Номер провадження: 22-ц/785/356/14
Номер справи місцевого суду: 1522/1406/2012
Головуючий у першій інстанції Єршова
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Цюри Т.В.

суддів - Сєвєрової Є.С., Погорєлової
С.О.,

при секретарі : Куриленко Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Одеської області
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 15 серпня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ПП «Hornet - mig», МТСБУ про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди ,-

встановила:

В січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Приморського районного суду м. Одеси з
названим позовом, в якому просив
стягнути з ОСОБА_4 у рахунок
відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.,
стягнути з ПП «Hornet - mig» у рахунок
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю 30 000 грн., стягнути з МТСБУ у
рахунок відшкодування моральної шкоди
5 000 грн., стягнути з МТСБУ у рахунок
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю 100 000 грн., стягнути з МТСБУ у
рахунок відшкодування шкоди,
заподіяної майну, 13447,24 грн..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія
ОСОБА_4, ОСОБА_2 спричинені тяжкі
тілесні ушкодження, внаслідок яких він
став інвалідом першої групи
безстроково та йому було ампутовано
обидві ноги.

Під час розгляду судом справи
представник позивача зменшив позовні
вимоги в частині стягнення з МТСБУ
рахунок відшкодування шкоди,
заподіяної майну, 13447,24 грн. в зв'язку з
добровільним відшкодуванням цієї суми
відповідачем.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 15 серпня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПП «Hornet - mig»,
МТСБУ про стягнення матеріальної та
моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного)
страхового бюро України ()
на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) вартість
витрат, пов'язаних з лікуванням, на суму
10 100 грн.(десять тисяч сто гривень).

Стягнуто з Моторного (транспортного)
страхового бюро України ()
на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) моральну
шкоду у розмірі 2 550 грн. (дві тисячі
п'ятсот п'ятдесят гривень).

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з Моторного (транспортного)
страхового бюро України ()
на користь держави судовий збір у
розмірі 126,50 грн..

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав
до суду апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить змінити рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 15 серпня 2013
року в частині відмови в задоволені
частини позовних вимог та задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджені тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не можна
визнати законним та обґрунтованим в
повній мірі, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Так, задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції
вірно визначився з характером виниклих
між сторонами правовідносин, однак
невірно визначився з правовими
нормами, які їх регулюють та з
розмежуванням відповідальності між
відповідачами та не надав належної
оцінки усім наявним в матеріалах
справи доказам, які підтверджують
витрати ОСОБА_2 на лікування та
реабілітацію.

Відповідно встановлених обставин
справи, ДТП сталося з вини - водія
громадянина Молдови ОСОБА_4, що
підтверджується вироком по
кримінальній справі , а тому, в порядку
ст. 61 ЦПК України не підлягає
доказуванню. ОСОБА_4 працює водієм у ЗАТ
«Югінтертранс», та керував автомобілем
МАН НОМЕР_2, що належить ПП «Ноrnеt-М.І.G»,
яке застрахувало цивільно-правову
відповідальність за договором «Зелена
картка» за шкоду, заподіяну належними
йому джерелами підвищеної небезпеки
автомобілем МАН НОМЕР_2, і
напівпричепом PANAV НОМЕР_3. Цей договір
страхування цивільно-правової
відповідальності, укладений зі
страховою компанією «ASITO» був дійсний
на час скоєння ДТП в період з 28.07.2010 року
по 27.07.2011 року.

Внаслідок ДТП, яке сталося з вини
нерезидента України громадянина
Молдови ОСОБА_4, ОСОБА_2 були спричинені
тяжкі тілесні ушкодження - ампутовано
обидві ноги, що відповідно довідки до
акту огляду МСЕК серії 2 - 18 ОД №081066 (а.с.
48) стало приводом для встановлення йому
першої групи інвалідності безстроково.

Тому, з урахуванням того, що ОСОБА_4 на
момент скоєння ДТП перебував у
трудових відносинах з ПП «Ноrnеt-М.І.G»,
якому належить автомобіль і цивільна
відповідальність якого застрахована в
СК «ASITO» за договором «Зелена картка»,
обов'язок по відшкодуванню шкоди слід
покладати на МТСБУ, яке являється
кореспондентом страхової компанії на
Україні, в межах встановлених лімітів,
а різницю між фактичним розміром шкоди
і сумою страхового відшкодування - на
ПП «Ноrnеt-М.І.G».

Відповідно матеріалів справи,
оскільки, протезування в Україні
виявилось неефективним, що
підтверджується дослідженим у суді
повідомленням Одеського казенного
протезно - ортопедичного підприємства
№11/338 від 29.04.2013 року, згідно з яким
протези, які були виготовлені в Україні
повернуто для допрацювання, ОСОБА_2
вимушений був звернутися до іноземних
лікарів, а саме лікарів клініки м.
Кфар-Сафа вул. Шешет Хаямім Ізраїль.

Згідно довідки від 7.06.2011 року вказаної
медичної установи, знаходячись у
зазначеній клініці на лікуванні з 22
травня по 7 липня 2011 року (51день) ОСОБА_2
було витрачено на лікування та
протезування у зв'язку з отриманням ним
тяжких тілесних ушкоджень (без
вартості витрат на лікування в Україні)
215 473,70 (двісті п'ятнадцять тисяч
чотириста сімдесят три грн. 70 коп.)

Вартість лікування за 51 день, згідно з
тарифом встановленим у зазначеній
клініці, складає 63.300 Ізраїльських
Шекель.

Офіційний курс встановлений НБУ:

станом на 01.06.2011 року 100 Ізраїльських
Шекель 231,4837 грн.

станом на 01.07.2011 року 100 Ізраїльських
Шекель 229,4226 грн.

Середній курс (231,4837+229,4226)/2= 230,45315 грн.

Отже вартість лікування за 51 день яка
складає 63 300 Ізраїльських Шекель, що
дорівнює за середнім офіційним курсом
НБУ у період з 01.06.2011 по 01.07.2011 року
складає: 63 300 х 230,45315/100= 145 876,84395 (сто
сорок п'ять тисяч вісімсот сімдесят
шість грн.. 84 коп.)

Вартість безпосередньо протезування
складає 30 200 Ізраїльських Шекель, що
згідно до зазначеного середнього курсу
НБУ на той час складає: 30 200 х 230,45315/100= 69
596,8513 (шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот
дев'яносто шість грн. 85 коп. ), що
підтверджується довідкою від 24 травня
2011 року. Загальна сума лікування та
протезування в Ізраїлі: 69
596,8513+145876,843,95=215 473,69525 грн. (двісті
п'ятнадцять тисяч чотириста сімдесят
три грн. 70 коп.).

Сума витрат на лікування в Україні, як
зазначено у позовній заяві складає 10
851,34 грн.

Таким чином загальні витрати, які
ОСОБА_2 вимушений був здійснити для
свого лікування у зв'язку з отриманими
тяжкими тілесними ушкодженнями склали
226 325,03 (двісті двадцять шість тисяч
триста двадцять п'ять грн. 03 коп.).

Отже, фактичні витрати, значно
перевищують позовні вимоги, які
визначені ОСОБА_2 з урахуванням лімітів
страхового відшкодування в сумі 130 000
сто тридцять тисяч грн.

Позиція суду про відмову у задоволені
позовних вимог у зв'язку з тим, що
витрати на протезування та
реабілітацію були здійсненні у
закордонному лікувальному закладі без
погодження з МТСБУ, а також з підстав,
що позивач не довів обставин, що
протезування та реабілітацію
неможливо було здійснити в України, є
необґрунтованою та безпідставною з
огляду на таке.

Зокрема, у листі від 07.10.2011року,
відправленому на адресу МТСБУ за № 6
34, з вимогою про здійснення
страхового відшкодування відповідача
було проінформовано про протезування
та реабілітацію ОСОБА_2 у країні
Ізраїль. Будь яких заперечень, а також
заборон щодо здійснення таких дій на
адресу ОСОБА_2 від відповідача не
надходило.

Відповідно до п. 24.2. Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» витрати, пов'язані з
лікуванням потерпілого в іноземних
державах, відшкодовуються, якщо
лікування було узгоджено із
страховиком чи МТСБУ. Про те ця норма
закону не зазначає порядку такого
узгодження. Тобто, це узгодження може
бути усним, письмовим, шляхом обміну
листами, шляхом направлення
повідомлення.

Згідно з п. 22.1. Закону «Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик, відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.ст. 3, 5 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", ст.7 Закону
України "Про реабілітацію інвалідів в
Україні" види та обсяги необхідного
соціального захисту інваліда
надаються у вигляді індивідуальної
програми медичної, соціально-трудової
реабілітації і адаптації.
Індивідуальна програма розробляється
медико-соціальною експертною комісією.
Ст.37 Закону України "Про реабілітацію
інвалідів в Україні" передбачено, що
види необхідної матеріальної,
соціально-побутової і медичної
допомоги визначаються органами
медико-соціальної експертизи в
індивідуальній програмі реабілітації.

Також згідно ч.4 ст.23 Закону України "Про
реабілітацію інвалідів в Україні"
передбачено, що індивідуальна програма
реабілітації має для інваліда,
дитини-інваліда рекомендаційний
характер. Інвалід має право
відмовитися від будь-якого виду, форми
та обсягу реабілітаційних заходів,
передбачених його індивідуальною
програмою реабілітації, або від усієї
програми в цілому. Інвалід самостійно
вирішує питання про вибір та
забезпечення конкретними засобами чи
послугами реабілітації, включаючи
засоби пересування, вироби медичного
призначення, друковані видання зі
спеціальним шрифтом,
звукопідсилювальну апаратуру,
санаторно-курортне лікування тощо в
межах його індивідуальної програми
реабілітації.

Відповідно до п. 9.5. Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розміри страхових сум
переглядаються Уповноваженим органом
відповідно до рівня інфляції та
індексу споживчих цін. Таким органом на
час ДТП була Державна комісія з
регулювання ринків фінансових послуг
України, положення про яку
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 лютого 2010 року
№ 157.

У зв'язку з викладеними обставини з
урахуванням рівня інфляції та індексу
споживчих цін у 2010 році Комісія,
відповідно до статті 7, пункту 9.5 статті
9, статті 11, пункту 49.2 статті 49, статті 55
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», статей 28, 34
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», вимог підпункту 11
пункту 4 Положення про Державну комісію
з регулювання ринків фінансових послуг
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від З
лютого 2010 року № 157, та з метою
вдосконалення державного регулювання
діяльності з надання страхових послуг
з обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів визначила, що обов'язкові
ліміти відповідальності страховика за
договорами обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за шкоду, заподіяну майну
потерпілих, у розмірі 50000 гривень на
одного потерпілого; за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю потерпілих, у розмірі
100000 гривень на одного потерпілого.

За приписами ст.. 1195 ЦК України фізична
або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому , у тому
числі, додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Зі змісту цієї норми вбачається, що
шкода завдана фізичній особі каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров»я ,
складається, у тому числі, з додаткових
витрат, викликаних необхідністю
посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо, тобто
будь-які витрати, які стягуються на
користь потерпілого на відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я , пов'язані з
лікуванням та заходами, спрямованими
на відновлення здоров'я .

Отже, з урахуванням того, що МТСБУ було
як усно так і письмово повідомлено про
лікування ОСОБА_2 у закордонній
лікувальній установі, при цьому будь
яких заперечень (письмових або усних) з
боку МТСБУ на адресу ОСОБА_2 не
надходило,ОСОБА_2 мав право самостійно
вибирати медичний заклад, у якому він
буде лікуватися та здійснювати
реабілітаційні заході, рекомендовані
ІПР, витрати на це лікування у межах
встановлених лімітів, відповідно до п.
п. 23; 24.1; 24.3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» повинні бути відшкодовані у
сумі 100 000 грн.

Тобто судом було безпідставно
відмовлено у задоволенні вимоги про
стягнення з МТСБУ у рахунок
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю, на загальну суму 100 000, 00 грн..

Крім того, встановлена вина у скоєнні
ДТП ОСОБА_4 не виключає
відповідальності юридичної особи -
власника джерела підвищеної небезпеки
ПП «Ноrnеt-М.І.G», тому вимога позивача
щодо стягнення 30 000 грн. з ПП
«Ноrnеt-М.І.G», як власника транспортного
засобу - джерела підвищеної небезпеки -
є правомірною.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України ,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 з ухваленням в цій
частині нового рішення про
задоволення вимог щодо стягнення з
МТСБУ в рахунок відшкодування шкоди,
заподіяної здоров'ю в сумі 100.000грн та з
ПП «Ноrnеt-М.І.G» в сумі 30.000 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307 , 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - задоволити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 15 серпня 2013 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 про стягнення з МТСБУ в рахунок
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю 100.000грн та з ПП «Ноrnеt-М.І.G» 30.000
грн. - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Моторного (транспортного)
страхового бюро України ()
на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в рахунок
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю 100.000 ( сто тисяч ) грн.

Стягнути з ПП «Ноrnеt-М.І.G» на користь
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в рахунок
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю 30.000 ( тридцять тисяч ) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може
бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Т.В. Цюра

Судді:
С.О. Погорєлова

Є.С. Сєвєрова