Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2157/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою старшого
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соріної Юлії Юріївни на ухвалу
Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя від 04 квітня 2014 року за
скаргою ОСОБА_3 на дії старшого
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соріної Ю.Ю.,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду із скаргою на дії старшого
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соріної Ю.Ю. .

В скарзі зазначав, що 10.02.2014 року
простою кореспонденцією він отримав
постанову державного виконавця від
31.01.2014 року про арешт належних йому
коштів. В постанові зазначено, що
станом на 01.02.2014 року заборгованість по
виконавчому провадженню складає 63012
грн. 48 коп. - сума боргу за виконавчим
документом, 129,03 грн. - витрати на
проведення виконавчих дій, а всього
63141,51 грн.

Вважає дії державного виконавця
незаконними з тих підстав, що копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження,будь-яких відомостей про
розмір заборгованості із сплати
аліментів він не отримував. Арешт
накладено без правильного визначення
розміру заборгованості та без вжиття
заходів для її добровільного
погашення. Накладення арешту на його
рахунок фактично позбавило його
можливостей здійснювати
підприємницьку діяльність та
отримувати будь-які доходи.

ОСОБА_3, посилаючись на ці обставини,
просив визнати дії державного
виконавця щодо ненаправлення копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП № 40317673 та
неповідомлення про розмір
заборгованості із сплати аліментів
неправомірними та скасувати постанову
від 31.01.2014 року про накладення арешту
на його кошти.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2014 року
скарга ОСОБА_3 задоволена.

Визнано дії старшого державного
виконавця Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соріної Ю.Ю. щодо ненаправлення
ОСОБА_3 постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП № 40317673 та
неповідомлення про розмір
заборгованості по аліментам станом на
день відкриття виконавчого
провадження неправомірними.

Скасовано постанову старшого
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соріної Ю.Ю. про арешт коштів
боржника ОСОБА_3 по виконавчому
провадженню ВП № 40317673 від 31.01.2014 року.

В апеляційній скарзі старший державний
виконавець Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соріна Ю.Ю. посилаючись на
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалу
суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно частини 1 статті 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Постановивши 04.04.2014 року ухвалу про
задоволення скарги ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що державний
виконавець не надав суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що направив боржнику ОСОБА_3
копію постанови про відкриття
виконавчого провадження від 14.10.2013 року
та розрахунок заборгованості за
аліментами..

Основним доводом апеляційної скарги
старшого державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Соріної
Ю.Ю. є посилання на те, що 22.10.2013 року та
14.11.2013 року на адресу боржника було
направлено рекомендованою
кореспонденцією копії постанов про
відкриття виконавчого провадження та
про арешт майна. Тому апелянт вважає,
що дії державного виконавця
відповідають вимогам статей 32, 52 Закону
України «Про виконавче провадження» -
щодо накладення арешту на майно та
грошові кошти боржника.

Ці доводи апеляційної скарги
спростовуються наступним.

В частині 1 статті 31 Закону України
«Про виконавче провадження» вказано,
що постанови про відкриття
виконавчого провадження або відмову у
відкритті виконавчого провадження, про
повернення виконавчого документа
стягувачу відповідно до статті 47 цього
Закону, надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.
Таким чином, державний виконавець має
отримати поштове повідомлення про
вручення постанови боржнику або про
повернення постанови неврученою, як-то
витікає зі змісту частини 1 статті 31
Закону України «Про виконавче
провадження».

Вищевказане узгоджується зі змістом
пункту 4.1.1. Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 74/5 від
15.12.1999 року (зі змінами), згідно якого
державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк. Постанова про
відкриття виконавчого провадження
вважається врученою боржнику за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі, за умов, передбачених для
вручення судових повісток (згідно
положень глави 7 ЦПК України).

Згідно частини 4 статті 74 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець обчислює розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувачу і
боржнику - у разі якщо виконавчий
документ уперше надійшов для
виконання.

Сторонами не заперечується, що
виконавчий лист № 336/221/13-ц щодо
стягнення аліментів з ОСОБА_3, виданий
стягувачу ОСОБА_4 Шевченківським
районним судом м. Запоріжжя 23.09.2013 року,
надійшов для виконання до
Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ
уперше.

З огляду на вищевикладене судова
колегія вважає, що державний
виконавець в силу вимог частини 4
статті 74 Закону України «Про виконавче
провадження» повинен був скласти
відповідний розрахунок заборгованості
та повідомити про нього ОСОБА_3 (а. с.
48-49).

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, державний виконавець всупереч
вищевказаним нормам закону взагалі не
повідомив ОСОБА_3 про розмір
заборгованості, не надіслав на його
адресу відповідний розрахунок.

З матеріалів справи також видно, що
ОСОБА_3 не отримував у зазначені
державним виконавцем строки копії
постанов про відкриття виконавчого
провадження та про арешт майна
боржника, а узнав про накладення арешту
на майно лише 30.10.2013 року - після
отримання повідомлення з
інформаційного центру про накладення
арешту на його квартиру (а. с. 57 )

10.02.2014 року ОСОБА_3 отримав простою
кореспонденцією копію постанови про
арешт коштів боржника від 31.01.2014 року
(по виконавчому провадженню ВП № 40317673),
і саме з цієї постанови він дізнався
про наявність виконавчого провадження
та про те, що станом на 01.02.2014 року
заборгованість по виконавчому
провадженню складає 63012, 48 грн. (а. с. 1-4).

Додані до апеляційної скарги старшого
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соріної Ю.Ю. копії документів
із виконавчого провадження не доводять
того факту, що ОСОБА_3 22.10.2013 р. та
повторно -14.11.2013 р. (як-то зазначено в
апеляційній скарзі) надсилалася
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 40317673 та
була ним отримана (а. с. 65).

З пояснювальної спеціаліста другої
категорії Дубяги Л.Ю. на ім'я начальника
Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ
видно, що нею 22.10.2013 року було
направлено дві постанови про відкриття
виконавчого провадження ОСОБА_3 за
вихідними номерами: 18924/15, 18926/15 від
14.10.2013 р. ) рекомендованою
кореспонденцією без повідомлення - у
зв'язку з відсутністю марок (а. с. 75).

Таким чином, при апеляційному розгляді
справи державний виконавець на
підтвердження доводів своєї
апеляційної скарги не надав суду
доказів щодо направлення 22.10.2013 р.
ОСОБА_3 в установленому законом порядку
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП № 40317673 та постанови про
накладення арешту на майно боржника
від 14.10.2013 р.

Не надано доказів щодо отримання
ОСОБА_3 постанови про відкриття
виконавчого провадження та постанови
про накладення арешту на майно
боржника, направлених на його адресу
22.10.2013 року, що свідчить про
недотримання державним виконавцем
вимог частини 1 статті 31 Закону України
«Про виконавче провадження», пункту
4.1.1. Інструкції про проведення
виконавчих дій.

Також державним виконавцем не
доведено, що ним було складено
відповідний розрахунок, яким
обчислювався розмір заборгованості із
сплати аліментів та про такий
розрахунок повідомлявся боржник
ОСОБА_3, що свідчить про недотримання
державним виконавцем вимог частини 4
статті 74 Закону України «Про виконавче
провадження».

За таких обставин судова колегія не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу старшого державного
виконавця Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соріної Юлії Юріївни
відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Запоріжжя від 04 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: