Справа №2-296/2012 рік
Провадження 2/721/4/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької
області в складі:

Головуючого - судді:
Проскурняка С.П.

при секретарі:
Помазан М.В.

за участю

позивача:
ОСОБА_1

представників позивача:
ОСОБА_2

ОСОБА_3

відповідачів:
ОСОБА_4

ОСОБА_5

представника ОСОБА_4
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Путила
Путильського району Чернівецької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи
без самостійних вимог на стороні
відповідачів служба у справах дітей
Путильської районної державної
адміністрації, Путильський районний
сектор управління ДМС України в
Чернівецькій області про визнання осіб
такими, що втратили право проживання в
житловому будинку та виселення з
житлового будинку та зустрічний позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення витрат
(вартості) на покращення нерухомого
майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи без
самостійних вимог на стороні
відповідачів служба у справах дітей
Путильської районної державної
адміністрації, Путильський районний
сектор управління ДМС України в
Чернівецькій області про визнання осіб
такими, що втратили право проживання в
житловому будинку та виселення з
житлового будинку.

З урахуванням змінених та доповнених
позовних вимог зазначає, що з 2002р. з її
згоди вселилися відповідачі і почали
проживати в її власному житловому
будинку, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1

ОСОБА_5 являється дочкою колишньої
дружини її сина ОСОБА_7. Поки син
проживав однією сім'єю з матір'ю
відповідачки, вони перебували в
дружніх відносинах, а потім вона
пожаліла їх і дозволила молодій сім'ї
проживати у даному житловому будинку.
При цьому вона переслідувала мету, щоб
останні доглядали за будинком,
підтримували його та прилеглу
територію у належному стані.

Позивачка в позові зазначає, що у
вересні 2009 року її син розлучився з
матір'ю ОСОБА_5 На даний час вже створив
нову сім'ю. У нього народилася дочка.
Він з сім'єю проживає разом з
позивачкою в будинку, який знаходиться
в АДРЕСА_1

У лютому 2013 року вона письмово
повідомила сім'ю відповідачів про те,
що вони повинні до 01.06.2013 року
виселитись із займаного ними житла, у
зв'язку з тим що вона бажає вселити у
вказаний будинок свого сина з другою
жінкою. Однак, відповідачі добровільно
не йдуть з вказаного помешкання,
порушуючи при цьому її права як
власника по розпорядженню майном на
власний розсуд.

З врахуванням змінених позовних вимог
просить суд зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5
та членів їхньої сім'ї усунути
перешкоди у здійсненні прав власника
житлового будинку шляхом вивільнення з
нього.

Визнати такими, що втратили право
користування, проживання в житловому
будинку та виселити ОСОБА_4. ОСОБА_5 та
членів їхньої сім'ї з її житлового
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1

В свою чергу ОСОБА_4 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення витрат (вартості) на
покращення нерухомого майна.

З урахуванням уточнених зустрічних
позовних вимог вказує, що з 2002 року по
теперішній час він проживає з ОСОБА_5 у
будинку по АДРЕСА_1 з дозволу ОСОБА_1

На момент вселення нерухоме майно було
в занедбаному стані, тому що більше 8
років там ніхто не проживав. На час
вселення за згодою позивача ОСОБА_1, її
невістка ОСОБА_1 проживала у шлюбі із
сином позивача - ОСОБА_7

На протязі проживання в спірному
житловому будинку, він здійснив ремонт
спірного нерухомого майна, а саме -
житлового будинку, кухні, сараю (стайні)
на загальну суму 21216грн.

За час користування вказаним нерухомим
майном він також провів світло (
закупив стовпи, оформив розрахунковий
номер на своє прізвище) та сплачую за
споживання електричної енергії, тощо.

На підставі викладеного та з
врахуванням уточнених позовних вимог
просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його
користь та ОСОБА_5 вартість будівельних
матеріалів витрачених на покращення
здійснених в домоволодінні по АДРЕСА_1,
з врахуванням фізичного зносу (25
відсотків), на день дослідження 06.02.2013
року та вартість виконаних робіт в
розмірі 21216грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник позовні вимоги
підтримали та надали пояснення
аналогічні позовні заяві, просили суд
позов задовольнити. Зустрічні позовні
вимоги не визнали та надали пояснення
аналогічні запереченню на зустрічний
позов. Просили суд в задоволенні
зустрічних вимог відмовити. Також
представник позивача уточнив позовні
вимоги в частині членів сім'ї
відповідачів, зазначив, що до них
відносяться їх неповнолітні діти
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_5, ОСОБА_4 та його представник в
судовому засіданні первісні позовні
вимоги не визнали. Просили суд в позові
відмовити. Зустрічні позовні вимоги
підтримали просили їх задовольнити.
Також пояснили, що згідно вимог ЦК
України та ЖК України підстав, для
виселення відповідачів немає. Просили
суд в позові відмовити.

Представник третьої особи на стороні
відповідача Служби у справах дітей
Путильської районної державної
адміністрації в судове засідання не
з'явився, хоча судом повідомлявся про
час та місце розгляду справи, про
причини неявки суд не повідомив.

Представник Путильський районний
сектор управління ДМС України в
Чернівецькій області в судове
засідання не з'явився, від нього до суду
надійшла заява про розгляд справи у
відсутності представника, вирішення
спору залишає на розсуд суду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та його представник в супереч
вимогам ст.60 ЦПК України не надали суду
докази на підтвердження своїх доводів
щодо позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1
згідно рішення Путильського районного
суду Чернівецької області від 01 липня
2010 року належить на праві власності
будинок, що розташований в АДРЕСА_1
/а.с.7,8/.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з довідки Шепітської сільської
ради за №1120 від 26.09.2012р., а також з по
господарської книги за №3 за 2001-2005рр. в
спірному житловому будинку проживають
та зареєстровані з 2002 року ОСОБА_4, його
дружина ОСОБА_5, а також їх діти ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.9,58-61/.

Суд відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання осіб такими, що втратили право
проживання в житловому будинку та
виселення з житлового будинку виходить
з наступного.

Як встановлено судом згідно пояснень
сторін, а також згідно письмових
доказів по справі, з 2002 року з згоди
позивачки ОСОБА_1 вселилися
відповідачі і почали проживати в її
власному житловому будинку, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_5
являється дочкою дружини сина
позивачки ОСОБА_7, які в подальшому
розлучились. Отже на думку суду
відповідачі є колишніми членами сім'ї
позивачки.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України (далі по
тексту ЦК).

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК та ст.150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 386
ЦК України власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Власник майна, як зазначено у статті 391
ЦК України, має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Однак, частиною першої статті 156 ЖК
України, передбачено, що члени сім'ї
власника будинку, які проживають разом
з ним у будинку, що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку, якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування жилим
приміщенням.

Як вище встановлено судом
відповідачка ОСОБА_5 являється дочкою
дружини сина позивачки ОСОБА_7, які в
подальшому розлучились, тобто є
колишніми членами сім'ї позивачки, які
вселилися до спірного будинку в
установленому законом порядку і набули
прав і обов'язків, передбачених статтею
156 ЖК України.

Підстави виселення членів сім'ї
(колишніх членів сім'ї) власника
будинку передбачені статтею 157 ЖК
України та частиною першою статті 116 ЖК
України.

Виселення згідно із частиною першою
статті 116 ЖК України може мати місце,
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу власника або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Як видно з матеріалів справи позивач в
супереч вимогам ст.60 ЦПК України не
наддав суду доказів, що відповідачі
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематично
порушують правила соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одному будинку.

Суд критично ставиться до тверджень
позивачки в позовній заяві в новій
редакції та в судовому засіданні її
представника та вважає їх
безпідставними про те, що між сторонами
був укладений договір найма житла, а
тому у відповідності до вимог ст.ст.825,826
ЦК України, позивачка має право
розірвати договір найму та виселити
відповідачів. Оскільки як встановлено
судом згідно письмового заперечення на
зустрічний позов ОСОБА_1 чітко вказала
на те, що вона дала згоду відповідачам
на вселення в спірний житловий будинок
та ніякого договору вони не вкладали
/а.с.73,74/.

Також в супереч вимогам ст.60 ЦПК
України позивачка та її представник не
надали суду докази, як на підставу
своїх позовних вимог, що між сторонами
було укладено договір найму житла, з
дотриманням вимог глави 59 ЦК України.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши
матеріали справи, суд за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
враховуючи те, що судом встановлено, що
відповідачі як колишні члени сім'ї
позивачки вселились до спірного
будинку в установленому законом
порядку та набули прав і обов'язків,
передбачених ст. 156 ЖК України, а також
те, що підстав для виселення, що
полягають у порушенні умов проживання
й користування жилим приміщенням, що
належить власнику судом не
встановлено, внаслідок чого суд вважає,
що підстав для задоволення позову
немає.

Щодо зустрічної позовної вимоги ОСОБА_4
до ОСОБА_1 про стягнення витрат
(вартості) на покращення нерухомого
майна, то суд вважає, що дана вимога не
підлягає задоволенню, при цьому суд
виходить з наступного.

Як вище встановлено судом, з 2002 року з
згоди позивачки ОСОБА_1 вселилися
відповідачі і почали проживати в її
власному житловому будинку, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1

На протязі тривалого проживання в
спірному житловому будинку
відповідачі здійснили ряд ремонтних
робіт на поліпшення стану житлового
будинку та господарських будівель.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 06
грудня 2013 року, загальна вартість робіт
та витрачених матеріалів на покращення
в житловому будинку та господарських
будівлях станом на день дослідження в
домоволодінні в АДРЕСА_1 становить
21216грн. /а.с.101-116/.

Згідно з вимогами ч.1,2 ст.10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності

Сторони та інші особи які беруть участь
у справі мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Згідно вимог ст.778 ЦК України, наймач
може поліпшити річ, яка є предметом
договору найму, лише за згодою
наймодавця. Якщо поліпшення речі
зроблено за згодою наймодавця, наймач
має право на відшкодування вартості
необхідних витрат або на зарахування
їх вартості в рахунок плати за
користування річчю. Якщо наймач без
згоди наймодавця зробив поліпшення,
які не можна відокремити без шкоди для
речі, він не має права на відшкодування
їх вартості.

Отже, зі змісту зазначеної норми
слідує, що наймач має право на
відшкодування витрат на поліпшення
орендованого майна виключно за умови
їх здійснення за згодою наймодавця.

В судовому засіданні позивачем ОСОБА_4
та його представником на обґрунтування
своїх вимог не надано доказів, які б
підтверджували згоду ОСОБА_1 на
проведення ремонтних робіт та
відшкодування нею понесених витрат.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши
матеріали справи, суд за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
враховуючи те, що судом встановлено, що
ОСОБА_4 та його представник не надано
доказів, які б підтверджували згоду
ОСОБА_1 на проведення ремонтних робіт
та відшкодування нею понесених витрат,
внаслідок чого суд вважає, що підстав
для задоволення позову немає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.41,47 Конституції України,
ст..ст.9,15,116,156,157 ЖК України,
ст.ст.15-16,311,319,383,391,405,778,825,526 ЦК України,
ст.ст.3,4,57-58,60,64,74,130,208-209,212-215,218,223,294,295 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб
такими, що втратили право проживання в
житловому будинку та виселення з
житлового будинку - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення витрат
(вартості) на покращення нерухомого
майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Путильський районний суд Чернівецької
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя:
С.П.
Проскурняк