Справа № 755/5387/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого судді
ЛАСТОВКИ Н.Д.

При секретарі
Фузік Г.В..

З участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Содатченко
Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Територіальної
громади м. Києва в особі Київської
міської ради, 3-ті особи: Головне
управління юстиції, Комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м. Києві
про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3, звернулася з позовом до
Територіальної громади м. Києва в особі
Київської міської ради, 3-ті особи:
Головне управління юстиції, Комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об"єкти
нерухомого майна», в якому просить
визнати за ним право власності на
нерухоме майно, а саме на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, яке залишилося після
смерті його тітки ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 за набувальною давністю.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує
тим, що 27 серпня 1999 року він разом з
ОСОБА_4 придбав однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Так, дану однокімнатну
квартиру вони придбали в наступних
частинах: ОСОБА_4 придбала 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, а він придбав 2/3
частини квартири АДРЕСА_1. Після
підписання, договору купівлі-продажу
однокімнатної квартири АДРЕСА_1, з
метою виконання ст. 227 Цивільного
кодексу України (якій діяв на той час)
він звернувся з відповідною заявою та
всіма необхідними документами в БТІ
міста Києва для реєстрації права
власності. БТІ міста Києва після
розгляду документів зареєструвало
право приватної власності на 2/3 частину
вище зазначеної квартири за ним, та 1/3
частину вищезазначеної квартири за
ОСОБА_4 про що був зроблений
відповідний реєстраційний напис на
правовстановлювальному документі.
ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 47 років, померла
його тітка - ОСОБА_4 про що в книзі
реєстрації актів про смерть 22
листопада 1999 року було зроблено
відповідний запис за №1927. Після її
смерті відкрилась спадщина на 1/3
частину спірної квартири, але жодна
особа протягом майже 15 років не заявила
свої права на цю частину квартири та в
порядку спадкування її ніхто не
прийняв. Жодних рідних та близьких у
ОСОБА_4 на день її смерті крім нього не
залишилось, тому жодна особа не
пред'являла претензії щодо спадкового
майна, яке залишилось після її смерті.
Всі питання пов'язанні з похованням
померлої тітки ОСОБА_4 він взяв на себе.
В грудні 1999 року після проведення всіх
необхідних дій та отримання
зареєстрованого в БТІ м. Києва договору
купівлі-продажу він знявся з
попереднього місця реєстрації та
проживання та 30 грудня 1999 року був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Починаючи з моменту реєстрації він
почав постійно проживати та продовжує
проживати, вже протягом більше ніж 14
років за адресою: АДРЕСА_1. Даною
квартирою він користується постійно,
піклується про неї (робив капітальний
та поточний ремонти), постійно сплачує
всі необхідні комунальні та інші
платежі, не має жодної заборгованості
по сплаті за надані йому комунальні
послуги. В даний час він продовжує
проживати у вказаній квартирі,
добросовісно та безперервно володіє та
відкрито користується даною
нерухомістю, доглядає за квартирою та
утримує її належним чином, підтримує її
в належному стані.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити з підстав, викладених у
позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив справу розглянути на
розсуд суду у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Представник третьої особи Головного
управління юстиції у м. Києві в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна в
судове засідання не з'явився, однак
надав суду письмові пояснення, згідно
яких зазначив, що Бюро проводило
державну реєстрацію майна. Згідно
даних реєстрових книг Бюро, реєстрація
права власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4 - 1/3 частина, ОСОБА_3 - 2/3 частини.
На підставі договору купівлі-продажу
від 27.08.1999 року, за яким ОСОБА_6 продала
ОСОБА_4 1/3 частину, ОСОБА_3 2/3 частину
квартири АДРЕСА_1. Відповідно до п. 3
Прикінцевих положень Закону України
від 11 лютого 2010 року «Про внесення змін
до Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів України» державна
реєстрація права власності та права
користування (сервітут) на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельних ділянках; права користування
(найму, оренди) будівлею або іншими
капітальними спорудами, їх окремими
частинами; права власності на об'єкти
незавершеного будівництва, а також
облік безхазяйного нерухомого майна,
довірче управління нерухомим майном
проводилося реєстраторами бюро
технічної інвентаризації до 01 січня 2013
року. Відповідно до ч. 3 п. 5 Прикінцевих
положень вище зазначеного Закону,
державний реєстратор, нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
починаючи з 01 січня 2013 року мають
доступ до Реєстру прав власності на
нерухоме майно, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру іпотек і
використовують під час проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
реєстраційні дані зазначених реєстрів.
Отже, КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» не є
адміністратором, держателем,
реєстратором або користувачем Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, починаючи з 01 січня
2013 року.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, причини неявки суд не
повідомив.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність третіх осіб на підставі
наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, вислухавши представника позивача,
представника відповідача, допитавши
свідків, дослідивши докази, що
містяться в матеріалах справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 27 серпня 1999 року
між гр. ОСОБА_6 з однієї сторони, та гр.
ОСОБА_4 та позивачем з іншої сторони
було укладено договір купівлі -продажу
квартири, згідно якого ОСОБА_4 купила 1/3
частку, ОСОБА_3 (позивач) купив 2/3 частку
- квартири під АДРЕСА_1. (а.с. 12)

Згідно реєстраційного напису на
правовстановлювальному документі
спірна квартира зареєстрована в
Київському міському бюро технічної
інвентаризації на праві приватної
власності за ОСОБА_4 - 1/3 частина, за
ОСОБА_3 - 2/3 частина, занесений у
реєстрову книгу № 21-220 за реєстровим №
193/30582 23 листопада 1999 року. (а.с. 12)

В судовому засіданні встановлено, що
гр. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 47
років, про що в книзі реєстрації актів
про смерть 22 листопада 1999 року зроблено
запис № 1927. (а.с. 10-11)

Також, в судовому засіданні
встановлено, та не заперечуються
сторонами, що після смерті гр. ОСОБА_4
відкрилась спадщина на 1/3 частину
спірної квартири, але жодна особа
протягом майже 15 років не заявила свої
права на цю частину квартири та в
порядку спадкування її ніхто не
прийняв. Також, встановлено, що жодних
рідних та близьких у гр. ОСОБА_4 на день
її смерті крім позивача не залишилось,
тому жодна особа не пред'являла
претензії щодо спадкового майна, яке
залишилось після смерті померлої.

Таким чином, спадкова справа до майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 не
заводилася. На підтвердження даного
твердження, на запит суду, з Першої
Київської державної нотаріальної
контори надійшла інформаційна довідка
зі спадкового реєстру від 04 квітня 2014
року № 37074459 на 8 арк. (а.с. 85-91)

В матеріалах справи наявні договір про
надання послуг електрозв'язку № 5533173
від 28 лютого 2000 року, протокол
замовлення послуг та обладнання ВК №
832724 від 25 листопада 2008 року, квитанції
щомісячних платежів за
житлово-комунальні послуги та інші
послуги, довідка про відсутність
заборгованості, видана позивачу про те,
що комунальні послуги нараховуються та
сплачуються в повному обсязі,
заборгованість відсутня. (а.с. 17-32)

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

У відповідності до вимог ст. 344 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном - протягом 10 років,
набуває право власноті на це майно
(набувальна давність). Право власності
за набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень позивача, останній відкрито,
безперервно та добросовісно володіє
спірною квартирою АДРЕСА_1. Крім того,
протягом всього терміну володіння
позивач утримує спірну квартиру за
власні кошти, регулярно повністю
сплачує комунальні витрати та витрати
на утримання будинку та прибудинкової
території.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України встановлено, що
правила ст. 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 01
січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України
поширюються на правовідносини, що
виникли з 01 січня 2001 року, а отже
визнати право власності за набувальною
давністю суд може не раніше 01 січня 2011
року.

Набувальна давність поширюється на
випадки фактичного безперервного
володіння чужим майном.

Свідок з боку позивача ОСОБА_7 пояснив,
що він є сусідом позивача та його
родини та знайомий з ними з січня 2000
року. Померлу ОСОБА_4 рідко бачив, так як
знаходився на службі. Під час їх
проживання в АДРЕСА_1, не виникало
жодних питань з приводу претендувань
будь-яких третіх осіб на жилу площу, а
саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка
належала померлій ОСОБА_4. Крім того,
зазначив, що позивач постійно проживає
в спірній квартирі, самостійно
здійснював в ній ремонт.

Свідок з боку позивача ОСОБА_8 суду
показала, що вона є матір'ю позивача, а
померла ОСОБА_4 являлася її троюрідною
сестрою. Їй достовірно відомо, що у
ОСОБА_4 родичів, які претендували б на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1 не було.
Особисто вона не претендувала на дану
жилу площу, будь-яких заяв до
нотаріальної контори з цього приводу
не подавала. Також зазначила, що її син
разом зі своєю родиною безперервно
проживає в АДРЕСА_1 з 2000 року. Крім того,
позивач за власний кошт утримував та
утримує дану житлову площу, здійснював
ремонт.

Свідок з боку позивача ОСОБА_9 пояснив,
що є рідним братом позивача. Йому
відомо, що брат з дружиною та дочкою
проживають в АДРЕСА_1. Крім позивача
ніхто не претендував на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлій ОСОБА_4.

Свідок з боку позивача ОСОБА_10 суду
показав, що він знайомий з позивачем та
його родиною як сусід, оскільки
проживають вони близько десяти років
через під'їзд в одному будинку. Померлу
ОСОБА_4 він жодного разу не бачив.

Покази даних свідків з боку позивача,
суд приймає до уваги, оскільки вони в
повному обсязі узгоджуються з
матеріалами справи та фактично
визнаються відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України
особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем вона є.

Статтею 344 ЦК України встановлено, що
набувачеві достатньо володіти чужим
майном із дотриманням вимог,
встановлених законом.

Отже, в судовому засіданні знайшов
підтвердження той факт, що позивач
ОСОБА_3 зареєстрований та мешкає в
АДРЕСА_1 з 2000 року. Дане твердження
підтверджується довідкою ЖБК «Весна-2»
Харківського району м. Києва від 19
січня 2014 року, та показами свідків. (а.с.
13)

Оскільки починаючи з 01 січня 2000 року по
теперішній час позивач ОСОБА_3,
фактично добросовісно, відкрито,
безперервно володів та продовжує
володіти, користувався та продовжує
користуватися майном померлої ОСОБА_4,
а саме: 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1,
утримував та утримує дане жиле
приміщення, суд приходить до висновку,
що позивач набув право власності на
дане спірне майно за набувальною
власністю на законних підставах.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 328, 344, Цивільного Кодексу України,
ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 215 Цивільно
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Територіальної
громади м. Києва в особі Київської
міської ради, 3-тя особа Головне
управління юстиції, Комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об"єкти
нерухомого майна» Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м. Києві
про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною давністю
- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності за
набувальною давністю на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, яка залишилась після
смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: