Справа № 466/9355/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді
Кавацюка В.І.

при секретарі
Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третьої особи - приватного
акціонерного товариства «Ірокс» про
визнання майна спільною сумісною
власністю та визнання права власності,

у с т а н о в
и в:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить
постановити рішення про визнання майна
- квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю набуте подружжям за час
шлюбу за ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати за
кожним з подружжя право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в рівних частинах по
12.

В позовній заяві зазначала про те, що
вона з ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з 08
червня 2002 року. 22 жовтня 2009 року,
перебуваючи у шлюбі її чоловік купив
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка
була передана чоловіку у власність,
згідно акту прийому передачі від 22
березня 2012 року. Відповідно до
технічного паспорту на вказану
квартиру від 09 березня 2012 року загальна
площа її складає 46 кв.м.

Повністю сплачені кошти на вказану
квартиру у сумі 276000 грн., також
проведеного ремонту у ній були
використані з доходу їхньої сім»ї, в
тому числі і особисто її, отриманих і
заощаджених за час проживання у шлюбі.

Однак її чоловік заперечує її право на
вказану квартиру, оскільки вважає себе
власником квартири.

З огляду на такі факти та на підставі
ст. ст. 60, 70 СК України просить
постановити рішення про визнання майна
- квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю набуте подружжям за час
шлюбу за ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати за
кожним з подружжя право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в рівних частинах по
12.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_3 не з»явились,
представник позивача подав заяву, в
якій просить розглядати справу у їх
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явися, подав заяву про розгляд
справи у його відсутності, позовні
вимоги визнав частково, та зазначив, що
кошти за спірну квартиру вносились з
сімейного бюджету.

Представник ПрАТ «Ірокс», який був
залучений судом в якості третьої особи
в судове засідання не з»явився, в
матеріалах справи міститься
клопотання генерального директора
ПрАТ «Ірокс» Микичака І.П. про розгляд
справи у відсутності їхнього
представника та при винесенні рішення
покладається на розсуд суду.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у
зв"язку з неявкою всіх учасників
процесу, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Оскільки в матеріалах справи достатньо
доказів для розгляду справи без їх
участі, суд вважає за можливе
заслухати справу на підставі наявних
доказів та без фіксування судового
засідання технічними засобами.

З'ясувавши дійсні обставини справи,
дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до висновку, що позов є
обґрунтованим і підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ст. ст.10, 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 08 червня 2002 року. Під час шлюбу
ними було придбано у ПрАТ «Ірокс»
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Представлені суду копії договорів
№7а підряду будівництва від 22 жовтня 2009
року, №7а підряду у будівництві житла
від 22 жовтня 2009 року, змін та доповнень
до Договору №7а підряду у будівництві
від 22 березня 2012 року, акту прийому -
передачі житлових приміщень від 22
березня 2012 року, ксерокопій квитанцій
до прибуткового касового ордеру №361
від 29 вересня 2010 року, №358 від 22 жовтня
2009 року, №53 від 23 лютого 2010 року, №221 від
29 червня 2010 року видавались на ім»я
відповідача по справі ОСОБА_2

Право власності на квартиру АДРЕСА_1
сторонами не було оформлено.

Оскільки квартира набута в шлюбі - вона
являється спільною-сумісною власністю
подружжя, їх частки є рівними.

Позивачка у позовній заяві вказала, що
кошти на спірну квартиру у сумі 276000грн.
повністю сплачені з сімейного бюджету,
також проведення ремонту у ній були
використані з доходу їхньої сім»ї, в
тому числі і особистих її, отриманих і
заощаджених за час проживання у шлюбі.

З позовної заяви також вбачається, що
відповідач заперечує право позивачки
на спірну квартиру, оскільки придбав
житло і вносив кошти від свого імені,
тому вважає себе власником.

У відповідності до положень ст.60 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно з вимогами ч.1 ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Наведені обставини стверджуються
долученими до справи, копіями договору
№7а підряду у будівництві від 22 жовтня
2009 року, договору №7а підряду у
будівництві житла від 22 жовтня 2009 року,
, додатку №1 до Договору підряду у
будівництві №7а від 22 жовтня 2009 року
(графіку фінансування), додатку №2 до
Договору (відомостей до квартири),
додатку №3 до Договору (специфікації та
видів робіт, які виконуються
підрядником), змін та доповнень до
Договору №7а підряду у будівництві від
22 березня 2012 року, акту
приймання-передачі житлових приміщень
від 22 березня 2012 року, технічного
паспорту на квартиру АДРЕСА_1, довідки
про сплату пайового внеску за спірну
квартиру №702 від 30 листопада 2012 року,
акту звірки з контрагентом за 01.08.2009
року - 29.09.2010 року та іншими документами
долученими до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 70, 88, 197, 209, 212, 213,
214, 215 ЦПК України, ст.ст. 60, 70 Сімейного
кодексу України, ст. 15, 16, 392 ЦК України,
суд

в и р і ш и
в :

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю, що набута
подружжям за час шлюбу за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних
частинах, а саме по 12 (одній другій).

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з моменту його проголошення через
Шевченківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: В. І. Кавацюк