Справа № 101/5456/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дубановська І.
Д. ,

при секретарі - Приймак Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Біла Церква
цивільну справу за позовною заявою
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області звернувся
ОСОБА_1 з цивільним позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів, обґрунтовуючи
його тим, що він знаходився у
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
в період з 28.12.2002 року по 02.04.2008 року. Має
з відповідачкою спільну дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області з нього стягнуто
аліменти на утримання дочки. З 18.06.2007
року в розмірі 200,00 грн., а рішенням у
справі №2-12304/2010 от 22.10.2010 року розмір
аліментів було збільшено до 1200,00 грн.
Відповідачка двічі зверталась до суду
з позовами про стягнення з нього пені
за несвоєчасну сплату аліментів.

Сплачувати аліменти в розмірі 1200,00 грн.
він не в змозі. На даний час він не має
постійної роботи , він має нову сім'ю.

Вважає, що сплата ним пені в розмірі 88
677,21 грн. є достатньою компенсацією за
несвоєчасну сплату аліментів і
достатньою базою для того щоб
утримувати дитину.

Уточнивши позовні вимоги позивач
просить зменшити присуджені йому
аліменти встановивши їх на рівні 1/4
частини від доходу, але не менше 30%
прожиткового мінімуму, встановленого
на дитину відповідного віку починаючи
з 2013 року з дня подачі позовної заяви та
до досягнення дитиною повноліття. Крім
того позивач просить відкликати
виконавчий лист від 02.11.2010 року №2-12304/2010
з відділу Державної виконавчої служби
Алуштинського міського управління
юстиції.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_5, що діє
згідно довіреності від 30 вересня 2013
року наполягала на задоволенні
позовних вимог посилаючись на доводи
аналогічні наведеним у позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, про дату час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином.

Предтсавник відповідача ОСОБА_4, що діє
згідно договору №03/03/14-01 від 03 березня
2014 року заперечувала проти задоволення
позовних вимог в зв'язку з тим, що вони є
не обґрунтованими, а доводи наведені у
позовній заяві не підтверджуються
належними доказами.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, повно та всебічно
з'ясувавши всі обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи та надавши їм належну правову
оцінку, суд дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог позивача.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач та відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджуються копією свідоцтва про
шлюб.

Сторони по справі мають спільну доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та заочним
рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2
та збільшено розмір стягуваних
аліментів з ОСОБА_1 до 1200,00 грн.
щомісячно.

ОСОБА_1 звертався до суду з заявою про
перегляд вказаного заочного рішення
однак її залишено без задоволення
ухвалою від 08 червня 2011 року .

ОСОБА_1 не використовував своє право на
апеляційне оскарження в зв'язку з чим
вище вказане рішення та ухвала набрали
законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
може бути згодом зменшено за рішенням
суду за позовом платника аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них.

В наведеній нормі закріплено
вичерпний перелік обставин, які можуть
бути підставою для зміни розміру
аліментів за рішенням суду та які
позивачу слід довести згідно вимог
цивільно-процесуального
законодавства: а) зміна матеріального
стану; б) зміна сімейного стану; в)
погіршення або поліпшення здоров'я.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

На підтвердження заявлених вимог,
позивач посилається на те, що в нього
нова сім'я і в липні 2011 року він уклав
шлюб з ОСОБА_7, вказана обставина
підтверджується копією свідоцтва про
укладення шлюбу НОМЕР_1. Позивач
зазначає, що в цьому році його дружина
поламала ногу та перебуває на
лікуванні та те, що його теща ОСОБА_8 теж
занходиться на лікуванні, на що
потрібні значні матеріальні витрати.
На підтвердження наведено позивачем не
наданого жодного доказу, які б давали
можливість суду переконатись в
достовірності наведених обставин.

Суд критично відноситься до позиції
позивача в тій частині, що стягнуті з
нього пені за несвоєчасну сплату
аліментних платежів є достатньою базою
для утримання дитини з огляду на те, що
саме його недобросовісна поведінка
щодо виконання покладених державою
обов'язків на утримання власної дитини
і призвело до наведених обставин тому
не можуть братись до уваги судом як
підстава для зменшення розміру
аліментів.

Як передбачено ст.212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Представник позивача обґрунтовуючи
правову позицію свого довірителя,
посилається на те, що він працює у ФОП
ОСОБА_9 з 12 листопада 2013 року та отримує
заробітну плату яка дорівнює 1250 грн.,
разом з тим, заперечуючи проти
наведеного, представником відповідача
надано суду копію заяви від 19 листопада
2013 року про перегляд заочного рішення
по справі № 2/357/3481/13 за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення пені за
несвоєчасну сплату аліментів, подану
ОСОБА_1 де він зазначає, що не має
постійного місця роботи та що його
дохід є періодичним.

Таким чином, оцінюючи в сукупності
надані сторонами докази, той факт, що
позивач оціню свій дохід в кожному
випадку по різному, суд вважає не
переконливими доводи позивача щодо
суми його дійсного доходу.

Відповідно до п.4 Декларації про права
дитини, дитина повинна користуватися
благами соціального забезпечення. Їй
має належати право на здорове
зростання і розвиток; з цією метою
спеціальні догляд і охорона повинні
бути забезпечені як їй, так і її матері,
включно з належним допологовим і
післяпологовим доглядом. Дитині має
належати право на відповідне
харчування, житло, розваги і медичне
обслуговування.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 22 жовтня 2010 року ухваленого у
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення
розміру аліментів встановлено, що
донька сторін по справі ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, має захворювання:
нейрогенний сечовий міхур, інфекція
сечовивідних шляхів, вторинна
міокардіопатія, порушення ритму серця
в зв'язку з чим потребує
спеціалізованого лікування.

Крім того, як вбачається з копії
висновку ЛКК №133 від 21.03.2014 року
виданого Білоцерківською міською
дитячою лікарнею, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
страждає на функціональні розлади
міліарного тракту, вторинну
міокардіопатію, співдружню збіжну
косоокість. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
потребує проти рецидивного лікування
два рази на рік.

Суд вважає, що позивач ніяким чином не
довів умов, доведення яких є
обов'язковими в силу приписів ст.192 СК
України, за яких було б можливим
зменшити розмір аліментів на дитину.
Таким чином докази надані позивачем не
доводять обставини, які викладені ним у
позовній заяві, що тягне за собою
відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 20.08.2007 року було присуджено
аліменти з позивача на користь
відповідача в порядку передбаченому
ст.184 СК України, тобто в твердій
грошовій сумі. Рішенням від 22.10.2010 року
було збільшено розмір стягуваних
аліментів з 200 грн. до 1200 грн. Таким
чином, звертаючись до суду з позовом
про зменшення розміру аліментів,
прохальна частина позову не повинна
суперечити порядку, за яким аліменти
призначались, а отже зменшення розміру
аліментів повинно відбуватись на
тверду грошову суму а не визначатись в
частці.

Таким чином, позивач скористався своїм
правом на судовий захист передбачене
ст.3 ЦПК України та ст.6 Конвенції прав
та основних свобод і його право було
забезпечено судом, однак доводи ОСОБА_1
не знайшли свого підтвердження в ході
судового слідства.

Враховуючи вимоги ст.ст.79, 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
понесені судові витрати залишити за
позивачем.

Керуючись ст.192 СК України, ст.ст. 10, 11, 60,
79, 88, 209 ч 3, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
ухвалено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у
єдиному екземплярі.

Суддя І. Д. Дубановська