Справа № 587/411/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

19 березня 2014 року Сумський районний
суд Сумської області під головуванням
судді Степаненка О.А., при секретарі
Токаревій В.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Суми
справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхове
товариство «Гарантія» про
відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом,
зазначаючи, що 11 січня 2013 року
приблизно о 07.45 год. на 15 км автодороги
Суми-Полтава сталася
дорожньо-транспортна пригода: ОСОБА_2,
який керував належним йому на праві
власності автомобілем SAMAND, державний
номер НОМЕР_1, в результаті виїзду на
смугу зустрічного руху допустив
зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110307,
державний номер НОМЕР_2, який був
наданий ОСОБА_1 у тимчасове
користування його власником - ОСОБА_3 В
результаті зазначеної вище
дорожньо-транспортної пригоди позивач
отримав тілесні ушкодження, а саме:
закритий перелом лівого стегна на межі
дистальної третини зі зміщенням, ПФС
ІІІ ст., закрита травма грудної клітини,
забій грудної клітини з больовим
синдромом, забій шийного відділу
хребта, забита рана лівої
лобно-скроневої ділянки 6,0х1,5 см, що
підтверджується Випискою з історії
хвороби №256 стаціонарного хворого. По
факту ДТП було відкрите кримінальне
провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, яке
розглянуте та вирішене Сумським
районним судом. Вина ОСОБА_2 у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
встановлена ухвалою Сумського
районного суду Сумської області від 23
липня 2013 року по справі №587/1140/13-к. В
ході судового розгляду кримінального
провадження ОСОБА_2 свою вину визнав
повністю, ухвалою суду від 23 липня 2013
року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної
відповідальності у зв'язку з
примиренням винного з потерпілим на
підставі ст. 46 КК України. У зв'язку із
отриманими в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
тілесними ушкодженнями в період з 11 по
25 січня 2013 року позивач перебував на
стаціонарному лікуванні у
травматологічному відділенні КЗ СОКЛ,
де було проведене оперативне лікування
закритого перелому лівого стегна із
встановленням металофіксатора (спиці
Ілізарова), після чого проводилось
консервативне лікування. У зв'язку із
встановленням вини ОСОБА_2 у заподіянні
позивачеві майнової та немайнової
шкоди, згідно з досягнутою сторонами
домовленістю щодо розміру заподіяної
на той час шкоди, ПрАТ «Страхове
товариство «ГАРАНТІЯ» сплатило на
користь позивача грошові кошти у сумі 13
632,58 грн., у т.ч. 8 632,58 грн. витрат на
стаціонарне та амбулаторне лікування
та 5 000,00 грн. - в якості відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я. Після зрощення
перелому лівого стегна, який був
отриманий в результаті ДТП 11.01.2013 року,
28 листопада 2013 року позивачеві
проведена операція із видалення
металофіксатора (спиці Ілізарова) із
лівого стегна. У зв'язку із цим у період
з 27.11.2013 року по 11.12.2013 року позивач
перебував на стаціонарному лікуванні у
ортопедично-травматологічному
відділенні КЗ СОКЛ. Крім того, згідно з
консультативним висновком
лікаря-дерматолога позивачеві було
призначене амбулаторне лікування
посттравматичного екзематизованого
дерматиту лівої ноги. За період
стаціонарного та амбулаторного
лікування згідно з призначеннями
лікарів позивачем були придбані за
власні кошти 28 найменувань
медикаментів та лікарських засобів на
загальну суму 1 615,09 грн. Позивач 17.12.2013
року звернувся до відповідача із
заявою про виплату страхового
відшкодування та надав копії
підтверджуючих документів. У своїй
відповіді від 11.01.2014 року №13/14
відповідач повідомив про відмову у
виплаті страхового відшкодування
позивачеві, посилаючись на те, що між
позивачем, відповідачем, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 була укладена Мирова угода, якою
був вирішений спір про відшкодування
майнової та немайнової шкоди, завданої
позивачеві в результаті ДТП, у т.ч. і
щодо відшкодування витрат на
лікування. Відповідач посилається на
те, що п. 5 Мирової угоди встановлено, що
з моменту визнання судом цієї Мирової
угоди спір щодо відшкодування завданої
позивачеві в результаті ДТП шкоди
урегульований у повному обсязі.
Позивач вважає відмову відповідача у
відшкодуванні додаткових витрат,
пов'язаних із лікуванням позивача,
незаконною та безпідставною, тому
просив стягнути з відповідача вказану
шкоду та судові витрати по справі.

В судове засідання позивач не з»явився,
від його представника надійшла заява з
проханням слухати справу у його
відсутність, позовні вимоги підтримав,
проти винесення заочного рішення не
заперечував.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився з невідомих суду
причин, в своєму запереченні позовні
вимоги не визнав, посилаючись на те, що
дійсно між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхове
товариство «Гарантія» був укладений
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. 11 січня 2013 року сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та
під керуванням водія ОСОБА_1 Внаслідок
ДТП ОСОБА_1 були спричинені тілесні
ушкодження середньої тяжкості.
Провадження по кримінальній справі
було судом закрито у зв'язку із
примиренням винного із потерпілими
особами, про що була винесена ухвала
суду від 23.07. 2013 року. Щодо цивільних
позовів, то спір також був
врегульований шляхом укладання
мирової угоди про виплату страхового
відшкодування, в тому числі і
відшкодування витрат на стаціонарне та
амбулаторне лікування ОСОБА_1 в сумі 8632,
58 гривень. Відповідач не погоджується
із твердженням позивача стосовно того,
що « укладаючи зазначену вище мирову
угоду, сторони фактично визначили
розмір немайнової шкоди, заподіяної
позивачеві в результаті ушкодження
його здоров»я та порядок її
відшкодування…». В цій угоді були
узгоджені не тільки розмір моральної
шкоди, а і всі інші виплати, які повинен
був здійснити страховик у зв»язку із
настанням страхового випадку
відповідно до вимог Закону України «
Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». На виконання умов угоди
стразова компанія повністю виплатила
страхове відшкодування позивачу у
розмірах та в строки, передбачені
угодою. Тому просили відмовити в даному
позові.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає позов обґрунтованим і таким,
що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 11 січня 2013 року на
15 км автодороги Суми-Полтава о 7.45 год.
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля SAMAND, державний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та
автомобіля ЗАЗ-110307, державний номер
НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, під
керуванням водія ОСОБА_1

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 були спричинені
тілесні ушкодження, які за висновком
судово-медичної експертизи віднесені
до тілесних ушкоджень середньої
тяжкості.

По даному факту було порушено
кримінальне провадження відносно
ОСОБА_2 за ст. 286 ч.1 КК України.

Провадження по кримінальній справі
було закрито Сумським районним судом
Сумської області у зв'язку із
примиренням сторін, про що була
винесена ухвала суду від 23.07. 2013 року.(
ар. с. 49).

В ході розгляду кримінальної справи
між сторонами була досягнута
домовленість про розмір, порядок та
строки відшкодування завданої шкоди,
зокрема, і відшкодування витрат на
стаціонарне та амбулаторне лікування
ОСОБА_1 в сумі 8632, 58 гривень.

Зазначена сума була отримана позивачем
ОСОБА_1 в повному обсязі, чого сторони
не оспорюють.

Після отримання частини грошового
відшкодування, за період
стаціонарного та амбулаторного
лікування згідно з призначеннями
лікарів позивачем були придбані за
власні кошти 28 найменувань
медикаментів та лікарських засобів на
загальну суму 1 615,09 грн., що
підтверджується наданими суду
доказами - випискою з історії хвороби
позивача ( ар.с.12а), переліком
використаних медикаментів ( ар. с. 12-14,
16), довідкою медичного закладу про
термін тимчасової непрацездатності
для подання до страхової організації, з
якої вбачається, що з 27 листопада 2013
року по 11 грудня 2013 року позивач
знаходився на стаціонарному
лікуванні( ар.с.15), копіями чеків (ар.с.16,
17,18,19,20).

У відповідності з ст. ст. 1166,1167, 1172, 1187
Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними діями
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Моральна шкода
відшкодовується особою, що її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується осо бою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове пра во,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого. Юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що 31
травня 2012 року між ПрАТ «Страхове
товариство «Гарантія» та ОСОБА_2 був
укладений договір(поліс) № АВ/7080154
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів терміном з 01.06.2012 року до 31.05.2013
року включно.

Виходячи з цього, у відповідності з
вимогами Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів"
відповідальність за шкоду, заподіяну
ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 має нести у
визначених законом межах страхова
компанія, тобто Приватне акціонерне
товариство «Страхове товариство
«Гарантія».

З врахуванням сплаченого страхового
відшкодування в розмірі 8632, 58 гривень,
з відповідача підлягають також
стягнення, витрати, понесені позивачем
у зв'язку з подальшим лікуванням (
видалення металофіксатора - спиці
Ілізарова)в сумі 1615 гривень 09 копійок,
що не перевищує встановлений законом
ліміт цивільно - правової
відповідальності Приватного
акціонерного товариства «Страхове
товариство «Гарантія».

Посилання відповідача на укладену між
сторонами мирову угоду як на форму
вирішення спору не може бути підставою
для відмови в задоволенні позову,
оскільки з приводу мирової угоди
процесуальних рішень судом не
приймалося і не могло бути прийнято в
рамках кримінальної справи, оскільки
укладення мирової угоди передбачено
цивільним процесом, а не Кримінальним
процесуальним кодексом.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 1166,1167, 1172,
1187 Цивільного кодексу України, ст. ст.
81,88 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхове
товариство «Гарантія» (Печерський
узвіз, 3, м. Київ, 01601, ) на
користь ОСОБА_1 1615 гривень 09 копійок
завданої шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхове товариство
«Гарантія» 229 гривень 40 копійок
судового збору в доход держави.

Відповідач протягом десяти днів з дня
отримання копії заочного рішення може
подати до Сумського районного суду
Сумської області заяву про його
перегляд. Позивач може оскаржити
рішення до судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Сумської
області через Сумський районний суд
Сумської області. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя