17.01.2014 17.01.2014
Справа №103/5425/13-ц
УХВАЛА

17 січня 2014 року
м. Бахчисарай, АРК

Бахчисарайський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Нікіщенко М.І.,

при секретарі Княгницькій Т.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Бахчисараї цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Приватний нотаріус Сімферопольського
міського округу ОСОБА_3 про визнання
заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

29.10.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_2 про визнання
заповіту недійсним. Позовні вимоги
мотивовані тим, що ОСОБА_4, який помер
19.10.2001 року заповідав ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1, але на момент укладення
заповіту не розумів значення свої дій
та не міг керувати ними.

Ухвалою Бахчисарайського районного
суду АРК від 07.11.2013 року відкрито
провадження у цивільної справі №
103/5425/13-ц.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

З позовної заяви вбачається, що позивач
просить визнати недійсним заповіт,
згідно з яким ОСОБА_4 заповідав на
випадок своєї смерті належну йому на
праві приватної власності квартиру
АДРЕСА_1.

В обгрунтування поданого позову
позивач посилається на те, що на час
складання спірного заповіту ОСОБА_4 не
розумів значення свої дій та не міг
керувати ними.

Таким чином, суд доходить висновку, що
позов про визнання заповіту недійсним
фактично виникає з приводу нерухомого
майна - квартири АДРЕСА_1, оскільки у
разі визнання заповіту недійсним
позивач як спадкоємець після смерті
своєї бабусі отримає право на
спадкування спірного нерухомого майна.

Оскільки спір виник з приводу
нерухомого майна, то позовна заява має
розглядатись за місцезнаходженням
нерухомого майна.

Суд також виходить з роз'яснень, що
містяться в п.16 постанови Пленуму
Верховного суду України №7 від 30.05.2013р.
«Про судову практику у справах про
спадкування», згідно з якими заповіт є
правочином, тому на нього поширюються
загальні положення про правочини.
Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного
суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
передбачено, що позови про визнання
недійсними правочинів щодо нерухомого
майна пред'являються відповідно до ч.1
ст.114 ЦПК України за місцезнаходженням
майна.

Крім того, в Узагальненні Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013р. «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» міститься роз'яснення, що
позови щодо права спадкування за
загальними правилами підсудності
подаються до суду за місцем проживання
(знаходження) відповідача, за винятком
позовів щодо нерухомого спадкового
майна, які подаються до суду за
місцезнаходженням цього майна (п.1).

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК
України суд передає справу на розгляд
іншому суду, якщо після відкриття
провадження у справі і до початку
судового розгляду виявилось, що заяву
було подано з порушенням правил
підсудності.

Керуючись ст. 116 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Передати цивільну справу № 103/5425/13-ц за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Приватний нотаріус Сімферопольського
міського округу ОСОБА_3 про визнання
заповіту недійсним на розгляд до
Центрального районного суду м.
Сімферополя, АРК.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Бахчисарайський
районний суд АРК протягом п'яти днів з
дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :