з
моменту проголошення, і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді