Головуючий суду 1 інстанції - Рябуха
Доповідач - Темнікова В.І.
Справа № 2-966/12
Провадження № 22ц/782/5701/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Коновалової В.А.,
Ступіної Я.Ю.,

за участю секретаря - Булгакової
М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
та ПАТ Акціонерно-комерційний банк
«Капітал» на рішення Жовтневого
районного суду міста Луганська від 11
грудня 2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Акціонерно-комерційний банк «Капітал»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2011 року позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом,
в якому посилався на те, що 15 серпня 2008
року між ВАТ «АКБ «Капітал» в особі
філії № 1 ВАТ «АКБ «Капітал» в м.
Луганську, який перейменовано у
Луганську філію ПАТ «АКБ «Капітал» та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 4/840/04, згідно якого позивач надав
відповідачу кредит в сумі 150000 доларів
США строком до 14 серпня 2013 року зі
сплатою відсотків у розмірі 11,7475 %
річних + річний LIBOR USD, значення якого на
момент укладення кредитного договору
становило 3,2525 % річних та 0,2 % від суми
фактичної заборгованості за кредитною
лінією щомісячно за розрахункове -
касове обслуговування з урахуванням
офіційного обліку інфляції за
відповідний період над прогнозованим
індексом інфляції. За умовами
Кредитного договору № 4/840/04 від 15
серпня 2008 року ОСОБА_2 брав на себе
зобов'язання погашати отриманий кредит
у встановлені згідно графіку строки, а
також щомісячно сплачувати проценти.
Забезпеченням зобов'язань за вказаним
кредитним договором є договір іпотеки
нерухомого майна, укладений з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, відповідно до якого вони
виступили солідарно, як майнові
поручителі. Предметом цього договору є
нежитлове приміщення, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
317,3 кв. м., яке належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на праві спільної часткової власності,
відповідно до договору купівлі -
продажу нежитлового приміщення та
згідно з договором іпотеки зазначено
майно передалося в іпотеку, як
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором № 4/840/04 від 15
серпня 2008 року. В порушення вимог
законодавства України, боржники в
односторонньому порядку відмовилися
від виконання договірних зобов'язань, в
установлені строки заборговані суми не
повернули, на листи - претензії про
необхідність погашення заборгованості
за кредитним договором не
відреагували, тому станом на 28.02.2011
утворилась заборгованість у розмірі
1991301,49 гривень. В зв,язку з викладеним
позивач просив звернути стягнення на
предмет іпотеки - нерухоме майно,
нежитлове приміщення, яке розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
317,3 кв.м., яке належить на праві
співвласності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та
стягнути солідарно з відповідачів
витрати зі сплати держмита у сумі 1700,00
грн. та витрати, пов'язані з
інформаційно - технічним забезпеченням
розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Луганська від 11 грудня 2013 року
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
Акціонерно-комерційний банк «Капітал»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволені шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки за договором
іпотеки від 15 серпня 2008 року - нерухоме
майно, нежитлове приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 317,3 кв.м., яке належить
на праві співвласності ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
межах суми боргу, а саме: 1991301 грн. 49 коп.
Крім того, суд стягнув солідарно з
відповідачів витрати по сплаті
держмита у сумі 1700 грн. та витрати на
інформаційне - технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 120 гривень.

Не погодившись с даним рішенням
відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Позивач звернувся до суду з
запереченнями на апеляційну скаргу, в
яких просив апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін за виключенням вимог скарги про
зміну абзацу другого резолютивної
частини рішення та приведення його у
відповідність зі ст. 39 Закону України
«Про іпотеку».

В подальшому позивач звернувся до
суду з апеляційною скаргою, в якій
просив змінити абзац другий
резолютивної частини рішення,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, та судові витрати
покласти на відповідачів.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу
ОСОБА_2 частково, просив вийти за межі
апеляційної скарги та змінити рішення
суду, зменшивши суму боргу за кредитним
договором, в рахунок погашення якої
судом звернуто стягнення на предмет
іпотеки з 1991301, 49 коп. до 1383912грн. 21 коп.
Апеляційну скаргу позивача визнав
частково в частині викладення в
редакції, яка відповідає вимогам
закону, абзацу другого резолютивної
частини рішення.

Представник позивача підтримала
апеляційну скаргу позивача, просила її
задовольнити; апеляційну скаргу ОСОБА_2
не визнала, просила відмовити у її
задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 просив
задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2
в її уточненому вигляді та частково
задовольнити апеляційну скаргу
позивача в частині викладення в
редакції, яка відповідає вимогам
закону, абзацу другого резолютивної
частини рішення.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав:

Ухвалюючи рішення по справі суд
виходив з того, що ним були встановлені
факти про те, що 15 серпня 2008 року між
ВАТ «АКБ «Капітал» в особі філії № 1 ВАТ
«АКБ «Капітал» в м. Луганську, який
перейменовано у Луганську філію ПАТ
«АКБ «Капітал» та відповідачем ОСОБА_2
було укладено договір про надання
кредиту № 4/840/04, згідно якого позивач
надав відповідачу кредит в сумі 150000
доларів США строком до 14 серпня 2013 року
зі сплатою відсотків у розмірі 11,7475 %
річних + річний LIBOR USD, значення якого на
момент укладення кредитного договору
становило 3,2525 % річних та 0,2 % від суми
фактичної заборгованості за кредитною
лінією щомісячно за розрахункове -
касове обслуговування з урахуванням
офіційного обліку інфляції за
відповідний період над прогнозованим
індексом інфляції. За умовами
Кредитного договору відповідач ОСОБА_2
взяв на себе зобов'язання погашати
отриманий кредит у встановлені згідно
графіку строки, а також щомісячно
сплачувати проценти. На забезпечення
виконання даного кредитного договору
було укладено договір іпотеки
нерухомого майна, відповідно до якого
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виступили солідарно,
як майнові поручителі. Предметом
іпотеки є нежитлове приміщення, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 317,3 кв. м, яке належить
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної
часткової власності, відповідно до
договору купівлі - продажу нежитлового
приміщення від 18 липня 2008 року. Однак,
незважаючи на прийняті зобов'язання,
відповідач ОСОБА_2 неодноразово
порушував свої зобов'язання за
кредитним договором, внаслідок чого
виникла заборгованість за кредитом,
процентами та пенею. Проаналізувавши
зазначені обставини по справі у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог, та
вважав за можливе задовольнити вимоги
ПАТ «АКБ «Капітал» та звернути
стягнення на предмет іпотеки - нерухоме
майно - нежитлове приміщення, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 317,3 кв. м, яке належить
на праві співвласності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Також суд виходив з того, що
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з
відповідачів підлягають солідарному
стягненню на користь ПАТ «АКБ
«Капітал» понесені останнім витрати по
оплаті держмита у розмірі 1700 грн. та
витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 120
грн.

Однак, приймаючи рішення по
справі, судом першої інстанції не було
дано належної правої оцінки тому, що
раніше рішенням Жовтневого районного
суду м. Луганська від 03 червня 2010 року
кредитний договір № 4/840/04 від 15 серпня
2008 року, укладений між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2, було розірвано з
22.12.2009 року Крім того, за даним рішенням
з ОСОБА_2 на користь позивача була
стягнута заборгованість за даним
кредитним договором станом на 22.12.2009
року у розмірі 1403695,96 грн., яка згідно
розрахунку, доданому позивачем до
позовної заяви про стягнення
заборгованості у справі, яка
розглядалася в 2010 році, складалася з
суми загальної заборгованості за тілом
кредиту, яку ОСОБА_2 повинен був
сплатити за весь час дії кредитного
договору, у розмірі 1155650грн., суми
заборгованості за процентами за
користування кредитом у розмірі 166956,84
грн., суми заборгованості за
розрахунково - касове обслуговування у
розмірі 30719,50грн., суми пені,
нарахованої на суму простроченої
заборгованості за тілом у розмірі 4637
грн. 19 коп., суми пені, нарахованої на
суму простроченої заборгованості за
процентами у розмірі 21172 грн. 78 коп.,
суми штрафу згідно п. 5.2 кредитного
договору у розмірі 21172 грн. 78 коп., суми
пені за розрахунково - касове
обслуговування у розмірі 3386грн. 87 коп.
Дане рішення в частині стягнення
заборгованості згідно листа
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби № 712 від 17.01.2012 року
не виконано виконавчою службою. Не
відбулося виконання зазначеного
рішення в примусовому порядку через
органи виконавчої служби і на даний
час, що визнали сторони по справі.
Однак, згідно квитанції № 161-226 від 30
вересня 2011 року відповідач ОСОБА_2 на
виконання рішення суду добровільно
сплатив позивачу 19783,75 грн. на
погашення прострочених процентів за
кредитним договором № 4/840/04 від 15
серпня 2008 року. Як убачається з
матеріалів даної справи позивач просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 4/840/04 від 15
серпня 2008 року уже в розмірі 1991301 грн. 49
коп., тобто позивач збільшив суму
заборгованості за рахунок нарахувань,
зроблених після рішення Жовтневого
райсуду м. Луганська від 03 червня 2010
року, яким кредитний договір було
розірвано з 22.12.2009 року. Проте,
враховуючи те, що кредитний договір
було розірвано, у позивача не було
достатніх правових підстав для
збільшення суми заборгованості по всім
зазначеним вище складовим
заборгованості за кредитним договором
після розірвання кредитного
договорові, тобто після 22.12.2009 року.

Таким чином, дійшовши
правильного висновку про можливість
звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 4/840/04 від 15 серпня 2008 року, суд
помилково визначив суму
заборгованості, яка підлягає сплаті за
рахунок вилучених коштів від
реалізації предмету іпотеки.

Проаналізувавши встановлені
судом першої інстанції обставини по
справі та матеріали справи в їх
сукупності, апеляційний суд вважає,що
дана сума заборгованості повинна
складати не 1991301 грн. 49 коп., як
зазначено в оскаржуваному рішенні
суду, а 1383912грн. 21 коп., яка складається
з суми основної заборгованості за
тілом кредиту у розмірі 1155650грн., суми
заборгованості за розрахунково -
касове обслуговування у розмірі
30719,50грн., суми пені, нарахованої на
суму простроченої заборгованості за
тілом у розмірі 4637 грн. 19 коп., суми пені,
нарахованої на суму простроченої
заборгованості за процентами у
розмірі 21172 грн. 78 коп., суми штрафу
згідно п. 5.2 кредитного договору у
розмірі 21172 грн. 78 коп., суми пені за
розрахунково - касове обслуговування у
розмірі 3386грн. 87 коп., які були
визначені позивачем станом на 22.12.2009
року і які були стягнуті за рішенням
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 03 червня 2011 року. А також суми
заборгованості за процентами за
користування кредитом у розмірі
147173грн.09 коп. (166956,84 грн. ( сума стягнута
за рішенням Жовтневого районного суду
м. Луганська від 03 червня 2010 року - 19783,75
грн.( сплачено відповідачем ОСОБА_2
добровільно на виконання рішення суду)
=147173грн.09 коп. ).

Крім того, приймаючи рішення по
справі, судом першої інстанції не було
виконано положення ст.. 39 Закону
України «Про іпотеку», згідно якої у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у рішенні суду зазначаються: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 Закону
України "Про іпотеку"; пріоритет та
розмір вимог інших кредиторів, які
підлягають задоволенню з вартості
предмета іпотеки; початкова ціна
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації. Не було враховано судом
також роз,яснення, які містяться в п. 42
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
про те, що резолютивна частини рішення
суду в разі задоволення позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
має відповідати вимогам як статті 39
Закону України "Про іпотеку", так і
положенням пункту 4 частини першої
статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

Зазначені вище обставини
свідчать про грубе порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції при винесенні рішення по
справі норм матеріального права, тому
апеляційний суд вважає необхідним
керуючись положеннями ч.3 ст. 303 ЦПК
України вийти за межі апеляційної
скарги ОСОБА_2, що просив зробити і
представник ОСОБА_2 в суді апеляційної
інстанці.

З урахуванням викладеного,
апеляційний суд вважає необхідним
рішення суду скасувати як постановлене
з грубим порушенням норм матеріального
права та постановити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити частково
та звернути стягнення на предмет
іпотеки за договором іпотеки від 15
серпня 2008 року, а саме нежитлове
приміщення, яке розташоване за адресою
- АДРЕСА_1, загальною площею 317, 3 кв. м,
яке належить на праві власності ОСОБА_2
та ОСОБА_3, шляхом проведення прилюдних
торгів з початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності ( незалежним
експертом) на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій, з
вартості якої підлягає сплаті
заборгованість за кредитним договором
№ 4/840/04 від 15 серпня 2008 року в розмірі
1383912грн. 21 коп., яка складається з суми
основної заборгованості за тілом
кредиту у розмірі 1155650грн., суми
заборгованості за процентами за
користування кредитом у розмірі
147173грн.09 коп., суми заборгованості за
розрахунково - касове обслуговування у
розмірі 30719,50грн., суми пені,
нарахованої на суму простроченої
заборгованості за тілом у розмірі 4637
грн. 19 коп., суми пені, нарахованої на
суму простроченої заборгованості за
процентами у розмірі 21172 грн. 78 коп.,
суми штрафу згідно п. 5.2 кредитного
договору у розмірі 21172 грн. 78 коп., суми
пені за розрахунково - касове
обслуговування у розмірі 3386грн. 87 коп.

Крім того, стягуючи з
відповідачів на користь позивача,
понесені ним витрати по сплаті судовго
збору та витрат на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи,
суд не звернув уваги на те, що діючим
законодавством по даній категорії
справ не передбачено стягнення судових
витрат з відповідачів в солідарному
порядку. Не дав суд належної правої
оцінки і тому, що позов про звернення
стягнення на предмет іпотеки по даній
справі був заявлений після вирішення
вимоги про виконання основного
зобов,язання. Проте згідно роз,яснень,
які містяться в п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
вимога заставодержателя про звернення
стягнення на предмет застави
оплачується судовим збором як вимога
немайнового характеру, якщо така
вимога пред'явлена після вирішення
вимоги про виконання основного
зобов'язання (стягнення заборгованості
тощо). Вимога заставодержателя про
звернення стягнення на предмет
застави, пред'явлена до звернення до
суду з вимогою про виконання основного
зобов'язання, оплачується судовими
збором як вимога майнового характеру.
При цьому ціна позову визначається
розміром виконання, на яке претендує
заставодержатель за рахунок
заставленого майна. Таким чином в
даному випадку з відповідачів на
користь позивача підлягає стягненню
судовий збір, який передбачений для
вимог немайнового характеру. Станом на
час звернення позивача до суду з
позовом, діяв Декрет КМУ „Про державне
мито" від 21 січня 1993 року зі змінами,
яким було передбачено, що з позовів
немайного характеру сплачується
державне мито у розмірі 0,5
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. Неоподаткований мінімум
доходів громадян становив 17 грн., таким
чином розмір судового збору, який
повинен бути стягнутим з відповідачів
становить 8 грн.50 коп., а не 1700 грн., як
зазначено судом в рішенні. Крім того, на
час звернення до суду позивачем з
позовом діяла постанова КМУ № 1258 від
21.12.2005р. „Про затвердження Порядку
оплати витрат з
інформаційно-технічного забезпечення
судових процесів, пов'язаних з
розглядом цивільних та господарських
справ, та їх розмірів", згідно якої
розмір витрат з пов'язаних з розглядом
цивільної справа з розгляду позовної
заяви немайнового характеру становив
37грн. Таким чином, з відповідачів на
користь позивача підлягають стягненню
витрати з ІТЗ у розмірі 37грн., а не 120
грн., як зазначив суд в рішенні. Тобто
всього на користь позивача підлягають
стягненню витрати по справі у розмірі
45,50грн. ( 37грн.+ 8,50грн.= 45,50грн.)., а
оскільки ці витрати слід стягувати з
кожного відповідача в дольовому
відношенні, то стягненню з кожного
відповідача на користь позивача
підлягають судові витрати у розмірі по
22 грн.75 коп.

При прийнятті остаточного
рішення по справі апеляційний суд
враховує також те, що доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2 не були
підтримані його представником в ході
розгляду справи судом апеляційної
інстанції, тому апеляційний суд не
наводить аналіз обґрунтованості даних
доводів.

Керуючись ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, ст. 533,651,1048,1049,1050,1054 ЦК України,
ст. 39 Закону України "Про іпотеку",
судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ПАТ
Акціонерно-комерційний банк «Капітал»
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду міста Луганська від 11 грудня 2013
року скасувати та ухвалити по справі
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет
іпотеки за договором іпотеки від 15
серпня 2008 року, а саме нежитлове
приміщення, яке розташоване за адресою
- АДРЕСА_1, загальною площею 317, 3 кв. м,
яке належить на праві власності ОСОБА_2
та ОСОБА_3, шляхом проведення прилюдних
торгів з початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності ( незалежним
експертом) на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій, з
вартості якої підлягає сплаті
заборгованість за кредитним договором
№ 4/840/04 від 15 серпня 2008 року в розмірі
1383912грн. 21 коп., яка складається з суми
основної заборгованості за тілом
кредиту у розмірі 1155650грн., суми
заборгованості за процентами за
користування кредитом у розмірі
147173грн.09 коп., суми заборгованості за
розрахунково - касове обслуговування у
розмірі 30719,50грн., суми пені,
нарахованої на суму простроченої
заборгованості за тілом у розмірі 4637
грн. 19 коп., суми пені, нарахованої на
суму простроченої заборгованості за
процентами у розмірі 21172 грн. 78 коп.,
суми штрафу згідно п. 5.2 кредитного
договору у розмірі 21172 грн. 78 коп., суми
пені за розрахунково - касове
обслуговування у розмірі 3386грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ПАТ Акціонерно-комерційний
банк «Капітал» судові витрати по
справі у розмірі по 22 грн. 75 коп. - з
кожного.

Рішення набирає законної сили
негайно після його проголошення, але
може бути оскаржене безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів після його
проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді