У Х В А Л А

24 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Гримич М.К.,
Євтушенко О.І.,

Мартинюка В.І., Олійник А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Управління
комунальним майном Луганської міської
ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку,
визнання права власності на спадкове
майно, витребування майна із чужого
незаконного володіння, виселення та
вселення,

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, із урахуванням
неодноразово уточнених позовних вимог
просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1,
укладений 24 травня 2007 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_5, витребувати його у ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, виселивши їх із
спірного нерухомого майна, вселити її
до нього та визнати за нею право
власності на спірне домоволодіння.

Свої вимоги мотивувала тим, що її бабі
ОСОБА_11 належав житловий будинок
АДРЕСА_1, після смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_1
його успадкував за заповітом ОСОБА_12

30 червня 2003 року ОСОБА_12 відмовився від
спадщини на її користь.

Проте їй стало відомо, що відповідно до
підробленого рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 21
березня 2007 року задоволено позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_13 та ОСОБА_11, визнано
дійсним договір купівлі-продажу
спірного житлового будинку та визнано
за ОСОБА_4 право власності на нього.

24 травня 2007 року ОСОБА_4 відчужив спірне
нерухоме майно на користь ОСОБА_5 за
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу, а останній 30 серпня 2007
року продав зазначений будинок ОСОБА_6,
ОСОБА_7., ОСОБА_8

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 7 травня 2013 року
позов задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1, укладений 24 травня 2007 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_3
право власності на вказаний будинок у
порядку спадкування після ОСОБА_11

Витребувано із незаконного володіння
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_3 житловий будинок
АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 із вказаного будинку та
вселено ОСОБА_3 Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 21 листопада 2013
року рішення Артемівського районного
суду м. Луганська від 7 травня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 грудня 2013 року
відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України у відкритті касаційного
провадження у справі за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції від 17 січня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме: ст. 58
Конституції України, ст. ст. 525, 548, 549 ЦК
Української РСР.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 квітня 2012
року, 1 серпня 2012 року, 27 лютого 2013 року,
15 травня 2013 року, 11 липня 2013 року.

Відповідно до п. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Згідно із п. 7 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України» постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України.

На надані заявником ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 квітня 2012 року та 27 лютого
2013 року не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, оскільки ними
спір остаточно не вирішено, справи
направлено на новий розгляд.

За змістом п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України» заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК, може бути подана за
сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин. Під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Постановляючи ухвалу від 17 грудня 2013
року, яку просить переглянути заявник,
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погодився із висновком
апеляційного суду про те, що з огляду на
встановлені фактичні обставини справи
позивач не довела належними доказами,
що спадкодавець ОСОБА_11 була її бабусею
та про порушення її права на спадщину.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 серпня 2012 року,
15 травня 2013 року та 11 липня 2013 року, які
надано ОСОБА_3 як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права,
ухвалені у справах за подібних
правовідносин, але за різних
встановлених судами фактичних
обставин, із них не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції ст. 58 Конституції
України, ст. ст. 525, 548, 549 ЦК Української
РСР.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_3 до Управління
комунальним майном Луганської міської
ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку,
визнання права власності на спадкове
майно, витребування майна із чужого
незаконного володіння, виселення та
вселення, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 грудня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.
Гвоздик

Судді:

М.К. Гримич

О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк

А.С. Олійник