Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/1860/14
Головуючий у 1 інстанції: Кравцов
Суддя-доповідач: Ломейко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Семенчук О.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Веселівського районного суду
Запорізької області від 05 березня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Пат КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 19.04.2007
року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 3
000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_3 свої забов'язання за кредитним
договором своєчасно та належно не
виконує, в результаті станом на 31.10.2013
має заборгованість у розмірі 12 348,80 грн.
за кредитним договором, яка
складається з: 3807,88 грн. -
заборгованість за кредитом; 5686,93 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1786,76 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 564,23 грн. -
(процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини,
просило суд стягнути з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість у розмірі 12 348,80 грн. за
кредитним договором №б/н від 19.04.2007
року та судові витрати у сумі 229,40 грн.

Рішенням Веселівського районного суду
Запорізької області від 05 березня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість у розмірі
12348,80 за кредитним договором № б/н від
19.04.2007 року, яка складається з
наступного: 3807,88 грн. - заборгованість
за кредитом; 5686.93 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
1786,76 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 564,23 грн. -
штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» виграти по сплаті
судового збору у сумі 229 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволені позовних
вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції дійшов висновку, що позивач
не пропустив строк позовної давності,
оскільки за розрахунком суду такий
строк закінчується 05.11.2014року.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції не можна погодитися, так як
він не відповідає обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 19.04.2007
року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 3
000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим тер міном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Кредитний договір складають заява,
підписана відповідачем, Умови на дання
банківських послуг, Правила
користування платіжною карткою(а/с 6-10).

За ч.1 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Судом першої інстанції також
встановлено, що ОСОБА_3 свої
забов'язання за кредитним договором
своєчасно та належно не виконує, в
результаті станом на 31.10.2013 має
заборгованість у розмірі 12 348,80 грн. за
кредитним договором, яка складається з:
3807,88 грн. - заборгованість за кредитом;
5686,93 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 1786,76 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також 500,00 грн.
- штраф (фіксована частина); 564,23 грн. -
(процентна складова).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3, в
своїй заяві суду першої інстанції
зазначає, що останній платіж здійснено
24.11.2009року, на що вказав представник
позивача, а отже з цього часу позивач
довідався, або міг довідатися про
порушення свого права, та мав право
вимагати сплати заборгованості від
відповідача до 24.11.2012року, тому просила
застосувати строки позовної давності
та відмовити в позові(а/с 52-53).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає
два види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Підпунктами 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH)
(а/с 8-9).

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка
в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою
для всіх суб'єктів владних повноважень,
які застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

В апеляційному суді на пропозицію
колегії суддів представникові Пат КБ
«ПриватБанк» надати докази, які б
свідчили про інший строк дії платіжної
картки відповідачки чи зобов'язаннями
з визначеним певним строком виконання,
повернення кредиту, останній пояснив,
що такі докази в Банку відсутні. Крім
того, як пояснив представник позивача,
нової картки з новим строком
відповідачці Банк не видавав.

За таких обставин колегія суддів
дійшла думки, що суд першої інстанції
не прийняв до уваги наведені положення
норм матеріального права, про
застосування строку позовної давності
відповідно до статті 256 ЦК України,
частин першої та п'ятої статті 261 ЦК
України, частини четвертої статті 267 ЦК
України, з урахуванням цих обставин та
факту пред'явлення позову тільки 29
листопада 2013 року, Постанови ВСУ від 19
березня 2014 року, що призвело до
помилкового висновку про задоволення
позову.

Отже колегія суддів виходить з того,
що звернувшись 29 листопада 2013 року до
суду першої інстанції з указаним
позовом, Пат КБ «ПриватБанк» пропустив
встановлений законом строк позовної
давності, без поважних причин, що є
підставою для відмови в задоволені
позову, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК
України.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
спростовують висновок суду першої
інстанції, що позивач не пропустив
строк позовної давності, та дають
підстави для скасування оскаржуваного
рішення з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Веселівського районного суду
Запорізької області від 05 березня 2014
року у цій справі скасувати та ухвалити
нове рішення наступного змісту: «В
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості
відмовити.»

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: