Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/793/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кучеренко
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 16 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
частки вартості сумісно набутого
майна, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА :

13 червня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
частки вартості сумісно набутого
майна.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що з 26 квітня 2003 року
перебував з ОСОБА_4 у зареєстрованому
шлюбі, який розірвано 14 серпня 2012 року (
свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_5
).

Шлюбні відносини між ними були
припинені з серпня 2012 року.

У період сумісного проживання вони
спільно, за сумісні кошти, придбали у
2011 році автомобіль марки «Deo Lanos», 2007
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1. Автомобіль було
зареєстровано на ім'я відповідачки і
після припинення сумісного проживання
та розірвання шлюбу транспортний засіб
залишився в користуванні ОСОБА_4

Оскільки вказаний автомобіль у грудні
2012 року без його згоди був проданий
ОСОБА_4, просив стягнути з відповідачки
на його користь грошову компенсацію у
розмірі половини вартості автомобіля
«Deo Lanos», 2007 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
дорівнює 26 000 грн., а також витрати,
пов'язані з оплатою судового збору та
правової допомоги.

09 липня 2013 року від відповідачки ОСОБА_4
надійшла зустрічна позовна заява до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя ( а. с.
18-19 ).

В позові вона просила визнати спільним
сумісним майном подружжя автомобіль
марки ЗАЗ-110206, 1995 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
вартістю 12 000 грн.; автомобіль марки
ЗАЗ-Daewoo, 2004 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 15
000 грн. Залишити вказані автомобілі у
власності ОСОБА_3 і стягнути з нього на
її користь грошову компенсацію
вартості 1/2 частини автомобіля марки
ЗАЗ-110206 - у розмірі 6 000 грн.; компенсацію
вартості 1/2 частини автомобіля марки
ЗАЗ-Daewoo - у розмірі 17 500 грн., а також
судові витрати по сплаті судового
збору.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 16 грудня 2013 року первісний
позов ОСОБА_3 задоволено, зустрічний
позов ОСОБА_4 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію в розмірі 25 813 грн.
вартості 1/2 частини автомобіля марки
«Deo Lanos», 2007 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
являвся спільною сумісною власністю
подружжя.

Визнано спільним сумісним майном
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 автомобіль
марки ЗАЗ-Daewoo, модель Т 13111, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, 2004 року
випуску, вартістю 33 410 грн., автомобіль
марки ЗАЗ-110206, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, 1995 року випуску, вартістю
11 430 грн.

Залишено автомобіль марки ЗАЗ-Daewoo,
модель Т 13110, д/н НОМЕР_3, 2004 року випуску,
та автомобіль марки ЗАЗ-110206, д/н НОМЕР_2,
1995 року випуску, у власності ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію в розмірі ? частки
вартості автомобіля марки ЗАЗ-Daewoo,
модель Т 13110, державний реєстраційний
номер НОМЕР_3, 2004 року випуску, у розмірі
16 705 грн.; грошову компенсацію в розмірі
вартості ? частки вартості автомобіля
марки ЗАЗ-110206, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, 1995 року випуску, у розмірі
5 715 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору у розмірі 372,83 грн., а також
витрати на правову допомогу у розмір 4
000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору у розмірі 344,10 грн.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4

В апеляційній сказі ОСОБА_3 посилався
на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи в частині
задоволення позову ОСОБА_4, допущені
судом першої інстанції порушення норм
матеріального права, просив рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 16 грудня 2013
року в частині задоволення зустрічного
позову ОСОБА_4 скасувати і у позові
відмовити.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення в частині
стягнення витрат на правову допомогу у
розмірі 4000 грн., просить в цій частині
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 16 грудня 2013 року скасувати,
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким відмовити в задоволенні вимог про
стягнення з неї витрат на правову
допомогу у сумі 4000 грн.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду доповідь судді,
вислухавши пояснення представників
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до статті 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, а
апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід
задовольнити з наступних підстав

З матеріалів справи вбачається, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 26 квітня 2003 року. Спільне
проживання припинили з серпня 2012 року,
шлюб було розірвано 14 серпня 2012 року, це
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу НОМЕР_5 ( а. с. 4-7,13,18-19,24
).

Шлюбні відносини між ними були
припинені з серпня 2012 року.

У період сумісного проживання вони
спільно, за сумісні кошти, придбали
автомобіль марки «Deo Lanos», 2007 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, вартістю 51 626 грн. 18 коп.,
автомобіль марки ЗАЗ-110206, 1995 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, вартістю 11 430 грн.; автомобіль
марки ЗАЗ-Daewoo, 2004 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
вартістю 33 410 грн., всього майна на
загальну суму 96 466 грн. 18 коп. ( а. с. 88-94 ).
Об'єм спільно нажитого майна і його
вартість у суді першої інстанції
сторонами не оспорювалися

Автомобілі марки ЗАЗ-110206, 1995 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2 та марки ЗАЗ-Daewoo, 2004 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_3, на момент вирішення спору були
зареєстровані за ОСОБА_3 ( а. с. 52).

Автомобіль марки «Deo Lanos», 2007 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 на підставі довідки рахунку від
29 жовтня 2010 року було зареєстровано на
ім'я ОСОБА_4, однак після припинення
сумісного проживання та розірвання
шлюбу транспортний засіб 26 грудня 2012
року було знято з реєстрації для
реалізації, а 27 грудня 2012 року
зареєстровано за ОСОБА_5 ( а. с. 52 ).

Згідно зі статтею 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту. Об'єктом права спільної
сумісної власності є заробітна плата,
пенсія, стипендія, інші доходи,
одержані одним із подружжя. Рівність
прав кожного із подружжя на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності (якщо інше не
встановлено домовленістю між ними) та
необхідність взаємної згоди подружжя
на розпорядження майном, що є об'єктом
права його спільної сумісної
власності, передбачено частини 1 статті
63, частини 1 статті 65 СК України.

У випадку коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" зазначено, що
при вирішенні спорів між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно
до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема, можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб. При
поділі майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї ( ч. 4 ст. 65 СК ).

За змістом статей 70,71 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними. Вказане майно ділиться між
ними в натурі. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Судом з'ясовано, що вартість майна, яке
підлягає поділу між сторонами,
дорівнює 96 466 грн. 18 коп., вартість
частки кожного з подружжя - 48 233 грн. 09
коп.

З урахуванням конкретних обставин
справи, суд першої інстанції
обґрунтовано залишив у власності
ОСОБА_3 зареєстровані за ним автомобіль
марки ЗАЗ-110206, 1995 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
вартістю 11 430 грн.; автомобіль марки
ЗАЗ-Daewoo, 2004 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 33
410 грн., всього майна на суму 44 840 грн. і
стягнув з нього на користь
відповідачки половину їх вартості - 22 420
грн., а також витрати по сплаті судового
збору.

Оскільки автомобіль «Deo Lanos», 2007 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, вартістю 51 626 грн., у порушення
положень статті 68 СК України був
проданий ОСОБА_4 без згоди позивача, суд
першої інстанції правильно стягнув з
відповідачки на користь позивача
грошову компенсацію у розмірі половини
вартості транспортного засобу, що
дорівнює 26 000 грн., а також витрати по
сплаті судового збору.

В цій частині судове рішення
відповідає наданим доказам,
узгоджується з нормами матеріального
права, підстав для його скасування або
зміни колегія суддів не вбачає.

Доводи ОСОБА_3 про те, що автомобіль
марки ЗАЗ-110206, 1995 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2;
автомобіль марки ЗАЗ-Daewoo, 2004 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_3 безпідставно включені до складу
майна, яке підлягає поділу, оскільки
вказані транспортні засобі продані ним
за довіреностями у період спільного
проживання з відповідачкою та за її
згодою, не доведені належними та
допустимими доказами.

З довідки № 693 Мелітопольського МРЕВ
ДАІ в Запорізькій області від 25 липня
2013 року вбачається, що станом на 25 липня
2013 року ОСОБА_3 не знімав з реєстрації
автомобілі марки ЗАЗ-110206, 1995 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, марки ЗАЗ-Daewoo, 2004 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (
а. с. 52 ).

Довіреність від 26 травня 2010 року видана
позивачем ОСОБА_6, ОСОБА_7 щодо
розпорядження автомобілем марки
ЗАЗ-110206, 1995 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, не
свідчить про відчуження транспортного
засобу. До того ж строк довіреності
сплив 26 травня 2013 року ( а. с. 23 ).

Довіреність від 04 листопада 2010 року
ОСОБА_3 видана ОСОБА_8 на право
володіння автомобілем марки ЗАЗ-Daewoo, 2004
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_3 без права розпорядження.
Строк дії довіреності закінчився 04
листопада 2013 року ( а. с. 22 ).

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. За частиною 3 цієї
статті до витрат, пов'язаних із
розглядом справи належать витрати на
правову допомогу. Склад та розмір
витрат, пов'язаних із оплатою правової
допомоги, належить до предмета
доказування у справі.

Положеннями статті 56 ЦПК України
визначено, що правову допомогу може
надавати особа, яка є фахівцем у галузі
права і за законом має право на надання
правової допомоги.

За змістом статті 12 ЦПК України правова
допомога надається адвокатами або
іншими фахівцями у галузі права в
порядку встановленому законом.

Відповідно частин 1,2 статті 84 ЦПК
України витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» визначений
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, де
передбачено, що така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Згідно до статтею 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи позивача, з якими погодився суд
першої інстанції, про те, що понесені
витрати на правову допомогу у сумі 4000
грн. підтверджені квитанцією № 0404-01 від
04 квітня 2013 року, є неприйнятними,
оскільки дані про здійснення такої
оплати на виконання умов договору про
надання правової допомоги від 04 квітня
2013 року в порядку, встановленому
законом, в матеріалах справи відсутні,
як і дані про кількість годин, які
затрачені для надання правової
допомоги та її обсяг. Крім того,
вартість правової допомоги нормативно
не обґрунтована ( а. с. 10-11 ).

Жодного розрахунку, щодо вартості
наданої приватним підприємцем -
юристом правової допомоги, до позову не
надано.

До того ж з'ясовано, що після відкриття
провадження у даній справі ОСОБА_9 був
допущений до участі у справі не як
фахівець у галузі права, а як
представник ОСОБА_3 на підставі
довіреності від 04 квітня 2013 року ( а. с.
14,29 ).

Незважаючи на те, що в матеріалах
справи наявна ксерокопія договору про
надання правової допомоги, що
укладений між позивачем та ОСОБА_9,
ксерокопія квитанції про сплату ПП
ОСОБА_9 коштів у сумі 4000 грн., відомості
про те, що правова допомога надана в
порядку, встановленому законом, а саме:
особою, яка за законом має право на
надання правової допомоги, в
матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції на зазначені
обставини не звернув увагу, та у
порушення вимог статей 56,88 ЦПК України
стягнув з відповідачки нормативно
необґрунтовані витрати на правову
допомогу у сумі 4000 грн., тобто без
наявності для цього підстав.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 витрат за юридичні послуги в
розмірі 4 000 грн., у відповідності до
пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України
підлягає скасуванню, а в решті -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 16 грудня 2013 року в частині
стягнення з ОСОБА_4 витрат на правову
допомогу скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у стягненні з ОСОБА_4
на його користь 4 000 грн. витрат на
правову допомогу.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін. змінити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: