АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Заводян К.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
до ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, третя особа без
самостійних вимог ОСОБА_4, та за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, третя особа без самостійних
вимог ОСОБА_1, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_3, від імені якої дії
ОСОБА_5, на рішення Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 30 грудня 2013 року,

встановила:

У вересні 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
(далі ТОВ «ФК «Вектор Плюс») звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_3

Просило в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 20 березня 2007 року в сумі 746101 гривень
19 копійок звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме нерухоме майно -
незавершена реконструкція будинку
механізатора під кафе, сауну, ресторану
та офісу готовністю 87 відсотків,
загальною площею 806, 6 кв.м., що
розташована по АДРЕСА_1 на земельній
ділянці площею 3132 кв.м., що належить
іпотекодавцю, шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною
встановленою на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна,
визначеного на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна, під час проведення
виконавчих дій.

Посилалося на те, що 20 березня 2007 року
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк» уклали
кредитний договір. Відповідно до умов
вказаного договору відповідачам
відкрили відновлювальну кредитну
лінію в сумі 405 000 гривень (105 000 гривень -
ОСОБА_1, 300 000 гривень - ОСОБА_4).

В рахунок забезпечення зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором
ОСОБА_3 та ПАТ «Сведбанк» 20 березня 2007
року уклали договір іпотеки. Згідно
умов вказаного договору відповідач
передав в іпотеку нерухоме майно, а
саме будинок механізатора, який
знаходиться в стадії реконструкції під
кафе, сауну, ресторану та офісу
готовністю 87 відсотків, загальною
площею 806, 6 кв.м., та розташований по
АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 3132
кв.м., що належить іпотекодавцю,

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк»
відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс»
відповідно до договору факторингу №15
та договору про відступлення прав за
іпотечними договорами свої права
вимоги до відповідача за
зобов'язаннями по кредитному та
іпотечному договорах від 20 березня 2013
року.

В результаті невиконання умов
кредитного договору у ОСОБА_4
утворилась заборгованість в сумі 746 101
гривень, що складається з
заборгованості по основній сумі
кредиту - 300 000 гривень, заборгованості
по процентам - 220 463 гривні 16 копійок,
пені - 220 238 гривень 3 копійки.

В листопаді 2013 року ТОВ «ФК «Вектор
Плюс» звернулося до суду з іншим
позовом до ОСОБА_3

Просило в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 20 березня 2007 року в сумі 200 456
гривень 60 копійок звернути стягнення
на предмет іпотеки, а саме нерухоме
майно, а саме будинок механізатора,
який знаходиться в стадії
реконструкції під кафе, сауну,
ресторану та офісу готовністю 87
відсотків, загальною площею 806, 6 кв.м.,
та розташований по АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 3132 кв.м., що
належить іпотекодавцю, шляхом
проведення прилюдних торгів за
початковою ціною встановленою на рівні
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, визначеного на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна, під час проведення
виконавчих дій.

Посилаючи на вищевказані обставини,
вказував, що в результаті невиконання
умов кредитного договору у ОСОБА_1
утворилась заборгованість в сумі 200 456
гривень 60 копійок, що складається з
заборгованості по основній сумі
кредиту - 95 357 гривень, заборгованості
по процентам - 54 767 гривень 60 копійок,
пені - 49 072 гривні.

Ухвалою Вижницького районного суду
Чернівецької області від 2 грудня 2013
року цивільні справи за позовом ТОВ «ФК
«Вектор Плюс» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, третя
особа без самостійних вимог ОСОБА_4, та
за позовом товариства з ТОВ «ФК «Вектор
Плюс» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, третя
особа без самостійних вимог ОСОБА_1
об'єднано в одне провадження.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 30 грудня 2013
року позови ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до
ОСОБА_3 задоволено.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 за кредитним договором від 20
березня 2007 року в сумі 746 101 гривня 19
копійок, яка складається з
заборгованості по основній сумі
кредиту - 300 000 гривень, заборгованості
по процентам - 220 463 гривні 16 копійок,
пені - 220 238 гривень 3 копійки та
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором від 20 березня 2007 року в сумі в
сумі 200 456 гривень 60 копійок, що
складається з заборгованості по
основній сумі кредиту - 95 357 гривень,
заборгованості по процентам - 54 767
гривень 60 копійок, пені - 49 072 гривні
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
нерухоме майно, а саме будинок
механізатора, який знаходиться в
стадії реконструкції під кафе, сауну,
ресторану та офісу готовністю 87
відсотків, загальною площею 806, 6 кв.м.,
та розташований по АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 3132 кв.м., що
належить іоптекодавцю шляхом
проведення прилюдних торгів за
початковою ціною встановленою на рівні
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, визначеного на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна, під час проведення
виконавчих дій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_3,
від імені якої дії ОСОБА_5, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовів відмовити у
зв'язку з пропуском строків позовної
давності.

Посилається на те, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити з таких
підстав.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 не виконуються умови договору
кредиту, що є підставою для звернення
стягнення на предмет іпотеки, з метою
погашення заборгованості по кредиту.

За позичальниками рахується
заборгованість за кредитним договором,
а саме за ОСОБА_4 станом на 16 вересня 2013
року в сумі 746 101 гривень 19 копійок,
ОСОБА_1 станом на 31 жовтня 2013 року в сумі
200 456 гривень 60 копійок.

Виходячи з вимог 257 ЦК України на день
звернення позивача до суду 25 вересня 2013
року та 12 листопада 2013 року з позовами
до ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки строк позовної
давності не сплив.

Однак з такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними.

Так, статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно частини 5 статті 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Відповідно до частин 1-4 статті 267 ЦК
України особа, яка виконала
зобов'язання після спливу позовної
давності, не має права вимагати
повернення виконаного, навіть якщо
вона у момент виконання не знала про
сплив позовної давності.

Заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Частиною 1 статті 624 ЦК України
встановлено, що якщо за порушення
зобов'язання встановлено неустойку, то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із частини 2 статті 1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону
України «Про іпотеку» від 5 червня 2003
року N 898-IV у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи
рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 20
березня 2007 року закрите акціонерне
товариство «ТАС-ІнвестБанк» та ОСОБА_1,
ОСОБА_4 уклали кредитний договір №43/12-Ф
від 20 березня 2007 року. Згідно умов
вказаного договору банк відкрив
позичальникам кредитну лінію, що
відновлюється в розмірі 405 000 гривень (105
000 гривень - ОСОБА_1, 300 000 гривень -
ОСОБА_4) строком дії з 20 березня 2007 року
по 19 березня 2012 року із процентною
ставкою 19 відсотків річних (а.с.7-10).

Згідно додаткового договору №1 до
кредитного договору №43/12-Ф від 5
листопада 2008 року сторони домовилися
про внесення змін до кредитного
договору, згідно яких загальний ліміт
заборгованості за кредитною лінією
складає 395 357 гривень, а процентна
ставка з 20 березня 2007 року по 31 жовтня
2008 року становить 19 відсотків річних,
починаючи з 1 листопада 2008 року
становить 20 відсотків річних (а.с.11).

В рахунок забезпечення зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором
ОСОБА_3 та ПАТ «Сведбанк» 20 березня 2007
року уклали договір іпотеки. Згідно
умов вказаного договору відповідач
передав в іпотеку нерухоме майно -
незавершену реконструкцію будинку
механізатора під кафе, сауну, ресторану
та офісу готовністю 87 відсотків,
загальною площею 806, 6 кв.м., що
розташована по АДРЕСА_1 на земельній
ділянці площею 3132 кв.м., що належить
іоптекодавцю (а.с.13-15).

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк»
відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс»
відповідно до договору факторингу №15
та договору про відступлення прав за
іпотечними договорами свої права
вимоги до відповідача за
зобов'язаннями по кредитному та
іпотечному договорах від 20 березня 2013
року (а.с.30-35).

З довідки розрахунку заборгованості за
кредитним договором №43/12-Ф від 20
березня 2007 року від 16 вересня 2013 року
станом на 16 вересня 2013 року ОСОБА_4 має
заборгованість в сумі 746 101 гривень 19
копійок, що складається з
заборгованості по основній сумі
кредиту - 300 000 гривень, заборгованості
по процентам - 220 463 гривні 16 копійок,
пені - 220 238 гривень 3 копійки (а.с.28).

З довідки розрахунку заборгованості за
кредитним договором №43/12-Ф від 31 жовтня
2013 року станом на 31 жовтня 2013 року
ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 200 456
гривень 60 копійок, що складається з
заборгованості по основній сумі
кредиту - 95 357 гривень, заборгованості
по процентам - 54 767 гривень 60 копійок,
пені - 49 072 гривні (а.с.123).

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4
та ОСОБА_1 не виконуються умови
договору кредиту, що є підставою для
звернення стягнення на предмет
іпотеки, з метою погашення
заборгованості по кредиту.

Однак, суд першої інстанції ухвалюючи
рішення у справі неправильно визначив
суму заборгованості ОСОБА_4 та ОСОБА_1
перед позивачем, які підлягають
погашенню за рахунок предмета іпотеки.

Так, підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення
боржником зобов'язання, яке
визначається ст. 610 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України
та умов договору (п. 5.2) розмір пені за
прострочення виконання грошового
зобов'язання визначений у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
відповідний період від суми
прострочених виконанням зобов'язань за
кожний день прострочення. За загальним
правилом, що випливає із Цивільного
кодексу України, період, за який
нараховується пеня за прострочення
виконання зобов'язання, не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для
обрахування пені прострочених
платежів, які мали місце поза межами
позовної давності до основної вимоги,
не ґрунтується на вимогах закону.

Аналогічні висновки містяться в
ухвалах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 вересня 2011
року та від 7 листопада 2012 року.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ
«ФК «Вектор Плюс» звернулося до суду з
позовами до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки 25 вересня
2013 року та 12 листопада 2013 року.

З довідки розрахунку заборгованості
ОСОБА_4 за кредитним договором №43/12-Ф
від 20 березня 2007 року вбачається, що за
період з 26 вересня по 28 листопада 2012
року розмір нарахованої пені складає 14
074 гривень 19 копійок.

З довідки розрахунку заборгованості
ОСОБА_1 за кредитним договором №43/12-Ф
від 20 березня 2007 року вбачається, що
останній день нарахування пені був 17
січня 2012 року, тобто пеня нарахована
поза межами періоду, що складає 12
місяців перед зверненням кредитора до
суду.

30 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з заявою про застосування строків
позовної давності (а.с.6-9 т.2).

З урахуванням річного строку позовної
давності до загального розміру
заборгованості ОСОБА_4 за кредитним
договором №43/12Ф від 20 лютого 2007 року
слід зарахувати тільки пеню в сумі 14
074 (чотирнадцять тисяч сімдесят чотири)
гривні 19 копійок за період з 26 вересня
по 28 листопада 2012 року

Із розміру загальної заборгованості
ОСОБА_1 за кредитним договором №43/12Ф
від 20 лютого 2007 року слід виключити
заборгованість по пені в сумі 49 072
гривні, яка нарахована до 17 січня 2012
року.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому його необхідно змінити,
визначивши розмір загального розміру
заборгованості ОСОБА_4 за кредитним
договором №43/12Ф від 20 лютого 2007 року
зазначений в резолютивні частині
рішення в сумі 746 101 гривні 19 копійок на
суму 539 937 гривні 8 копійок та розмір
пені зазначений в сумі 220 238 гривень 3
копійки на суму 14 074 (чотирнадцять
тисяч сімдесят чотири) гривні 19 копійок
та розмір загальної заборгованості
ОСОБА_1 за кредитним договором №43/12Ф
від 20 лютого 2007 року зазначений в
резолютивній частині рішення в сумі 200
456 гривень та суму 151 384 (сто п'ятдесят
одна тисяча триста вісімдесят чотири)
гривні 60 копійок, а заборгованість по
пені зазначеній в сумі 49 072 гривні
виключити.

В решті рішення суду першої інстанції
слід залишити без змін.

Помилковим є доводи апеляційної скарги
про те, що позивач може міг ставити
питання тільки різниці між заявленою
сумою боргу та сумою боргу, яка вже була
стягнута з боржників за кредитним
договором згідно рішення Вижницького
районного суду Чернівецької обласні
від 11 травня 2011 року.

Зокрема, як вбачається з матеріалів
справи сума боргу, яка була стягнути з
боржників згідно рішення Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 11 травня 2011 року банку не була
відшкодована.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
України «Про іпотеку» від 5 червня 2003
року, N 898-IV за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо
передбачене умовами договору, що
обумовлює основне зобов'язання.

Згідно пункту 1.1. договору іпотеки
№43/12-Ф/ІП-1 ОСОБА_3, як іпотекодавець
передала ЗАТ «ТАС Інвестбанк», як
іпотекодержателю в іпотеку
вищевказане нерухоме майно для
забезпечення зобов'язань ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 за кредитним договором від 20
березня 2007 року №4312-Ф в тому числі
зобов'язань по поверненню отриманої
суми кредиту, сплати щомісячної суми
процентів, комісій, пені, штрафних
санкцій.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3, від
імені якої дії ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 30 грудня 2013
року змінити.

Змінити розмір загальної
заборгованості ОСОБА_4 за кредитним
договором №43/12Ф від 20 лютого 2007 року,
визначений в рішенні Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 30 грудня 2013 року, яка підлягає
відшкодуванню шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки в сумі 746
101 гривні 19 копійок на суму 539 937 гривні 8
копійок за рахунок зменшення розміру
пені з суми 220 238 гривні 3 копійки на суму
14 074 (чотирнадцять тисяч сімдесят
чотири) гривні 19 копійок.

Змінити розмір загальної
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором №43/12Ф від 20 лютого 2007 року,
яка підлягає відшкодуванню шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, визначений в рішенні
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 30 грудня 2013
року в сумі 200 456 гривень на суму 151 384
(сто п'ятдесят одна тисяча триста
вісімдесят чотири) гривні 60 копійок за
рахунок виключення з суми загальної
заборгованості пені в сумі 49 072 гривні.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту його вступу в законну
силу.

Головуючий

Судді: