Справа № 341/2814/13-ц
Провадження № 22-ц/779/157/2014
Головуючий у 1 інстанції Мула О.Д.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.,

суддів Горейко
М.Д., Ковалюка Я.Ю.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: апелянта
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за поданням відділу
державної виконавчої служби
Галицького районного управління
юстиції про обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2, - за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького
районного суду від 14 листопада 2013 року,
-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Галицького районного суду від
14.11.2013 року ОСОБА_2 тимчасово обмежено у
праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на те, що дана ухвала є
необґрунтованою, суперечить вимогам
процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що сама наявність зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон, оскільки такий захід
може застосовуватись тільки у разі
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов'язань.

Всупереч вимог закону державний
виконавець не представив суду будь-які
документи, які б свідчили про проведену
роботу для забезпечення виконання
судового рішення та про ухилення
боржника від його виконання. Зазначає,
що йому не було відомо про ухвалене
заочне рішення Галицького районного
суду від 23.10.2008 року щодо стягнення
аліментів, ВДВС Галицького РУЮ не
направляв йому постанову про відкриття
виконавчого провадження, не накладався
арешт на рухоме та нерухоме майно.

Державним виконавцем до суду не надано
жодного доказу, який би підтверджував,
що боржник має паспорт громадянина
України для виїзду за кордон та бажання
виїхати за межі України.

Крім зазначеного, вказує, що обмеження
його у праві виїзду за кордон лише
позбавить можливості заробітку в іншій
країні для того, щоб погасити
заборгованість по аліментних
зобов'язаннях.

За наведених підстав просить
оскаржувану ухвалу скасувати та
постановити нову про відмову в
задоволенні подання ВДВС Галицького
РУЮ.

Вислухавши доповідача, пояснення
апелянта, дослідивши матеріали справи
та обговоривши мотиви і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі ДВС Галицького РУЮ перебуває
виконавчий лист №2-598, виданий 23.10.2008
року Галицьким районним судом про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів в розмірі 300 грн. щомісячно.
Постанова про відкриття виконавчого
провадження винесена державним
виконавцем 19.11.2008 року, однак,
самостійно зобов'язання боржник не
виконує.

Як вбачається з довідки-розрахунку
наданого заявником заборгованість по
стягненню аліментних платежів за 2008 -
2013 роки становить 18387,09 грн.

З матеріалів справи також вбачається,
що державним виконавцем вживались
заходи для встановлення джерела
доходів та майна ОСОБА_2 (а.с.14)

Задовольняючи подання, суд першої
інстанції виходив з того, що ухилення
ОСОБА_2 від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішеннями суду
щодо погашення грошової
заборгованості є підставою для
тимчасового обмеження його у праві
виїзду за кордон.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема у випадку, коли він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до вказаної правової норми
громадянину України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон.

Такі обмеження права громадян України
на виїзд за кордон у конкретно
визначених законом випадках мають
тимчасовий характер і зумовлені
необхідністю забезпечення захисту
прав і законних інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд першої інстанції підставно
застосував до ОСОБА_2 тимчасову
заборону виїзду за межі України,
оскільки перебування останнього за
кордоном може утруднити примусове
виконання рішення суду та перешкодити
здійсненню виконавчих дій щодо
стягнення боргу.

Посилання апелянта, як на підставу
скасування ухвали, на розписку ОСОБА_3
про отримання нею від апелянта для сина
речей, не береться судом до уваги,
оскільки наведене не свідчить про
виконання боржником зобов'язань по
судовому рішенню.

Колегія суддів приходить до висновку,
що ухвалу судом першої інстанції
постановлено з додержанням норм
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують її
законності і обґрунтованості.

Підстав для скасування даної ухвали та
постановлення нової з мотивів,
наведених у апеляційній скарзі, не
встановлено.

Керуючись ст.ст.307,312-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду від 14
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

М.Д. Горейко

Я.Ю. Ковалюк