АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Винту Ю.М. Лисака І.Н.,

Секретаря: Ковальчук Н.О.

З участю: ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про
визначення часток у спільній сумісній
власності на квартиру та поділ
спільного майна подружжя, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 20 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а
:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 подав позов до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя, який уточнив 18 лютого 2014 року.

Посилався на такі обставини.

Він перебував у шлюбі із ОСОБА_3 з 07
липня 1989 року по 04 листопада 2013 року.

За час перебування у шлюбі вони набули
у спільну власність гараж НОМЕР_2 у
Товаристві власників індивідуальних
гаражів №2, що розташований у с. Коровія
Глибоцького району, та транспортний
засіб "MERCEDES-BENZ 108", 2003 року випуску, д.н.
НОМЕР_1.

Просив суд провести поділ спільного
сумісного майна подружжя шляхом
визнання за ОСОБА_1 права власності на
транспортний засіб "MERCEDES-BENZ 108", 2003 року
випуску, д.н. НОМЕР_1, вартістю 89000
гривень.

________________________________________________________________________
________

Провадж.№22-ц-794/579/2014 р.
Головуючий у
першій інстанції Кирилюк Л.К.

Категорія: 2/5

Доповідач: Заводян К.І.

ОСОБА_3 виділити гараж НОМЕР_2 у
Товаристві власників індивідуальних
гаражів №2, що розташований у с. Коровія
Глибоцького району, вартістю 32400
гривень.

Стягнути з нього, ОСОБА_1, на користь
ОСОБА_3 28300 гривень за різницю в частках.

У січні 2014 року ОСОБА_3 подала
зустрічний позов до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про
визначення часток у спільній
сумісній власності на квартиру та
поділ спільного майна подружжя, який
змінювала під час провадження у справі.

Посилалася на те, що сторони під час
шлюбу дійсно набули автомобіль"MERCEDES-BENZ
108", 2003 року випуску, гараж НОМЕР_2 у
Товаристві власників індивідуальних
гаражів №2 в с.Коровія, а також за
договором міни квартиру АДРЕСА_1,
вартістю 264500 гривень. Учасником обміну
також був син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
мав право на частку у квартирі
АДРЕСА_2, яка обмінювалася. Тому кожній
із сторін у квартирі АДРЕСА_1 належить
право на 1/3 частку.

Просила суд встановити, що кожному із
сторін спору - ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_5
належить по 1/3 частці квартири АДРЕСА_1,
вартістю 264500 гривень.

Здійснити поділ спільного майна
подружжя наступним чином:

Визнати за ОСОБА_1 право власності:

на автомобіль "MERCEDES-BENZ 108", 2003 року
випуску, вартістю 89000 гривень;

на гараж НОМЕР_2 у Товаристві власників
індивідуальних гаражів №2 в с.Коровія,
вартістю 32991 гривень.

За ОСОБА_3 визнати право на 2/3 частки
квартири АДРЕСА_1, вартістю 176334 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на її користь як
компенсацію за різницю в частках 22549
грн.30 копійок.

Припинити право спільної сумісної
власності на автомобіль "MERCEDES-BENZ 108", 2003
року випуску, вартістю 89000 гривень;

на гараж НОМЕР_2 у Товаристві власників
індивідуальних гаражів №2 в с.Коровія,
вартістю 32991 гривень;

на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Вирішити питання про відшкодування їй
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 20 лютого 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено.

Проведено поділ спільного сумісного
майна подружжя шляхом виділення
ОСОБА_1 транспортного засобу "MERCEDES-BENZ
108", 2003 року випуску, д.н. НОМЕР_1,
вартістю 89000 гривень, визнавши за ним
право власності на цей автомобіль.

ОСОБА_3 виділено гараж НОМЕР_2 у
Товаристві власників індивідуальних
гаражів №2, що розташований у с.Коровія
Глибоцького району, вартістю 33000
гривень, визнано за нею право власності
на цей гараж.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто
28000 гривень за різницю в частках.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені частково.

Визначено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_5
мають право власності кожен на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1. Право
спільної сумісної власності на цю
квартиру припинено.

В решті позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на
рішення суду. Вважає його незаконним і
необґрунтованим.

Суд не врахував, що разом з нею
залишається проживати неповнолітній
син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, і не
застосував до правовідносин сторін
правило част.3 ст.70 СК України.
Аліментів в розмірі ? частки від
заробітку (доходу) (480 гривень), які
сплачує ОСОБА_1, на утримання
неповнолітнього сина недостатньо.

На її думку, право на її частку у
спільному майні повинно бути
збільшене. За нею слід визнати право
власності на гараж та на ? частку
автомобіля, стягнувши із ОСОБА_1 44500
гривень за ? частку автомобіля.

Вважає, що має право на 2/3 частки
квартири, оскільки з нею проживає
неповнолітній син, а ОСОБА_1 та ОСОБА_5
слід виділити по 1/6 частці спірної
квартири.

Колегія суддів вважає, що підстав для
задоволення апеляційної скарги не
убачається.

Суд першої інстанції вірно виходив з
того, що відповідно до статей 60, 69 ч.1, 70
ч.ч.1,3 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. За рішенням суду частка
майна дружини, чоловіка може бути
збільшена, якщо з нею, ним проживають
діти, а також непрацездатні повнолітні
син, дочка, за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 07 липня 1989 року.
Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівців від 04 листопада 2013
року шлюб розірвано.

Від шлюбу є двоє синів: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони проживали в однокімнатній
квартирі АДРЕСА_2, яку за договором міни
від 23 червня 1998 року поміняли на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.61-62).
На підставі цього договору міни
квартира належить ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 на праві спільної сумісної
власності (а.с.63-67).

Відповідно до част.2 ст.372 ЦК України у
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

За рішенням суду частка співвласника
може бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення.

Визначаючи розмір часток за кожним із
співвласників, суд вірно виходив із
рівності часток. Підстави, які мають
істотне значення для збільшення
розміру частки ОСОБА_3 і відповідно
зменшення часток відповідачів,
відсутні. Квартира поділу в натурі не
підлягає. Іншим житлом ОСОБА_1 не
забезпечений і на передачу своєї
частки в квартирі ОСОБА_3 не погодився.

Доводи ОСОБА_3 про те, що з нею
залишається проживати неповнолітній
син, не можуть бути взяті до уваги.

Відповідає рішення суду вимогам ст.57
ч.1 та 60 ч.1 СК України, ст.368 ч.3 ЦК
України в частині поділу придбаного у
шлюбі гаража та автомобіля "Мегсеdеs-Веnz
108".

Судом встановлено, що вказаний
автомобіль був придбаний 24 лютого 2011
року ОСОБА_3 і зареєстрований на її ім'я
(а.с.7, 93). Вартість автомобіля, на яку
погодились сторони, становить 89000 грн.

В період шлюбу, у 2006 році, на ім'я ОСОБА_3
придбано гараж НОМЕР_2 в товаристві
власників індивідуальних гаражів № 2 в
селі Коровія Глибоцького району (а.с.8).
Вартість гаража на час розгляду справи,
з якою погодились сторони, становить
суму 33000 грн.

Загальна вартість спільного сумісного
майна, набутого ОСОБА_1 у шлюбі, складає
122000 грн., частка кожного становить 61000
грн.

І автомобіль, і гараж є неподільним
майном. Тому суд дійшов обгрунтованого
висновку про визнання за ОСОБА_1 права
власності на автомобіль марки
"Мегсеdеs-Веnz 108", 2003 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, вартістю 89000
грн., а за ОСОБА_3 визнав право власності
на гараж НОМЕР_2 в товаристві власників
індивідуальних гаражів № 2 в селі
Коровія Глибоцького району, вартістю
33000 гривень, стягнувши із ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 за різницю в частках
28000 грн.

Обґрунтованими є відмова суду ОСОБА_3 в
задоволенні її інших зустрічних вимог,
а також відхилення її доводів про
недостатній розмір аліментів на
молодшого сина, необхідність коштів
для його лікування, оскільки вказане є
предметом іншого спору.

Рішення суду відповідає встановленим
обставинам справи, вимогам
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування не
убачається.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 20 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: