Провадження № 2/522/3480/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2014 року
Приморський районний суд м. Одеси у
судді - Домусчі Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Одеси цивільну
справу за позовом Одеської міської
ради до ОСОБА_2, третя особа на стороні
позивача, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: Приморська
районна адміністрація Одеської
міської ради про зобов'язання
приведення квартири у попередній стан
та звільнення самовільно захопленої
земельної ділянки, шляхом знесення
самочинної прибудови, -
Представник позивача ОМР 04.11.2013 року
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2, третя особа на стороні
позивача, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: Приморська
районна адміністрація Одеської
міської ради про зобов'язання
приведення квартири АДРЕСА_1 у
попередній стан відповідно до
технічної документації та звільнення
самовільно захопленої земельної
ділянки, шляхом знесення самочинно
збудованої прибудови до вказаної
квартири та стягнення судових витрат.
В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що йому згідно листа ПРА ЛМР
№ 01-11/1858(1) від 04.10.2013 року, стало відомо
про самовільно виконану відповідачем
реконструкцію квартири АДРЕСА_1, шляхом
збільшення площі квартири на 120 кв.м., за
рахунок улаштування прибудови до
вказаної квартири та надбудови другого
поверху. Відповідно до матеріалів,
надісланих разом з листом встановлено,
що відповідач без затвердженої у
встановленому законом порядку,
проектної документації, провів
самовільну реконструкцію квартири. Цей
факт підтверджується актом обстеження
КП ЖКС «Порто-Франківський» від 14.08.2013
року. Відповідачу були вручені приписи
про приведення вказаної квартири в
первинний стан, на які він не реагує. У
зв'язку з цим, ПРА ОМР було прийнято
розпорядження № 488 від 06.09.2013 року «Про
приведення самовільно
реконструйованої квартири в первинний
стан», однак воно відповідачем також не
виконано. Земельна ділянка, на якій
знаходиться самочинна збудована
добудова до вказаної квартири,
відповідачу у користування чи у
власністю ОМР не надавалась, чим було
порушено її права, як власника вказаної
В судове засідання представник
позивача ОМР - Артемчук П.А. (діє на
підставі довіреності від 14.11.13) не
з'явився, але надав суду заяву про
розгляд справи за його відсутністю в
якій зазначив, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та не
заперечує проти винесення заочного
рішення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
та представник третьої особи: ПРА ОМР
не з'явилися, хоча про час, дату і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином у встановленому
порядку, поважних причин неявки суду не
представили, чим позбавили суд
можливості вислухати їх думку по суті.
Заяви про розгляд справи за їх
відсутністю суду не надано.

Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомленням про поважні причини
такої неявки в судове засідання,
ухвалив слухати справу у відсутності
відповідача, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК
України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК
України, при заочному розгляді на
підставі наявних у справі доказів.

Згідно ст. 197 ЦПК України у разі
неявки всіх осіб, які беруть участь у
справі фіксування судового процесу не
здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи
та додані до неї документи вважає, що
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 22.10.2008 року та
витягом з Державного реєстру
правочинів від 22.10.2007 року (а.с.20-22).

Згідно наявної в матеріалах справи
копії технічного паспорту на вказану
квартиру вбачається, що вона має
загальну площу 21 кв.м., житлову 8 кв.м. та
підсобну 13 кв.м. (а.с.23-25).

Згідно наявної в матеріалах справи
копії довідки (виписка з домової книги
про склад родини та реєстрацію)
вбачається, що ОСОБА_2 є відповідальною
особою по вказаній квартирі та мешкає в
ній без реєстрації (а.с.17).

З позову та наявних в матеріалах справи
документів, фотоматеріалів (а.с.15)
вбачається, що ОСОБА_2 самовільно
реконструював зазначену квартиру за
рахунок улаштування прибудови до
вказаної квартири та надбудови другого
поверху, без затвердженої у
встановленому законом порядку
проектної та дозвільної документації,
у зв'язку з чим загальна площа вказаної
квартири, згідно схематичного плану
(а.с.18) складає на 148,9 кв.м.. Отже, за
схематичним планом, площу вказаної
квартири відповідач збільшив на 127,9
кв.м.. Вказаний схематичний план
затверджений майстром дільниці № 11 КП
ЖКС «Порто-Франковський» та штампом.

14.08.2013 року начальником дільниці № 11 КП
ЖКС «Порто-Франковський» та двома
майстрами було складено акт щодо
виходу до квартири АДРЕСА_1 з якого
вбачається, що відповідач відмовився
підписувати документи щодо
самовільної реконструкції вказаної
квартири, за якою її площа суттєво була
збільшена (а.с.14). Вказаний акт
затверджений начальником та майстрами
дільниці № 11 КП ЖКС
«Порто-Франковський» та штампом.

Також, начальником та майстрами
дільниці № 11 КП ЖКС
«Порто-Франковський» 14.08.2013 року було
складено акт обстеження вказаної
квартири згідно якого було
встановлено, що реконструкція квартири
відповідачем проведена без дозвільної
та проектної документації та збільшив
площу квартири до 148,9 кв.м., за рахунок
прибудови другого поверху та прибудови
до першого поверху (а.с.11). 14.08.2013 року
начальником КП ЖКС
«Порто-Франковський» - Пташенчуком В.Т.
відповідачу було винесено припис в
якому зазначено, що відповідачу
необхідно у терміновому порядку
припинити будівельні роботи по
реконструкції квартири та надати
проектно-дозвільну документацію. У
разі невиконання припису, питання про
приведення квартири у відповідність з
поверховим планом буде вирішуватись в
судовому порядку (а.с.13). Проте, як
вбачається з позову відповідачем не
виконані вимоги вказаного припису.

28.08.2013 року начальником ЖКС
«Порто-Франковський» Нікуляком А.І. за
Вих. № 2558/11 було направлено керівнику
ПРА ОМР Пастушку І.М. доповідну, в якій
зазначено, що власник квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_2 самовільно, без представлення
відповідної документації здійснив
вищевказану реконструкцію квартири та
на приписи ні яким чином не
відреагував. Також, просив прийняти
розпорядження щодо приведення
вказаної квартири у первинний стан.

У зв'язку з зазначеним вище,
Приморською районною адміністрацією
Одеської міської ради було видано та
затверджено розпорядження № 488 від
06.09.2013 року, яким було зобов'язано пас
калова О.А. до 16.09.2013 року, привести в
первинний стан самовільно
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1
(а.с.9). Вказаним розпорядженням
відповідача було попереджено, що у разі
невиконання ним розпорядження, ПРА ОМР
бути звертатися до суду з відповідним
позовом. Однак, відповідач вимоги
розпорядження не виконав та
реконструйовану квартиру не привів до
стану згідно технічної документації.

Згідно ст. 145 Конституції України
права місцевого самоврядування
захищаються в судовому порядку.

Відповідно до п. 2.9. рішення
виконавчого комітету Одеської міської
ради № 1308 від 25.12.2009 року «Про
затвердження порядку взаємодії
виконавчих органів міської ради та
комунальних підприємств з вирішення
питань, пов'язаних із самочинним
будівництвом у місті Одесі»: «Районні
адміністрації Одеської міської ради та
управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради
звертаються з відповідними позовами до
суду при: проведенні внутрішньої
реконструкції квартир та нежилих
приміщень у багатоквартирних будинках,
реконструкції приміщень з прибудовою
балконів від другого поверху та вище,
облаштування огорож, встановлення
металевих гаражів без відповідних
дозвільних документів, при проведенні
будівництва або реконструкції
будівель (жилих або нежилих), що
здійснюється на земельних ділянках,
наданих (переданих) юридичним або
фізичним особам у встановленому
законом порядку».

Приписи щодо демонтування
зазначених споруд відповідачкою були
проігноровані.

Згідно ст. 73 Закону України «Про
місцеве самоврядування» в Україні акти
органів місцевого самоврядування є
обов'язковими до виконання усіма
підприємствами, установами,
організаціями і громадянами, які
постійно або тимчасово проживають на
відповідній території.

Згідно зі ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані,
реконструюються або будуються без
належного дозволу або належно
затвердженого проекту, або зі значними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, що здійснила самочинне
будівництво не набуває права власності
на нього.

Частиною 1 статті 9 Закону України
«Про архітектурну діяльність»
передбачено, що будівництво (нове
будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Частиною 2 статті 28 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» встановлено, що власники
та користувачі об'єктів архітектури
зобов'язанні: отримувати в
установленому законодавством порядку
документ дозвільного характеру, що дає
право на виконання робіт, пов'язаних з
реконструкцією, реставрацією чи
капітальним ремонтом об'єкта
архітектури.

Згідно ст. 29 Закону України «Про
планування та забудову територій»
здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт або його
перереєстрації, а також здійснення не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самовільним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
з законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що
прибудова та реконструкція квартири,
відповідачем проводились без належної
дозвільної документації та без
відповідного затвердженого проекту на
здійснення такої реконструкції та
прибудови.

Відповідно до «Положення про
надання дозволу на виконання і
будівельних робіт», затвердженого
наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики № 273 від 05.12.2000 року, відповідч
повинен перед початком проведення
реконструкції та будівельних робіт,
одержати дозвіл на їх виконання, чого
ним зроблено не було. Вказаним
положенням проведення будь-яких
будівельних робіт до отримання дозволу
забороняється та вважається
самовільним із подальшим
застосуванням цивільно-правових
санкцій.

Згідно ст. 152 ЖК України переобладнання
і перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
провадиться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що дії відповідача з
реконструкції своєї квартири
проведені з порушенням норм,
встановлених «Положенням про порядок
реконструкції збудованих,
вбудовано-прибудованих та
прибудованих приміщень в м. Одесі»,
затвердженого рішенням Одеської
міської ради ради № 2153-ХХШ від 17.04.2001
року.

Відповідно до п.п. 5.5.-5.6.
зазначеного вище положення,
реконструкція приміщень, що була
розпочата або проводиться без
реєстрації в інспекції ДАБК і без
дозволу на виконання будівельних
робіт, вважається самочинною і не
допускається всіма суб'єктами
містобудування, органами державного
управління, а також організаціями і
підприємствами, що забезпечують
фінансування.

Згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», суб'єкти містобудування
зобов'язані додержуватися
містобудівних умов та обмежень під час
проектування та будівництва об'єктів.

З боку відповідача ніяких
обґрунтувань щодо здійснення
реконструкції вказаної квартири,
довільних документів щодо законності
реконструкції суду надано не було.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
основи містобудування» при плануванні
та забудові територій здійснення
містобудівної діяльності повинно бути
забезпечено з урахуванням державних та
громадських інтересів а також з
урахуванням законних інтересів та
вимог власників або користувачів
земельних ділянок та будівель, що
оточують місце будівництва.

Крім зазначеного, з матеріалів
справи вбачається, що прибудову до
вказаної квартири ОСОБА_2 збудував на
земельній ділянці, яка належить
територіальній громаді м. Одеси в особі
Одеської міської ради.

Відповідно до ст. 3 Земельного
Кодексу України земельні
правовідносини в Україні регулюються
Конституцією України, Земельним
Кодексом України, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно п. 34 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що вирішення питань у
сфері регулювання земельних відносин є
винятковою компетенцією Одеської
міської ради.

Згідно ст. 83 Земельного Кодексу
України у комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної і державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Статтею 116 Земельного Кодексу
України встановлено, що рішення про
передачу земельної ділянки, що входить
до складу державної (комунальної)
власності, в користування, є виключним
правом органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

З матеріалів справи не вбачається,
що земельна ділянка на якій відповідач
прибудував до своєї квартири будову,
відповідачу у користування чи у
власність Одеською міською радою не
надавалась.

Частиною 1 статті 321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушним.

Позивач Одеська міська рада, як
власник земельної ділянки, відповідно
до ст.319 ЦК України володіє,
користується і розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Частиною 2 ст. 152 Земельного Кодексу
України встановлено, що власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України
встановлені підстави, за якими
будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна визначаються самочинним, а саме:
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети або без належного дозволу
чи належно затвердженого проекту або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Судом встановлено, що в матеріалах
справи відсутні будь-які дозвільні
документи, які були надані відповідачу
на право здійснення проведеної ним
реконструкції. Також в матеріалах
справи відсутні будь-які документи на
користування чи володіння земельної
ділянкою, на якій відповідач
прибудував до своєї квартири
прибудову.

На підставі вищевикладеного суд
вважає, що відповідачем було
самовільно, без відповідного дозволу
проведено реконструкцію своєї
квартири та незаконно зайнято земельну
ділянку, чим було значно погіршено
побутові умови, вигляд та користування
прибудинкової території, у зв'язку з
чим, відповідач має за свій власний
рахунок привести свою квартиру у
первинний стан згідно технічної
документації.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами доказами.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Судом встановлено, що внаслідок
невиконання Відповідачем приписів та
розпорядження щодо припинення
реконструкції його квартири, зупинення
будівництва, Позивач поніс судові
витрати по сплаті судового збору на
суму 114 (сто чотирнадцять) гривень 70
копійок, що підтверджується наявним у
матеріалах справи платіжним
дорученням № 357 від 09.04.2013 року (а.с.1).

Після всебічного, повного
дослідження й оцінки наявних
матеріалів та обставин справи суд
дійшов висновку щодо необхідності
повного задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. ст. 1, 3, 10, 11, 57, 58, 60,
64, 88 ч.1, 169, 208-209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України;
ст.ст. 321 ч.1, 376 ЦК України; ст. 152 ЖК
України; ст. 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність»; ст. 29 закону
України «Про планування та забудову
територій»; ст. 5 Закону України «Про
основи містобудування»; ч.2 ст. 26 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності»; ст.ст. 26 п.34,
73 Закону України «Про місцеве
самоврядування»; ст.ст. 3, 83, 116, ч.2 ст. 152
Земельного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Одеської міської ради
до ОСОБА_2, третя особа на стороні
позивача, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: Приморська
районна адміністрація Одеської
міської ради про зобов'язання
приведення квартири у попередній стан
та звільнення самовільно захопленої
земельної ділянки, шляхом знесення
самочинної прибудови - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2, за власні кошти,
привести в первинний стан самовільно
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1,
відповідно до технічної документації.

Зобов'язати ОСОБА_2, за власні кошти,
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку, шляхом знесення прибудови,
добудованої до квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Одеської міської ради судові витрати
по сплаті судового збору у розмірі 114
(сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на заочне рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України .

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя:
Домусчі
Л.В.

11.03.2014