СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 20 січня 2014р. по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» до ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
Служба у справах дітей Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Деснянського РУГУ МВС України в м.
Києві, Відділ державної виконавчої
служби Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві

про виселення та зняття з
реєстраційного обліку,

встановила:

у липні 2013р. позивач звернувся до суду з
позовом про виселення відповідачів із
квартири АДРЕСА_1 та зобов'язання
Відділ громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Деснянського
РУГУ МВС України у м. Києві зняти їх з
реєстраційного обліку за даною
квартирою.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 12 липня 2007р. між
ВАТ АК «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір,
відповідно до якого позичальник
отримала 120 000доларів США строком до 11
липня 2019р. зі сплатою 12,5% річних. У
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 12 липня 2007р. між
ВАТ АК «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був
укладений договір іпотеки, відповідно
до якого у іпотеку була передана
квартира АДРЕСА_1.

Позивач посилався на те, що у
зв'язку із невиконанням позичальником
умов кредитного договору, рішенням
суду від 29 жовтня 2009р. стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
у сумі 128 479,46доларів США та 47 069,05грн. та
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1. Проте, при здійсненні
виконавчих дій, було з'ясовано, що у
квартирі зареєстровані відповідачі. 28
травня 2013р. банком на адресу
відповідачів було направлено вимогу
про добровільне звільнення житлового
приміщення протягом 30 днів та зняття з
реєстраційного обліку, яка була
отримана відповідачами 31 травня 2013р.,
але вимоги не виконанні.

Рішенням суду від 20 січня 2014р. у
позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
позивач просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на
неправильне застосування судом норм
матеріального права, не врахування
тієї обставини, що суду були надані
докази вручення відповідачам вимоги
про

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/3932/2014
Головуючий у суді першої
інстанції: Галась І.А.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.виселення із квартири.

- 2 -

Відповідачі та треті особи,
будучи належним чином повідомленими
про день та час розгляду апеляційної
скарги (с.с.140, 143-146), у судове засідання
не з'явилися, причини неявки не
повідомили, тому колегія суддів
відповідно до ст. 305 ЦПК України провела
судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, яка підтримала апеляційну
скаргу, вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 липня
2007р. між ВАТ АК «Укргазбанк» та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір,
відповідно до якого позичальник
отримала 120 000доларів США строком до 11
липня 2019р. зі сплатою 12,5% річних.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 12 липня 2007р. між
ВАТ АК «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був
укладений договір іпотеки, відповідно
до якого у іпотеку була передана
квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 29 жовтня 2009р. з ОСОБА_1 на
користь ПАТ АК «Укргазбанк» стягнуто
заборгованість за кредитним договором
у сумі 128 479,46доларів США та 47 069,05грн. та
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1.

З довідки по формі № 3, виданої
ЖЕК № 314 КП «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Деснянської районної у м. Києві ради»
від 25 травня 2012р. у зазначеній квартирі
зареєстровані відповідачі.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не надано
належних доказів у підтвердження
направлення письмової вимоги
відповідачам про необхідність
звільнення житлового приміщення.

Проте, повністю погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції не можна, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення шляхом
позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший

погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Частиною 3 ст. 109 ЖК України
передбачено, що звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг
поштового зв'язку рекомендоване
поштове відправлення - поштове
відправлення (лист, поштова картка,
бандероль, секограма, дрібний пакет,
мішок "M"), що приймається для
пересилання без зазначення суми
оголошеної цінності вкладення з
видачею відправникові розрахункового
документа про прийняття і
доставляється (вручається) адресатові
(одержувачу) під розписку.

Згідно з п. 92 та 99 Правил надання послуг
поштового зв'язку рекомендовані листи
підлягають доставці додому.
Рекомендовані поштові відправлення, у
тому числі рекомендова-

- 3 -

ні листи з позначкою "Судова повістка",
рекомендовані повідомлення про
вручення поштових відправлень,
поштових переказів, повідомлення про
надходження електронних поштових
переказів, які не були вручені під час
доставки, повторні повідомлення про
надходження реєстрованих поштових
відправлень (крім зазначених в абзаці
четвертому пункту 93 цих Правил),
поштових переказів, адресовані
фізичним особам, під час доставки за
зазначеною адресою або під час
вручення в об'єкті поштового зв'язку
вручаються адресату, а у разі його
відсутності - повнолітньому члену сім'ї
за умови пред'явлення документа, що
посвідчує особу, а також документа, що
посвідчує родинні зв'язки з адресатом
(свідоцтво про народження, свідоцтво
про шлюб тощо), чи рішення органу опіки
і піклування про призначення їх
опікунами чи піклувальниками.

З наданих позивачем суду першої
інстанції доказів вбачається, що 24
травня 2013р. на адресу відповідачів
банком були направлені письмові вимоги
про звільнення квартири протягом
одного місяця з дня отримання вимоги
(с.с.29-36). Дані вимоги були отримані
членом сім'ї ОСОБА_1 (с.с.38-39), отже,
вручені відповідно до Правил надання
послуг поштового зв'язку.

При цьому, відповідачами у
порушення вимог ст. 60 ЦПК України суду
першої інстанції не було надано
доказів, які б спростували надані
позивачем документи.

Висновок суду першої інстанції
про те, що письмова вимога повинна була
бути вручена кожному відповідачу
особисто, на думку колегії суддів, є
помилковим, так як не ґрунтується на
вищезазначених нормах матеріального
права та суперечить Правилам надання
послуг поштового зв'язку.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що позивачем були надані
належні та допустимі докази у
підтвердження направлення
відповідачам письмової вимоги про
звільнення житлового приміщення, на
яке звернуто стягнення рішенням суду,
проте, відповідачами вимога виконана
не була, тому вони підлягають виселенню
у примусовому порядку.

При цьому, колегія суддів
виходить з того, що неповнолітня ОСОБА_2
поселилася у спірну квартиру та була в
ній зареєстрована 17 червня 2008р., тобто
після укладення договору іпотеки і
відповідачем ОСОБА_1 не було надано
доказів, що дана реєстрація була
здійснена з дозволу іпотекодержателя
(с.с.28).

Вирішуючи питання про виселення
наймача ОСОБА_4, колегія суддів
виходить з того, що ОСОБА_4 був
зареєстрований у квартирі 19 серпня
2008р., тобто після укладення договору
іпотеки, і суду першої інстанції не
було надано доказів укладення ним
договору оренди із ОСОБА_1, як власником
квартири, а також отримання дозволу
іпотекодержателя на укладення даного
договору оренди.

З довідки ЖЕК № 314 від 25 травня
2012р. вбачається, що ОСОБА_3
зареєстрована у спірній квартирі з 18
лютого 2003р., проте, відповідачами суду
першої інстанції не надано доказів, що
вона є наймачем, який не підлягає
виселенню відповідно до положень ч. 3
ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

На вказані обставини та норми
матеріального права не звернув уваги
суд першої інстанції при вирішенні
даного спору.

Оскільки судом першої інстанції
неправильно застосовані норми
матеріального права при вирішенні
спору про виселення із житлового
приміщення, колегія суддів вважає, що
рішення суду в цій частині піддягає
скасуванню та ухвалює нове рішення про
задоволення зазначених позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно відмовив у задоволенні
позовних вимог про зобов'язання Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Деснянського РУГУ МВС
України у м. Києві зняти відповідачів з
реєстраційного обліку за даною
квартирою, оскільки вони заявлені не до
сторони у спорі, а до третьої особи, що
не відповідає ст. 30 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

- 4 -

вирішила:

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 20 січня 2014р. скасувати
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про виселення та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким зазначені позовні вимоги
задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 разом із
неповнолітньою дочкою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
на користь Публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» судові витрати у сумі
114грн. 70коп. та 121грн. 80коп. у рівних
частинах.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: