Справа № 626/948/14-ц
Провадження № 6/626/133/2014
У Х В А Л А

Іменем України

06.05.2014 року Красноградський районний
суд Харківської області у складі:
головуючої - судді Болотової Л.І., при
секретарі - Кузнецовій О.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні, у
відсутність сторін, заяву старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Красноградського районного управління
юстиції Ляміної А.В. про визнання судом
відмови стягувача від примусового
виконання рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Красноградського районного управління
юстиції Ляміна А.В. звернулась до суду
із заявою про визнання судом відмови
стягувача від примусового виконання
рішення Сахновщанського районного
суду Харківської області від 25.10.2011
року про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання сина
ОСОБА_4 з 29.07.2011 року і до закінчення ним
навчання.

Підставою для звернення є заява
стягувача ОСОБА_3 про закінчення
виконання вищевказаного судового
рішення про стягнення аліментів у
зв'язку з тим, що боржник за рахунок
аліментів переоформить на сина частку
домоволодіння.

На розгляд заяви про визнання
відмови стягувача від примусового
виконання рішення суду державний
виконавець та боржник не з'явилися.

Стягувач ОСОБА_3 пояснила, що
вважає свою заяву передчасною, так як
до цього часу частка домоволодіння на
її сина боржником не переоформлена, про
що зазначила в своїй заяві і просила
розглянути справу без неї.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні заяви
державного виконавця про визнання
судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду
слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України
мирова угода, укладена між сторонами,
або відмова стягувавча від примусового
виконання в процесі виконання рішення
подається в письмові формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.
Суд має право перевірити і не прийняти
відмови стягувача від примусового
виконання, якщо це суперечить закону
або порушує права чи свободи інших
осіб.

Із матеріалів справи вбачається,
що рішенням Сахновщанського районного
суду Харківської області від 25.10.2011
року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 були
стягнуті аліменти на утримання сина
ОСОБА_4 в розмірі 300 грн. щомісяця,
починаючи з 29.07.2011 року і до закінчення
ним навчання.

Станом на 15.04.2014 року існує
заборгованість по аліментах в сумі 5551,52
грн., яку боржник не сплачує.

Стягувач ОСОБА_3 відмовилась від
своєї заяви про закінчення виконавчого
провадження про стягнення аліментів,
так як боржник не виконує їх
домовленість про переоформлення своєї
частки домоволодіння на сина в рахунок
погашення заборгованості, і
відмовиться від аліментів відразу
після виконання ним домовленості.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що в даному випадку немає
підстав для затвердження заяви про
прийняти відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду,
так як проти цього заперечує стягувач і
враховуючи інтереси дитини.

На підставі ч. 2 ст. 12 Закону
України «Про виконавче провадження» та
керуючись ст. ст. 209-210, 372 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Красноградського районного управління
юстиції Ляміної А.В. -відмовити.

Не прийняти відмову стягувача
ОСОБА_3 від примусового виконання
рішення Сахновщанського районного
суду Харківської області від 25.10.2011
року про стягнення з ОСОБА_2 на її
користь аліментів на утримання сина
ОСОБА_4 на період навчання сина.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя