Єдиний унікальний номер 254/8317/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1843/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.,

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.,

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 10 січня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору
поруки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 10 січня 2014 року у
задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору
поруки недійсним - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
позивач подав апеляційну скаргу, та
просив рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 10 січня
2014 року скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт зазначив, що договір поруки
укладений без його згоди, яка потрібна
відповідно до положень ст.61 Сімейного
Кодексу України. Крім того, вважає, що
перебіг позовної давності розпочався з
травня 2013 року, бо саме з цього моменту
він дізнався про порушення його прав.

В судовому засіданні Апеляційного суду
позивач та його представник підтримав
доводи апеляційної скарги.

Відповідачка ОСОБА_2 пояснила що позов
та апеляційну скаргу визнає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а оскаржуване рішення слід
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
07.10.1995 року між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачкою ОСОБА_2 укладений
юридичний шлюб.

01.02.2008 року відповідачка ОСОБА_2 уклала
договір поруки в якості поручителя по
кредитному договору між Відкритим
акціонерними товариством
«Всеукраїнський Акціонерний банк» та
ОСОБА_4, по отримання останньою кредиту
у розмірі 15 000 гривень.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до п.25 Постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних прав
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
при оспорюванні кредитного договору чи
договору поруки, застави/іпотеки іншим
із подружжя суди мають виходити з
такого. Положення статті 65 Сімейного
кодексу України (далі - СК) щодо порядку
розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, регулюють відносини, які
стосуються розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності подружжя,
і не стосуються права одного із
подружжя на отримання кредиту,
оскільки кредитний договір є
правочином щодо отримання у власність
грошових коштів.

Порука є способом забезпечення
виконання зобов'язання (стаття 553 ЦК),
договір поруки не створює обов'язків
для будь-яких інших осіб, крім сторін за
договором.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України,
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за виключенням виключеного з
цивільного обороту.

Враховуючи, що укладання (підписання)
ОСОБА_2 договору поруки не потягло за
собою отримання у власність будь-якого
майна, та не створює обов'язків для
позивача (її чоловіка), судом першої
інстанції прийнято правильне рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги висновків
рішення не спростовують.

Керуючись ст. 303 - 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 10 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: