Справа № 335/4060/14-ц 2/335/1255/2014
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2014 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Замуруєвій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Запорізької міської ради про визнання права власності.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 05 лютого 2011 року померла його мати ОСОБА_2, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 Радянської України в місті Запоріжжя.
На день відкриття спадщини позивач був зареєстрований та проживав із матір'ю за однією адресою: АДРЕСА_2, та є єдиним спадкоємцем.
На підставі заяви позивача приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 було заведено спадкову справу № 27/2011.
04.04.2014 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте одержав відмову від 04.04.2014 № 145/02-31, з огляду на відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно.
Право власності на зазначену квартиру було набуто шляхом приватизації у спільну сумісну власність позивачем та його матір'ю на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 314 від 28.02.1994 року, виданого Запорізьким титано-магнієвим комбінатом, наказ № 31 від 01.02.1994 року.
Однак, під час підготовки документів для подання нотаріусу позивачем було встановлено, що оригінал правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право власності на житло № 314 від 28.02.1994 року втрачений, та збереглася лише його копія.
У зв'язку із цим, нотаріусом було зроблено запит № 54/02-14 від 30.01.2013 року до Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради про видачу дублікату зазначеного правовстановлюючого документа, за місцем зберігання архіву щодо приватизації житла ЗТМК, на який було одержано відмову у видачі дубліката № 01-10/0175 від 13.02.2013 року.
Позивач посилаючись на те, що відсутність (втрата) оригіналу правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло № 314 від 28.02.1994 року, перешкоджає йому одержати свідоцтво про право на спадщину, оформити та провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, просить суд визнати за ним, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 квартири № 71 (сімдесят один) в будинку № 51 (п'ятдесят один) по вулиці Сорок років Радянської України в місті Запоріжжя, у зв'язку із втратою правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право власності на житло № 314 від 28.02.1994 року; визнати за ним, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 квартири № 71 (сімдесят один) в будинку ;№ 51 (п'ятдесят один) по вулиці Сорок років Радянської України в місті Запоріжжя, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 05 лютого 2011 року.
В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
В судове засідання представник відповідача не зявився, надав суду письмову заяви, в якій просить справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 Радянської України в місті Запоріжжя належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1, що підтверджується витребуваними з районної адміністрацій по Орджонікідзевському районі Запорізької міської ради документами на підставі яких була проведена „Запорізьким титано магнієвим комбінатом приватизація спірної квартири (а.с. 69-71).
05 лютого 2011 року померла мати позивача ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про смерть 08.02.2011 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області зроблено запис № 1923 та видано Свідоцтво про смерть серія І-ВЛ №301007 (а.с. 7).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 Радянської України в місті Запоріжжя, вказана спадщина належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло № 314 від 28.02.1994 року, що підтверджується технічним паспортом на спірну квартиру (а.с. 11-12).
На підставі заяви позивача від 04.07.2011 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 було заведено спадкову справу № 27/2011 (а.с. 30-60).
30.01.2013 року приватним нотаріусом було зроблено запит № 54/02-14 до Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради про видачу дублікату зазначеного правовстановлюючого документа, за місцем зберігання архіву щодо приватизації житла ЗТМК, на який було одержано відмову у видачі дубліката № 01-10/0175 від 13.02.2013 року (а.с. 13).
Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 04.04.2014 № 145/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 05.02.2011 року матері ОСОБА_2 з причини відсутності правовстановлюючого документа (а.с.15).
Згідно наданої на вимогу суду інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_3 Радянської України в місті Запоріжжя належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1 (а.с. 76).
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявить про відмову від неї.
Як вбачається із матеріалів спадкової справи, заповіту ОСОБА_2 не залишала, спадкоємцем за законом, після її смерті є позивач, який спадщину прийняв, оскільки на момент її відкриття проживав та був зареєстрований із матірю за однією адресою (а.с. 30-60).
Згідно ч. 1. ст. 368, ч. 1 ст. 369 та ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.
Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
За життя спадкодавця - співвласника квартири, частки у праві спільної сумісної власності на квартиру не визначалися, проте, виходячи з рівності часток, частка спадкодавця складає 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 Радянської України в місті Запоріжжя.
Позивач спадщину прийняв шляхом подання, у передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 27/2011 рік (а.с. 31).
Згідно положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7 від 30.05.2008 р.: «При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.» Так, п. 24 вказаної вище Постанови Пленуму також встановлює, що суд повинен вирішувати питання про визнання права на спадщину, щоб не заміщувати функції нотаріальної контори, тільки при наявності Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою відповідною нотаріальною конторою.
Судом також встановлено, що оформити свої спадкові права на 1/2 частину спірної квартири у нотаріальному порядку позивач не мав змоги через втрату правовстановлюючого документу на квартиру, а саме: свідоцтва про право власності на житло № 314 від 28.02.1994 року, який відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 для видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно в порядку спадкування, необхідно надати, що також позбавляє можливості позивача оформити та провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.
Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч. 1 ст. 317 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що невидача свідоцтва про право на спадщину порушує право власності позивача ОСОБА_1, який є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_2 та власником 1/2 квартири АДРЕСА_3 Радянської України в місті Запоріжжя, а тому вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку квартири № 71 (сімдесят один) в будинку № 51 (п'ятдесят один) по вулиці Сорок років Радянської України в місті Запоріжжя, у зв'язку із втратою правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право власності на житло № 314 від 28.02.1994 року.
Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку квартири № 71 (сімдесят один) в будинку № 51 (п'ятдесят один) по вулиці Сорок років Радянської України в місті Запоріжжя, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 05 лютого 2011 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Ю. В. Геєць