Справа № 342/772/14-ц
Провадження № 2/342/467/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді Ничик
Г.І.,

секретаря судового засідання
Петруняк Н.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Городенка
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про визнання розірваним
договору найму, виселення
відповідачки ОСОБА_2 без надання їй
іншого приміщення, зобов'язання
звільнити квартиру та передати її
позивачу,

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_2, Городенківського районного
сектора управління ДМС України про
визнання розірваним договору найму,
виселення відповідачки без надання
іншого житла та про зняття
відповідачки з реєстраційного обліку.
До початку розгляду справи позивач
подала суду позовну заяву про
уточнення позовних вимог. В уточненій
позовній заяві до відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_4, позивачка ОСОБА_3 просить
визнати розірваним договір найму
квартири АДРЕСА_1, укладений 30 квітня
2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1
без надання іншого приміщення,
зобов'язати відповідачку звільнити
квартиру АДРЕСА_1 від речей та передати
квартиру позивачці. Позовні вимоги
мотивувала тим, що 31 липня 2013 року між
жителем м. Івано-Франківськ ОСОБА_4,
інтереси якого згідно нотаріально
посвідченої довіреності від 18.12.2009 року
представляла ОСОБА_6, та жителькою с.
Рашків Городенківського району
Івано-Франківської області ОСОБА_3 був
укладений договір купівлі-продажу, за
яким позивачка купила квартиру
АДРЕСА_1. Договір посвідчений
приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 Згідно п.12
договору продавець взяв на себе
зобов'язання звільнити квартиру від
речей і передати квартиру покупцю до
08.08.2013 року; в договорі вказано, що в цій
квартирі зареєстрована громадянка
ОСОБА_2, яка зобов'язана зняти місце
свого проживання та звільнити квартиру
до 08.08.2013 року.

Незважаючи на те, що позивачка 01.08.2013
року звернулася до ОСОБА_2 з листом -
вимогою про зняття з реєстрації у
зазначеній квартирі, виселення та
передачі ключів від квартири,
відповідачка до даного часу продовжує
бути зареєстрованою в квартирі, хоча в
цій квартирі вона не проживає.
Позивачкою з'ясовано, що між
відповідачкою ОСОБА_2 та її покійною
матір'ю ОСОБА_5, попереднім власником
квартири АДРЕСА_1, 30 квітня 2002 року було
укладено домовленість - договір оренди,
про те, що ОСОБА_5 передає, а її дочка
ОСОБА_2 приймає в користування квартиру
за АДРЕСА_1 для користування, для
можливого проживання, та для ведення
приватної нотаріальної діяльності
безтерміново, також ОСОБА_5 дає згоду
дочці вести реконструкції, перебудови,
поточні ремонти у даній квартирі.

Зазначаючи, що квартира АДРЕСА_1 згідно
Довідки Коломийського міжрайонного
БТІ Івано-Франківської області від
11.07.2013 року та Витягу з Державного
реєстру речових прав від 31.07.2013 року є
виключно житлом, що ОСОБА_2 не виконала
умови домовленості від 30.04.2002 року та
рішення виконавчого комітету
Городенківської міської ради від 28
травня 2002 року № 487 щодо реконструкції
приміщення квартири, не проживає в
даній квартирі та не займається
нотаріальною діяльністю, оскільки
наказом від 10.09.2013 р. Головного
управління юстиції Івано-Франківської
області з 11.09.2013 р. припинено
здійснення нотаріальної діяльності
ОСОБА_2, тому ОСОБА_3, до якої
відповідно до ст. 770 ЦК України, як до
нового власника, перейшли права і
обов'язки наймодавця, вправі вимагати
від наймача розірвання договору найму
відповідно до умов, визначених ст.783 ЦК
України.

Не бажаючи заключати із ОСОБА_2
договір оренди, позивачка направила їй
вимогу від 01.08.2013 року про зняття з
реєстрації у зазначеній квартирі,
виселення та передачу ключів від
квартири; при цьому зазначила, що має
намір проживати в даній квартирі з
своєю сім'єю. Позивачка виконала
умови, визначені в ч. 3 ст. 168 ЖК
України, ч. 3 ст. 825 ЦК України.
Відповідачка 09.08.2013р. отримала
направлене позивачкою повідомлення,
однак, продовжує займати належну
позивачці квартиру, не сплачуючи
будь-яких коштів за користування нею.
Покликаючись на ст. ст. 108,150,168,170 ЖК
України, ст.ст. 383, 759-761, 781-783,785,810,814,825,826
ЦК України, просить задовольнити
позовні вимоги.

В судовому засіданні представник
позивачки уточнений позов підтримав з
наведених в ньому підстав. Одночасно
пояснив, що ОСОБА_3 зверталась до
ОСОБА_2 з позовом про втрату права
користування спірним житловим
приміщенням. Після неодноразових
розглядів згаданого позову їй було
відмовлено в задоволенні з посиланням
на те, що договір найму - письмова
угода від 30 квітня 2002 р. укладена
безстроково між попереднім власником
квартири - ОСОБА_5 з її дочкою ОСОБА_2, -
не визнаний недійсним, і не ставилось
питання про його розірвання.
Заперечуючи, що квартира АДРЕСА_1 є
частково нежитловим приміщенням,
представник звертає увагу на те, що
відповідачкою не виготовлена проектна
документація щодо проведення
реконструкції, приміщення після
завершення робіт по реконструкції не
пред'явлено державній комісії для
прийняття його в експлуатацію, як
передбачено Рішенням виконкому
Городенківської міської ради від
28.05.2002 р.; а також на документи про
право власності, де значиться, що це є
квартира, розмір житлової площі якої
не змінювався. Так як ОСОБА_2 не
займається приватною нотаріальною
діяльністю, фактично не проживає в
спірній квартирі, яка придбана
позивачкою за договором
купівлі-продажу від 31.07.2013 р.,
позивачкою їй направлялась письмова
вимога про необхідність звільнити
приміщення, представник просить позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, зареєстроване
місце проживання якого згідно
інформації Івано-Франківського
міського відділу УДМС в
Івано-Франківській області, -
АДРЕСА_2, - в судове засідання не
з'явився повторно, про місце, день і час
розгляду справи повідомлявся
відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК
України.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала.
Заперечуючи позовні вимоги
покликається на те, що договір найму
не укладався і що позивачка до суду
договір найму не подавала. Суду
відповідачка пояснила, що за свого
життя її мати ОСОБА_5, яка проживала в м.
Івано-Франківськ, мала у власності
квартиру по АДРЕСА_1, попередніми
власниками якої була сім'я ОСОБА_12. Між
нею та матір'ю 30.04.2002 р. була складена
письмова домовленість без обмеження
терміном про те, що витрати по
переобладнанню, реконструкції будуть
проводитись за її кошти, що частину
житлового приміщення вона буде
переробляти під нежитлове,
облаштовувати окремий вхід зі сторони
вулиці (сходовий майданчик), для того,
щоб здійснювати діяльність як
приватний нотаріус, так як вхід до
квартири був з двору будинку. Для цього
мати надала їй довіреність на
представництво її інтересів з
відповідними повноваженнями. 30.04.2002 р.
Городенківська міська рада,
розглянувши заяву ОСОБА_2, прийняла
рішення про переведення однієї
житлової кімнати квартири АДРЕСА_1
(площею 11,81 кв.м), власником якої є
ОСОБА_5, із житлового у нежитлове
приміщення, для влаштування офісу для
ведення нотаріальної діяльності. Крім
того, 25.06.2002 р. виконкомом міської ради
було прийнято рішення № 380 про надання
їй, приватному нотаріусу ОСОБА_2,
земельної ділянки площею 0,0006 га на
умовах оренди строком на 25 років для
облаштування входу до офісу. Згідно з
записами в будинковій книзі та
довідкою Городенківської міської ради
ОСОБА_2 з 2003 р. є зареєстрована по
АДРЕСА_1. Технічний паспорт, що наданий
при оформленні в м. Івано-Франківську
договору купівлі-продажу не містить
штампа про переогляд приміщення
працівником інвентарбюро.
Відповідачка звертає увагу на те, що в
поданому нею до суду технічному
паспорті такий штамп поставлений
23.09.2009 р., і є відмітки про проведення
23.09.2009 р. інвентаризації ; в
довідці-технічній характеристиці
Коломийського інвентарбюро № 1369 від
23.09.2009 р. є примітка, в якій зазначено
про переведення частини житлового
приміщення у нежитлове та про окремий
вхід з сходовим майданчиком.

Відповідачка ствердила, що за позовом
ОСОБА_3 до неї про втрату права
користування житловим приміщенням
судом апеляційної інстанції 11.06.2014р.
було відмовлено в позові, однак вона
вважає неправильним посилання суду на
те, що укладену між нею та мамою 30.04.2002 р.
домовленість, суд в описовій частині
визнав договором оренди; а вона в
зв'язку з хворобою не мала можливості
оскаржити згадане судове рішення.
Письмову домовленість між дочкою і
матір'ю від 30.04.2002 р. відповідачка не
вважає договором найму чи піднайму.
Вона користувалась приміщенням
квартири, як член сім'ї власника
ОСОБА_5, має право проживати в
квартирі, де зареєстрована, так як
іншого житла не має. Після смерті своєї
матері ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1., відповідачка вступила в
спадкові права як спадкоємець за
законом, а її брат ОСОБА_4 не вступив в
спадкові права як спадкоємець за
заповітом; свідоцтво про право на
спадщину за заповітом йому видане
нотаріусом в м. Івано-Франківськ з
порушенням законодавства. Про те, що
вона зверталась до Городенківської
районної державної нотаріальної
контори свідчить видана державним
нотаріусом довідка про те, що нотаріус
посвідчив справжність її підпису на
заяві про прийняття спадщини після
смерті матері.

Документів про успадкування квартири
після смерті матері відповідачка не
має, вона має документи на оренду
земельної ділянки, на якій
облаштований другий окремий вхід до
офісу, де нею проводилась нотаріальна
діяльність, та рішення Городенківської
міської ради про переведення частини
квартири в нежитлову. Відповідачка не
надала суду пояснень щодо причин
невиготовлення проектної
документації про проведення
реконструкції в квартирі, яку її
зобов'язувала виготовити міська рада.
Відповідачка переконана, що
користуючись з 2002 р. квартирою, вона
стала її власником за набувальною
давністю, оскільки сплачувала
комунальні платежі, продовжує
сплачувати оренду землі під сходовим
майданчиком.

Відповідачка ствердила, що на час
розгляду даної цивільної справи
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 18.07.2013 р., за яким ОСОБА_4
успадкував належне їх матері спадкове
майно, і договір купівлі-продажу
квартири від 31.07.2013 р. - не визнані в
судовому порядку недійсними. ОСОБА_6,
представник ОСОБА_4, яка від його імені
укладала з ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу нерухомості, згідно
довіреності від 28.05.2012 р. не мала
повноважень щодо розпорядження
належним йому майном.

Відповідачка вважає, що за договором
купівлі-продажу позивачка ОСОБА_3
купила документи, технічну
документацію, а не нерухомість,
оскільки їй не були передані ключі від
квартири. Також вона не вважає
позивачку правонаступником
попереднього власника, як орендодавця.
Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши представника
позивачки, відповідачку ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України обов'язки
доказування і подання доказів
покладені на сторони, доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

На підставі договору купівлі-продажу
від 31 липня 2013 року, посвідченого
ОСОБА_9, приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу, зареєстрованого
в реєстрі за номером 797, ОСОБА_4,
зареєстроване місце проживання -
АДРЕСА_2, від імені якого на підставі
довіреності, посвідченої 18.12.2009 р.,
діяла ОСОБА_6, продав, а позивачка
ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1. З
змісту договору (п.2) слідує, що
вищезгадана квартира належить ОСОБА_4
на праві особистої приватної
власності на підставі Свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
виданого ДН Першої Івано-Франківської
ДНК ОСОБА_10 18.07.2013 р. за р. № 6-168. Згідно
п.12 договору продавець зобов'язується
звільнити квартиру від речей і
передати квартиру покупцю до 08.08.2013 р.
Згідно Адресної довідки, виданої
Городенківським РВ УМВС України в
Івано-Франківській області 24.07.2013р.,
вих.5/427, за даною адресою зареєстрована
громадянка ОСОБА_2, яка зобов'язана
зняти місце свого проживання та
звільнити квартиру до 08.08.2013 р. (а.с. 10).

Копією Витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності індексний
номер 6396636, дата формування - 18.07.2013 р.,
номер запису про право власності 1701077,
підтверджено, що ОСОБА_11 є власником
трьохкімнатної квартири, об'єкта
житлової нерухомості за адресою
АДРЕСА_1, загальна площа 57,6 кв.м, житлова
площа 36,5 кв.м, підстава виникнення
права власності - свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, серія та
номер 6-168, видане 18.07.2013 р., видавник
Дмитрук С.Д., державний нотаріус Першої
Івано-Франківської державної
нотаріальної контори, зазначений
ступінь спорідненості - перший, черга
спадкування - 1 (діти, батьки) (а.с. 9).

Попереднім власником зазначеної
квартири була ОСОБА_5, що стверджено
договором дарування від 08.02.2002 р. (а.с.
55). Про те, що згідно архівних даних
Обласного комунального підприємства
«Коломийське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації» станом на
31.12.2012 р. право власності на квартиру
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на
підставі дубліката договору
дарування, посвідченого 08.02.2002 р. за №
117, виданого 10.11.2009 р. за № 2090
Городенківською державною
нотаріальною конторою, свідчить
відповідь МБТІ від 11.07.2013 р. на запит
ОСОБА_6 (а.с. 8).

30 квітня 2002 року між ОСОБА_5, яка
проживала в м. Івано-Франківськ та її
дочкою ОСОБА_2, яка проживала в АДРЕСА_3
було укладено угоду, яку сторони
назвали «ДОМОВЛЕНИСТЬ», відповідно до
якої ОСОБА_5 передала безстроково у
користування ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1;
в угоді зазначили, що квартира
«здається для користування та для
можливого проживання та ведення
приватної діяльності, у якості
приватного нотаріуса ОСОБА_2, без
терміново», ОСОБА_5 надала згоду на
реконструкцію, перебудову, поточні
ремонти цієї трикімнатної квартири на
власний розсуд ОСОБА_2 за її особисті
кошти (а.с.15, 106).

Ч.3 ст. 61 ЦПК України визначено, що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Хоча відповідачка ОСОБА_2 заперечує, що
між нею та ОСОБА_5 була укладена угода
(договір найму), а стверджує, що їх
письмова домовленість стосувалась
тільки того, що витрати по
переобладнанню, реконструкції частини
житлового приміщення в нежитлове
будуть проводитись за її кошти, однак,
Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 11.06.2014
р., постановленим за результатами
розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 в
справі за її позовом до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщення після часткового
задоволення Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.04.2014 року її касаційної
скарги по згаданій справі,
встановлено, що 30.04.2002 р. між ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 укладений договір найму, який
є безстроковим, його не визнано
недійсним в судовому порядку.

30.04.2002 року виконкомом Городенківської
міської ради за заявою жительки
АДРЕСА_3 ОСОБА_2, яка діяла від імені
жительки АДРЕСА_2 ОСОБА_5 за дорученням
останньої, було прийняте Рішення № 233,
яким вирішено перевести в нежитлову
частину житлової квартири, що належить
ОСОБА_5 - одну житлову кімнату площею
11,81 кв.м, з проведенням реконструкції
для влаштування офісу для ведення
нотаріальної практики та зобов'язано
ОСОБА_2 погодити це питання з органами
архітектури та отримати відповідний
проект перебудови та техдокументацію
(а.с. 62, 95).

Крім того, рішенням виконавчого
комітету Городенківської міської
ради № 487 від 28.05.2002 р. ОСОБА_2 було
зобов'язано виготовити та погодити в
установленому порядку проектну
документацію на реконструкцію
нежитлового приміщення під офіс для
ведення нотаріальної практики по
АДРЕСА_1, і після завершення робіт по
реконструкції нежитлового приміщення
добудови пред'явити його державній
комісії для приймання в експлуатацію
(а.с.7).

Про те, що ОСОБА_2 була надана в оренду
на 25 років земельна ділянка площею
0,0006 га для реконструкції нежитлового
приміщення під офіс для ведення
нотаріальної практики по АДРЕСА_1
свідчить рішення виконавчого
комітету Городенківської міської
ради № 380 від 25.06.2002 р., договір оренди
та проект відведення земельної
ділянки (а.с.73-78). Однак, ОСОБА_2 не
виконала покладених на неї рішеннями
виконкому № 233 від 30.04.2002 р. та № 487 від
28.05.2002 р. зобов'язань отримати
відповідний проект перебудови та
техдокументацію. Вона не надала суду
доказів про їх отримання і про те, що
частина квартири АДРЕСА_1 була реально
переведена в нежитлове приміщення.

Згідно з записами в будинковій книзі,
ОСОБА_2 з 10.10.2003 р. зареєстрована по
АДРЕСА_1 (а.с. 17-19, 58-61). Про те, що вона
проживає в цій квартирі свідчить
довідка Городенківської міської ради
№ 9056 від 21.10.2014 р. (а.с. 97).

Ст. 256 Цивільного кодексу УРСР 1963 р.,
який був чинним на час укладення між
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 угоди від 30 квітня
2002 року, передбачала, що за договором
майнового найму наймодавець
зобов'язується надати наймачеві майно
у тимчасове користування за плату.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004
р.) визначено: якщо цивільні відносини
виникли раніше і регулювались актом
цивільного законодавства, який втратив
чинність, новий акт цивільного
законодавства застосовується до прав і
обов'язків, що виникли з моменту
набрання ним чинності. Згідно з п.4
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України, що набрав
чинності з 01.01.2004р. - щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності цим Цивільним кодексом, його
положення застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Івано-Франківськ, що стверджено
повторним Свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_1, виданим 29.07.2009 р. відділом
реєстрації актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції (а.с. 16).

Подана відповідачкою копія Витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно Обласного комунального
підприємства «Коломийське міжрайонне
бюро технічної інвентаризації» номер
23290634 від 14.07.2009 р., яка видана заявнику
ОСОБА_5, реєстраційний номер 6931431 про
те, що власником квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_5, загальна площа 59,4 кв.м, житлова
площа 36,5 кв.м, підстава виникнення
права власності - договір дарування
/117/08.02.2002 Городенківська державна
нотаріальна контора, містить примітку
про те, що в квартирі приміщення № 4 та
№ 6 використовуються як офісні
приміщення, приміщення ванни № 3
переобладнано під кладовку, приміщення
кладової № 9 знесено, через що
змінилась допоміжна площа з 19,6 кв.м на
22,8 кв.м (а.с. 66). З довідки-технічної
характеристики № 1369 від 23.09.2009 р. (а.с. 67,
100), технічного паспорта на квартиру
АДРЕСА_1, складеного 09.07.2009 р., з
відміткою про інвентаризацію 23.09.2009 р.
(а.с. 98-99), слідує, що зазначені зміни в
квартирі здійснені на підставі
рішення Городенківської міської ради
від 28.05.2002 р. № 487.

Відповідно до Витягу із Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності
індексний номер 7408303, дата формування -
31.07.2013 р., номер запису про право
власності 1971468, ОСОБА_3 є власником
трьохкімнатної квартири, об'єкта
житлової нерухомості, за адресою
АДРЕСА_1, загальна площа 57,6 кв.м, житлова
площа 36,5 кв.м, підстава виникнення
права власності - договір
купівлі-продажу квартири, серія та
номер 797, виданий 31.07.2013 р., видавник ПН
Івано-Франківського МНО ОСОБА_9 (а.с. 11).
Покупцю був переданий технічний
паспорт на квартиру, складений 12.11.2009р.
(а.с. 20-21).

Викладене свідчить про те, що спірні
правовідносини, які виникли між
сторонами випливають як з цивільних,
так і з житлових правовідносин, а тому
регулюються як положеннями Цивільного
кодексу України щодо права власності,
захисту права власності, найму, прав
наймача та наймодавця, так і
положеннями Житлового кодексу України
щодо користування жилими
приміщеннями, найму жилого приміщення,
припинення договору найму та
виселення.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Ст. 383 ЦК передбачає, що власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Ст. 150 ЖК України визначено - громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1,
однак розпорядитися своїми правами як
власник не може.

Відповідно до ст.759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Згідно з ст. 810
ЦК України - за договором найму (оренди)
житла одна сторона - власник житла
(наймодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(наймачеві) житло для проживання у
ньому на певний строк за плату.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 продовжували
діяти умови, що випливають з договору
найму від 30.04.2002 р., оскільки відповідно
до ст. 770 ЦК України у разі зміни
власника речі, переданої у найм, до
нового власника речі переходять права
та обов'язки наймодавця.

Ст.783 ЦК України передбачає, що
наймодавець вправі вимагати
розірвання договору найму, якщо: наймач
користується річчю всупереч договору
або призначенню речі; наймач без
дозволу наймодавця передав річ у
користування іншій особі; його недбала
поведінка створює загрозу пошкодження
речі; наймач не приступив до
проведення капремонту речі, якщо такий
обов'язок був покладений на наймача.
Відповідно до 3 ст. 825 цього ж кодексу -
договір найму частини будинку,
квартири, кімнати (частини кімнати)
може бути розірваний на вимогу
наймодавця у разі необхідності
використання житла для проживання
самого наймодавця та членів його сім'ї.
Наймодавець повинен попередити
наймача про розірвання договору не
пізніше ніж за два місяці. У разі
розірвання договору найму житла наймач
та інші особи, які проживали у
помешканні, підлягають виселенню з
житла на підставі рішення суду, без
надання їм іншого житла.

Відповідно до вимог ст. 170 ЖК України
при переході права власності на жилий
будинок (частину будинку, квартиру), в
якому знаходиться здане в найом жиле
приміщення, до іншої особи, договір
найму зберігає силу до закінчення
зазначеного в ньому строку. Якщо
договір найму укладено без зазначення
строку, новий власник будинку
(квартири) вправі вимагати його
розірвання у випадках і в порядку,
передбачених статтею 168 ЖК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 168 ЖК України -
договір найму жилого приміщення,
укладений як на визначений, так і на
невизначений строк, може бути
розірвано за вимогою наймодавця, якщо
жиле приміщення, займане наймачем,
необхідне для проживання йому та
членам його сім'ї. У цьому випадку
власник будинку (квартири) повинен
попередити наймача про наступне
розірвання договору за три місяці.

Згідно з ст. 169 згаданого кодексу - у
разі припинення договору найму жилого
приміщення в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, наймач і особи,
які проживають разом з ним, зобов'язані
звільнити жиле приміщення, а в разі
відмовлення - підлягають виселенню в
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

ОСОБА_3, новий власник квартири, що
знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, яка
має намір проживати в даній квартирі,
01.08.2013 року звернулася до ОСОБА_2 з
листом-вимогою про зняття її з
реєстрації у зазначеній квартирі,
звільнення квартири та передачу
ключів від квартири. Про те, що ОСОБА_2
09.08.2013 р. отримала вказаного листа,
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с.13-14).

Відповідно до ст. 782 ЦК України
наймодавець має право відмовитися від
договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за
користування річчю протягом 3-х місяців
підряд. У разі відмови наймодавця від
договору найму договір є розірваним з
моменту одержання наймачем
повідомлення про відмову від договору.

Оскільки ОСОБА_2 продовжує займати
квартиру АДРЕСА_1, вона не сплачує
орендної плати, користується
приміщенням квартири всупереч умовам,
що визначені в укладеній 30.04.2002 р. угоді,
а саме не здійснює нотаріальну
діяльність, не проживає в квартирі, де
зареєстрована, так як фактично
проживає по АДРЕСА_3, про що
свідчить поштове повідомлення про
отримання нею 13.09.2014 р. поштової
кореспонденції (а.с.47), добровільно не
бажає звільняти квартиру, незважаючи
на направлене їй повідомлення, тому суд
приходить до переконання, що є підстави
для задоволення позову в частині
визнання розірваним договору найму
квартири АДРЕСА_1, що укладений 30
квітня 2002 року між колишнім власником
квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_2, в частині
виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1
без надання іншого приміщення та
зобов'язання її звільнити вказану
квартиру.

Суд не вбачає підстав для задоволення
позову в частині передачі
відповідачкою ОСОБА_2 квартири
позивачці, так як згідно договору
купівлі-продажу квартири від 31 липня 2013
року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
обов'язок передати квартиру покупцю
покладений на продавця.

Питання розподілу судових витрат суд
вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України.

На підставі викладеного, ст. 41
Конституції України, ст. 256 Цивільного
кодексу УРСР 1963р., ст.ст. 5,383,759,770,782,783,
810,825, п.4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, ст.ст. 150,168,169,170 ЖК
України, керуючись ст. ст. 3, 10,11,14,60,61,
209, 212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш
И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати розірваним договір найму
квартири АДРЕСА_1, укладений 30
квітня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2.
Виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1
без надання іншого приміщення.

Зобов'язати ОСОБА_2 звільнити
квартиру АДРЕСА_1

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3
судові витрати в розмірі 243,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Ничик Г.І.