Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Пащенко Л.В.
Справа № 1203/7420/2012
Провадження № 22ц/782/5401/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» січня 2014 р. судова колегія судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

Головуючого судді: Пащенко Л.В.

суддів: Медведєвої Л.П., Соловей Р.С.

при секретарі: Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Луганську
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Артемівського районного
суду м. Луганська від 20 листопада 2013
року по цивільній справі за
позовом Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
послуги з теплопостачання та гарячого
водопостачання,-

В с т а н о в и л а :

В серпні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просить суд
стягнути з відповідачів
заборгованість по сплаті за надані
послуги з теплозабезпечення та
гарячого водопостачання за період з
01.08.2008 р. по 01.03 2012 року в сумі 4888,64 грн., а
також понесені судові витрати в сумі
214,60 гривень. В обґрунтуванні вимог
позову посилається на те, що
відповідачі користаючись послугами
позивача, оплату за надані послуги не
робили у зв'язку з чим утворилася
зазначена заборгованість.

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 20.11.2013 року позовні
вимоги ЛМКП «Теплокомуненерго» було
задоволено, стягнуто солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ЛМКП
"Теплокомуненерго" заборгованість за
послуги з теплопостачання та гарячого
водопостачання за період з 01.09.2008 року
по 25.08.2011 року в загальній сумі у
розмірі 4765,92 грн. та судові витрати у
розмірі 214, 60 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням,
відповідачі звернулися до суду з
апеляційною скаргою, в якій просять
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким у задоволенні позовних вимог ЛМКП
«Теплокомуненерго» відмовити,
посилаючись на те, що при ухваленні
рішення судом першої інстанції були
порушені норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

При апеляційному розгляді вказаної
цивільної справи колегія суддів
приймає до уваги положення ч.1 ст.303
Цивільного процесуального кодексу
України, відповідно до якого під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції у відповідності
до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були
повно і всебічно дослідженні обставини
справи та дана належна оцінка доказам,
на які сторони посилалися в суді першої
інстанції. Суд правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, суд до спірних правовідносин
вірно застосував норми Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
Закону Україну «Про теплопостачання»,
Правила надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630, Правила
користування приміщеннями у житлових
будинках, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 24.01.2006
року № 45.

Судом встановлено, що позивач є
виробником послуги централізованого
опалення, яка подавалась в квартиру за
місцем проживання відповідачів,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.
Квартира розташована в
багатоквартирному житловому будинку,
обладнаному централізованою системою
опалення. На рахунок ОСОБА_4
відповідач проводив нарахування плати
за надані послуги згідно з
встановленими тарифами. Форма
власності квартири відповідачів -
приватна.

Позивачі не заперечують, що
користувалися послугою
централізованого опалення, вносили
плату за спожиті послуги, але починаючи
з вересня 2008 року квартиру відключено
від мереж централізованого опалення.
Таким чином, між сторонами дійсно
склалися договірні відносини про
надання послуг з централізованого
опалення, згідно якого позивач є
виконавцем послуг, а відповідачі -
споживачем цих послуг.

Відповідачі в 2009 році встановили в
зазначеній квартирі автономне
опалювання, що підтверджується актом
на пуск газу від 15.09.2009 року (а.с.54).

Посилання апелянта на те, що оскільки
автономне опалення в квартирі
відповідачів встановлено в 2009 року, то
з того ж часу припинилися зобов'язання
відповідача оплачувати послуги
позивача, на думку колегії суддів, є
помилковим.

Так, відповідно до ст. ст. 20, 32 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» п. 7 Правил користування
приміщеннями у житлових будинках
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги щомісяця в
строки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до п. 25 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630, відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється в порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання,
затвердженого наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22.11.2005 року № 1478/11758,
встановлено, що відключення
відбувається на підставі рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії,
створеної органом місцевого
самоврядування або органом виконавчої
влади.

Згідно п. 26 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення відключення споживачів
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена схемою
теплопостачання, затвердженою
органами місцевого самоврядування
відповідно до Закону України «Про
теплопостачання», за умови
забезпечення безперебійної роботи
інженерного обладнання та вжиття
заходів щодо дотримання в суміжних
приміщеннях вимог будівельних норм і
правил з питань проектування житлових
будинків, опалення, вентиляції,
кондиціонування, будівельної
теплотехніки, державних будівельних
норм з питань складу, порядку
розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва.

Таким чином, єдиною підставою для
зняття споживача з обліку і припинення
відповідних нарахувань є акт про
відключення, затверджений відповідною
Комісією. Згідно акту від постійно
діючої комісії з питань відключення
окремих приміщень житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води відключення
квартири, в якій проживають
відповідачі, з дотримання встановленої
діючим законодавством процедури
відбулося лише у серпні 2011 року, коли
існував інший порядок відключення від
мереж централізованого
теплозабезпечення.

Окрім того, протоколом № 7 від 13.10.2008
року, складеним на засіданні постійно
діючої комісії з питань відключення
окремих приміщень житлових будинків
від мереж центрального опалення
гарячої води при відмові споживача від
централізованого теплопостачання
управління житлово-комунального
господарства Луганської міської ради,
відповідачу надано лише дозвіл на
розробку проектної документації на
встановлення індивідуального
опалення, після якого має проводитися
розробка проектної документації, її
погодження, а вже потім реалізація
монтажною організацією зазначеного
проекту зі складанням відповідного
акту від'єднання квартири від мереж
централізованого опалення.

Відповідачі, отримавши такий дозвіл,
встановили у своїй квартирі газовий
котел та відключилися від центральної
мережі опалення.

Із матеріалів справи також
вбачається, що акт про відключення
квартири від внутрішньо будинкових
мереж ЦО і ГВП від 09.09.2009 року
рішенням міжвідомчої комісії з
розгляду питань відключення
споживачів від мереж ЦО і ГВП не
затверджувався. (а.с.61).

Враховуючи те, що в матеріалах справи
акт про відключення квартири від
внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП
від 09.09.2009 року не затверджений
міжвідомчою комісією для розгляду
питань щодо відключення споживачів від
мереж ЦО і ГВП, то відсутні і правові
підстави для припинення нарахувань за
період з 01.09.2008 року по 25.08.2011 року .

Під час розгляду справи в суді
відповідачами не надано достатніх
належних та допустимих доказів про
відсутність послуги з теплопостачання
у період з вересня 2009 року по серпень 2011
року включно (по час затвердження акту
постійно діючої комісії з питань
відключення окремих приміщень
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води), чи надання
такої не в повному обсязі, зниженої
якості, що стало б підставою для
перерахунку вартості послуги в сторону
зменшення її вартості чи звільнення
споживача від її сплати.

При таких обставинах вини Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» в тому, що
відповідачі не отримували наданих
позивачем послуг з опалення квартири
немає, а тому нарахування по
комунальним послугам проводилися
правомірно.

Приймаючи до уваги, що відповідачі свої
зобов'язання перед позивачем щодо
сплати за надані послуги належним
чином не виконували, суд першої
інстанції, з огляду на положення
ст.ст.509, 526, 610 Цивільного кодексу
України, Законів України «Про
житлово-комунальні послуги», «Про
теплопостачання», Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води та
водовідведення, затверджених
постановою Кабінета Міністрів України
№ 630 від 21.07.2005 року, обгрунтовано
стягнув з відповідача на користь
позивача сумму боргу за послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання в сумі 4765, 92 грн., який
виник з 01.09.2008 року по 25.08.2011 року.

Доводи апелянта, що позивач є
виробником послуг з опалення та
гарячого водопостачання, тому не має
права вимагати оплати за надання таких
послуг, судова колегія вважає
безпідставними, оскільки договором №13
від 15.05.2007 року, укладеним між
Луганським міським комунальним
підприємством «Теплокомуненерго» та
міським комунальним підприємством
«Жилсервіс» на поставку теплової
енергії, передбачено, що оплата за
поставку теплової енергії та
виробництво послуг з опалення та
централізованого постачання гарячої
води здійснюється шляхом оплати
споживачами за послуги з опалення та
централізованого гарячого
водопостачання на розрахунковий
рахунок виробника. Оплата за послуги
виробника по веденню обліку
нарахування оплати та заборгованості
споживачів за надані послуги з
опалення і централізованого гарячого
водопостачання, здійснення юридичних
дій по стягненню заборгованості, в тому
числі і в судовому порядку, здійснення
перерахунку розміру оплати споживачам
здійснюється за рахунок оплати, що
поступає від споживачів безпосередньо
на рахунок виробника. Обов»язок
оплачувати послуги теплопостачання
передбачений ст.19 Закону України «Про
теплопостачання».

При таких обставинах, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи, будь-яких належних
доказів на підтвердження своїх доводів
апелянт суду не надав, тому судом
першої інстанції постановлене
правильне по суті і справедливе
рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони цілком відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального права, які
правильно застосовані до
правовідносин сторін.

Приймаючи до уваги викладене,
керуючись ст.209, ст.308 ЦПК України судова
колегія, -

Ух в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Артемівського районного
суду м. Луганська від 20 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів після її
проголошення в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: