Справа № 2-72/11
Провадження № 2/456/7/2014
"11" січня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
головуючого-судді
при секретарі Березіній
вирішуючи під час розгляду
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
Стрийської центральної районної
лікарні Львівської області,
Моршинської міської лікарні
Львівської області, Комунальної 4-ї
міської поліклініки м. Львова, треті
особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної неналежним
наданням медичної допомоги питання про
постановлення окремої ухвали,
08 січня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася на адресу суду з письмовим
клопотанням, в якому просить
постановити окрему ухвалу про усунення
причин та умов, які сприяють вчиненню
правопорушень у Комунальній 4-їй
міській поліклініці м. Львова, які
полягають у недотриманні вимог чинного
законодавства України, що регламентує
порядок надання медичної допомоги
населенню, та надіслати її головному
лікарю Комунальної 4-ї міської
поліклініки м. Львова та до Управління
охорони здоров'я м. Львова для вжиття
відповідних заходів реагування. В
обґрунтування клопотання покликається
на низку порушень вимог чинного
законодавства України у сфері охорони
здоров'я під час надання їй медичної
допомоги у Комунальній 4-тій міській
поліклініці м. Львова, зокрема лікарем
ОСОБА_4, що, в свою чергу, призвело до
порушення її права на охорону здоров'я,
гарантованого ст. 49 Конституції
України, ст. ст. 283, 284 Цивільного кодексу
України, ст. 6 Закону України «Основ
законодавства України про охорону
здоров'я». Це зокрема: недотримання
вимог нормативів надання медичної
допомоги за спеціальністю «Ортопедія і
травматологія», затверджених наказом
МОЗ України від 28.12.2002 р. № 507
(рентгенобстеження перед повторною
репозицією уламків не проводилось,
необхідність призначення антибіотиків
була необґрунтованою, вузькі
спеціалісти при її обстеженні не
залучались, що стало однією із причин
для виникнення неврологічних
ускладнень); недотримання вимог
чинного законодавства України щодо
ведення медичної документації, зокрема
в частині правильного оформлення
медичної карти амбулаторного хворого,
листків призначень (у п. 12 висновку
експерта № 30 вказано, що «у медичній
карті амбулаторного хворого лікар
повинен відмітити скарги пацієнта,
анамнез травми або хвороби, дані
об'єктивного обстеження та вказати
попередній, а при повторному
(додатковому) обстеженні - і клінічний
діагноз. Після цього призначити
лікування відповідно встановленого
діагнозу. За належність ведення
документації несе відповідальність
головний лікар лікуючого закладу або
заступник головного лікаря з
амбулаторно-поліклінічної роботи та
лікуючий лікар». У п. 5.1.4 Наказу МОЗ
України «Про затвердження Положення
про експертизу тимчасової
непрацездатності» від 09.04.2008 р. № 189
зазначено, що лікуючий лікар
відображає в медичних картах
амбулаторного (стаціонарного) хворого,
зокрема, скарги, анамнез, у т.ч.
страховий (за останні 12 місяців), дані
об'єктивного огляду, додаткових
методів обстеження та інше, які є
підставою для визначення діагнозу та
видачі документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян,
перелік необхідних лікувальних та
оздоровчих заходів, консультацій
відповідно до стандартів медичних
технологій лікувально-діагностичного
процесу та протоколів надання медичної
допомоги за спеціальностями);
відсутність забезпечення контролю
якості оформлення записів у медичній
карті амбулаторного (стаціонарного)
хворого, що, відповідно до п. 5.2.8 Наказу
МОЗ України «Про затвердження
Положення про експертизу тимчасової
непрацездатності» від 09.04.2008 р. № 189,
покладено на завідувача профільного
відділення; порушення порядку видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян (листок
непрацездатності їй був закритий
незважаючи на те, що вона у зв'язку з
ускладненнями потребувала
стаціонарного лікування); недотримання
нормативного припису щодо контролю за
виконанням професійних обов'язків
медичними працівниками, що покладено
на завідувача профільним відділенням,
згідно з п. 5.2.11 Наказу МОЗ України «Про
затвердження Положення про експертизу
тимчасової непрацездатності» від
09.04.2008 р. № 189, а саме в аспекті внесення
пропозиції керівництву закладу
охорони здоров'я щодо притягнення до
відповідальності медичних працівників
відділення (кабінету), які припустилися
порушень при встановленні діагнозу,
призначення відповідного обстеження
та лікування, видачі, продовженні та
заповненні документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність, та
оформленні медичної облікової
В судове засідання позивач не
з'явилася, проте подала на адресу суду
заяву, в якій просить суд продовжити і
закінчити розгляд справи у її
відсутності, оскільки з 07 грудня 2013
року перебуває на лікуванні в
неврологічному відділенні Комунальної
міської клінічної лікарні швидкої
медичної допомоги м. Львова, а тому суд
вважає за можливе вирішувати питання
про постановлення окремої ухвали у її
Представник відповідача -
Комунальної 4-ї міської поліклініки м.
Львова Місюра О.Б. та третя особа
ОСОБА_4, інтересів яких стосується
питання про постановлення окремої
ухвали заперечили проти заявленого
позивачем клопотання.
Суд, заслухавши думку осіб, що
беруть участь у справі, оглянувши
матеріали справи, оцінивши докази, на
яких ґрунтується клопотання, заявлене
позивачем, вважає, що клопотання слід
задоволити з наступних підстав.
Статтею 3 Конституції України
передбачено, що людина, її здоров'я та
життя визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Стаття 49
Конституції України гарантує кожному
право на отримання ефективної медичної
Згідно з вимогами п.„і" ч.1 ст.6
Основ законодавства про охорону
здоров'я від 19.11.92 року кожний
громадянин має право на охорону
здоров'я, що передбачає відшкодування
заподіяної здоров'ю шкоди.
У ст. 8 Основ зазначено, що держава
визнає право кожного громадянина
України на охорону здоров'я і
забезпечує його захист. Закон
закріплює і право на судовий захист
права людини на охорону здоров'я. Слід
вказати, що відшкодування шкоди не
звільняє медичних і фармацевтичних
працівників від притягнення їх до
дисциплінарної, адміністративної або
кримінальної відповідальності
відповідно до національного
Статтею 34 цих Основ передбачено,
що обов'язками лікуючого лікаря є
своєчасне і кваліфіковане обстеження і
Відповідно до ст.211 ЦПК України суд,
виявивши під час розгляду справи
порушення закону і встановивши причини
та умови, що сприяли вчиненню
порушення, може постановити окрему
ухвалу і направити її відповідним
особам чи органам для вжиття заходів
щодо усунення цих причин та умов. Про
вжиті заходи протягом місяця з дня
надходження окремої ухвали повинно
бути повідомлено суд, який постановив
Зміст цієї правової норми полягає в
тому, що суду надається право звернути
увагу на порушення закону та інші
недоліки - причини й умови, що сприяли
порушенню у діяльності підприємств,
установ, організацій, причому не тільки
тих, що беруть участь у спорі, а й
будь-яких інших. Направляти окрему
ухвалу також дозволяється особам і
органам, які не обов'язково повинні
бути учасниками процесу.
За змістом п. 39 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції"№ 2 від 12.06.2009 року
розглядаючи справи, суд відповідно до
статті 211 ЦПК має виявляти причини та
умови, що сприяли вчиненню порушення
закону, і постановляти щодо них окремі
ухвали та направляти їх відповідним
органам та особам, які повинні протягом
місяця з дня одержання окремої ухвали
повідомити суд, який її направив, про
вжиті заходи. Окремі ухвали можуть бути
постановлені і при закінченні розгляду
справи без ухвалення рішення (закриття
провадження у справі, залишення заяви
без розгляду), а також за наявності
певних умов й до закінчення її
Підставою для окремої ухвали є
виявлення порушення закону і
встановлення причин та умов, що сприяли
вчиненню порушення. Відтак, окрема
ухвала може бути постановлена лише у
разі, якщо під час судового розгляду
встановлено склад правопорушення.
Юридична кваліфікація правопорушення
судом не здійснюється. Водночас, суд
може в окремій ухвалі зазначити,
елементи якого складу правопорушення
слід перевірити.

Причини та умови, що сприяли вчиненню
порушення можуть полягати у
неналежному виконанні посадовими
особами обов'язків, перевищенні влади
чи зловживанні нею, порушенні строків
розгляду звернень, невжитті заходів
реагування на заяви громадян тощо.

Суд, оцінивши докази, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів дійшов до висновку, що
між діями медичного працівника - ОСОБА_4
та завданою шкодою позивачу, є
безпосередній причинний зв'язок і у
зв'язку з вищенаведеним є вина
відповідача, а тому відповідач -
Комунальна 4-а міська поліклініка м.
Львова - повинна частково відшкодувати
завдану позивачу майнову та моральну
шкоду.

Зокрема, в судовому засіданні
встановлено, що низку порушень вимог
чинного законодавства України у сфері
охорони здоров'я під час надання
медичної допомоги ОСОБА_1 у Комунальній
4-тій міській поліклініці м. Львова,
заподіяно, зокрема лікарем ОСОБА_4, що, в
свою чергу, призвело до порушення її
права на охорону здоров'я,
гарантованого ст. 49 Конституції
України, ст. ст. 283, 284 Цивільного кодексу
України, ст. 6 Закону України «Основ
законодавства України про охорону
здоров'я».

Це наступні порушення:

- недотримання вимог нормативів
надання медичної допомоги за
спеціальністю «Ортопедія і
травматологія», затверджених наказом
МОЗ України від 28.12.2002 р. № 507
(рентгенобстеження перед повторною
репозицією уламків не проводилось,
необхідність призначення антибіотиків
була необґрунтованою, вузькі
спеціалісти при обстеженні ОСОБА_1 не
залучались, що стало однією із причин
для виникнення неврологічних
ускладнень);

- недотримання вимог чинного
законодавства України щодо ведення
медичної документації, зокрема в
частині правильного оформлення
медичної карти амбулаторного хворого,
листків призначень (у п. 12 висновку
експерта № 30 вказано, що «у медичній
карті амбулаторного хворого лікар
повинен відмітити скарги пацієнта,
анамнез травми або хвороби, дані
об'єктивного обстеження та вказати
попередній, а при повторному
(додатковому) обстеженні - і клінічний
діагноз. Після цього призначити
лікування відповідно встановленого
діагнозу. За належність ведення
документації несе відповідальність
головний лікар лікуючого закладу або
заступник головного лікаря з
амбулаторно-поліклінічної роботи та
лікуючий лікар». У п. 5.1.4 Наказу МОЗ
України «Про затвердження Положення
про експертизу тимчасової
непрацездатності» від 09.04.2008 р. № 189
зазначено, що лікуючий лікар
відображає в медичних картах
амбулаторного (стаціонарного) хворого,
зокрема, скарги, анамнез, у т.ч.
страховий (за останні 12 місяців), дані
об'єктивного огляду, додаткових
методів обстеження та інше, які є
підставою для визначення діагнозу та
видачі документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян,
перелік необхідних лікувальних та
оздоровчих заходів, консультацій
відповідно до стандартів медичних
технологій лікувально-діагностичного
процесу та протоколів надання медичної
допомоги за спеціальностями);

- відсутність забезпечення контролю
якості оформлення записів у медичній
карті амбулаторного (стаціонарного)
хворого, що, відповідно до п. 5.2.8 Наказу
МОЗ України «Про затвердження
Положення про експертизу тимчасової
непрацездатності» від 09.04.2008 р. № 189,
покладено на завідувача профільного
відділення; порушення порядку видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян (листок
непрацездатності ОСОБА_1 був закритий
незважаючи на те, що пацієнтка у зв'язку
з ускладненнями потребувала
стаціонарного лікування);

- недотримання нормативного припису
щодо контролю за виконанням
професійних обов'язків медичними
працівниками, що покладено на
завідувача профільним відділенням,
згідно з п. 5.2.11 Наказу МОЗ України «Про
затвердження Положення про експертизу
тимчасової непрацездатності» від
09.04.2008 р. № 189, а саме в аспекті внесення
пропозиції керівництву закладу
охорони здоров'я щодо притягнення до
відповідальності медичних працівників
відділення (кабінету), які припустилися
порушень при встановленні діагнозу,
призначення відповідного обстеження
та лікування, видачі, продовженні та
заповненні документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність, та
оформленні медичної облікової
документації.

Юридична відповідальність медичного
працівника за професійне
правопорушення - це застосування до
особи, яка вчинила правопорушення при
виконанні професійних обов'язків у
сфері медичної діяльності, заходів
державного примусу, передбачених
правовими нормами, які супроводжуються
необхідністю для винного зазнати
певних втрат особистого,
організаційного або майнового
характеру.

Людина, яка потребує медичної допомоги,
сподівається, що ця допомога буде
надана належним чином, на високому
професійному рівні. Лікарі, люди в
білих халатах, у всі часи сприймались
як носії добра, до них завжди
зверталися з надією на допомогу. Саме
тому дуже складно в науці й на практиці
вирішувати питання відповідальності
медиків за ту чи іншу шкоду, заподіяну
здоров'ю пацієнта. Однак з правової
точки зору таку роботу необхідно
проводити, оскільки і лікарі повинні
знати про таку відповідальність, яка
настає у разі правопорушень, і пацієнти
мають бути впевнені, що охорона їхніх
прав і законних інтересів гарантується
з боку держави та суспільства, в тому
числі й таким чином.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що судом під час розгляду
справи виявлено низку порушень закону
зі сторони відповідача - Комунальної 4-ї
міської поліклініки м. Львова та
третьої особи - лікаря ОСОБА_4, суд
приходить до висновку про
постановлення окремої ухвали і
направлення її відповідним особам для
вжиття заходів щодо усунення цих
причин та умов.

Залишення службовою (посадовою) особою
окремої ухвали (постанови) без
розгляду, невжиття заходів до усунення
зазначених у ній порушень закону, а
також причин та умов, що сприяли
вчиненню злочину, несвоєчасна (з
порушенням місячного строку) відповідь
на окрему ухвалу (постанову) суду
тягнуть адміністративну
відповідальність згідно зі ст. 185-6
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Керуючись ст. 211 ЦПК України, суд , -

у х
в а л и в :

Про викладені порушення, описані в
мотивувальній частині окремої ухвали
довести до відома головного лікаря
Комунальної 4-ї міської поліклініки м.
Львова та начальника Управління
охорони здоров'я м. Львова.

Про вжиті заходи протягом місяця з дня
надходження окремої ухвали повідомити
суд.

Окрему ухвалу може бути оскаржено
особами, інтересів яких вона
стосується, у загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя В. Л.
Бучківська