Справа № 350/232/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1023/2014
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого: Соколовського В.М.,

суддів: Горблянського Я.Д.,
Беркій О.Ю.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

з участю: апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру
аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Рожнятівського районного суду
від 25 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2, в якому, з
врахуванням уточнених позовних вимог,
просила змінити розмір аліментів, що
стягується на її користь з відповідача
на утримання неповнолітнього сина на
підставі рішення суду в розмірі 1/4
частки всіх доходів, та стягувати з
ОСОБА_2 по 500 грн. щомісячно. Вимоги
мотивувала тим, що відповідач
регулярно виїжджає на сезонні роботи
на лісозаготівлі і заробляє по 2-3
тисячі доларів США в місяць, працюючи
неофіційно.

Рішенням Галицького районного суду від
25 березня 2014 року позовні вимоги
задоволено. Присуджено стягувати з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн. щомісячно
до досягнення дитиною повноліття.

Припинено стягнення аліментів по
виконавчому листу №2-1227, виданому
згідно рішення Рожнятівського
районного суду від 24.10.2002 року.

Стягнення аліментів у зміненому
розмірі вирішено розпочати з 18.02.2014
року.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права. Зокрема,
апелянт зазначає, що суд неправильно
застосував ст.192 Сімейного кодексу
України, оскільки позивач не надала
жодного доказу на підтвердження
необхідності збільшення розміру
аліментів на утримання сина, яка була б
викликана погіршенням матеріального
або сімейного стану, чи погіршенням її
здоров'я. Також позивач не доказала, що
апелянт виїжджає на сезонні роботи, де
отримує високі заробітки, в зв'язку з
чим має можливість сплачувати аліменти
в більшому розмірі. Зазначає, що не має
змоги сплачувати аліменти в
присудженому судом розмірі, оскільки
ніде не працює, підприємницькою
діяльністю не займається, проживає
разом з дружиною ОСОБА_6, дочкою ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, і сином ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в будинку дружини, сім'я
проживає за рахунок ведення підсобного
господарства. З цих підстав просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав з наведених у ній
мотивів та просив її задовольнити.

Інша сторона в судове засідання не
прибула, хоча належно повідомлялася
про розгляд справи.

Вислухавши доповідача, пояснення
апелянта, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі
є батьками неповнолітньої дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син перебуває на
утриманні матері ОСОБА_3 (а.с.4,7).

Із довідки від 14.02.2013 року №03-37/133,
виданої відділом ДВС Рожнятівського
РУЮ, встановлено, що відповідач ОСОБА_2
сплачує аліменти на утримання дитини в
розмірі 1/4 частки від усіх видів
заробітку щомісячно згідно
виконавчого листа №2-1227 від 24.10.2002 року,
виданого Рожнятівським районним судом.
Заборгованість по сплаті аліментів
станом на 01.02.2014 року складає 743 грн.
(а.с.5).

Звернувшись із позовом, ОСОБА_3 просила
збільшити розмір аліментів на тій
підставі, що визначений судом розмір
аліментів - 1/4 частка від усіх доходів
відповідача - є занадто малим,
відповідач офіційно не працює, а тому
просила стягувати аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн.
щомісячно.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду про задоволення
позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу
України розмір аліментів, визначений
за рішенням суду, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного
кодексу України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Як встановлено вище, стягнення
аліментів з відповідача було
присуджено рішенням суду ще у 2002 році. З
того часу прожитковий мінімум дитини
зріс, дитина на даний час відноситься
до іншої вікової категорії.

Так, статтею 7 Закону України "Про
державний бюджет України на 2014 рік" для
дітей віком від 6 до 18 років встановлено
прожитковий мінімум в розмірі 1286
гривень. Отже, мінімальний розмір
аліментів для дитини відповідного віку
буде становити 428 грн. 66 коп.

З урахуванням наведених обставин,
колегія суддів вважає, що витрати на
неповнолітнього сина ОСОБА_5 зросли, а
тому матеріальне становище позивачки
погіршилося.

За таких обставин, враховуючи те, що
відповідач на даний час офіційно не
працює, його дохід є нерегулярним,
мінливим, та зважаючи на норми ч.1 ст.184
Сімейного кодексу України, суд
обґрунтовано збільшив розмір
аліментів, визначивши його в твердій
грошовій сумі в розмірі по 500 грн.
щомісячно.

Такий висновок відповідає обставинам
справи та нормам чинного
законодавства.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
що апелянт ніде не працює та не може
сплачувати аліменти у визначеному
судом розмірі, колегія суддів відхиляє,
оскільки, як вбачається із довідки,
виданої відділом ДВС, апелянт сплачує
аліменти і в нього є незначна
заборгованість зі сплати аліментів, а
це свідчить про наявність у нього
доходів. Разом з тим, із матеріалів
справи вбачається, що відповідач є
працездатний, стан його здоров'я
задовільний, а тому він має можливість
сплачувати аліменти у визначеному
судом розмірі.

Інші доводи апелянта також не
впливають на правильність висновків
суду.

Таким чином, рішення суду в
частині визначення розміру аліментів
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстави для його скасування
відсутні.

Однак, при розгляді справи
колегією суддів встановлено, що суд не
врахував роз'яснення, яке дано Пленумом
Верховного Суду України в абзаці 4 п.23
постанови №3 від 15 травня 2006 року "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", де передбачено,
що у новому розмірі аліменти
сплачуються з дня набрання рішенням
законної сили, а суд присудив стягувати
аліменти в новому розмірі з дня
пред'явлення позову. Проте апелянт у
своїх доводах не це не посилається.

Тому відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України
колегія суддів вважає за необхідне
вийти за межі апеляційної скарги та
змінити рішення суду, зазначивши про
початок стягнення аліментів у новому
розмірі з дня набрання рішенням суду
законної сили.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Рожнятівського районного суду
від 25 березня 2014 року змінити в частині
визначення часу, з якого присуджено
стягнення аліментів у новому розмірі,
зазначивши про початок стягнення
аліментів у новому розмірі з дня
набрання рішенням суду законної сили.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій