РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1108/3248/12

Провадження № 2/390/125/14

"07" травня 2014 р.
Кіровоградський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого -судді Терещенко Д.В.,

при секретарі -Сімбаба В.В., Пікуща І.М.,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ВДВС Кіровоградського РУЮ,
третя особа на стороні позивача -
приватний нотаріус Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про визнання договору дарування
недійсним та стягнення моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідачів, де просив визнати
недійсним договір дарування житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, який
укладено 10.12.2011 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 Крім цього, позивач просить
стягнути із відповідачів на свою
користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн. з
кожного та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що рішенням Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 14.02.2012 року з ОСОБА_2 на його
користь стягнуто 123484,80 грн. 3 метою
виконання рішення суду, під час
судового розгляду, ухвалою
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 03.10.2011 року
було накладено арешт на житловий
будинок в АДРЕСА_1 та області, який
належав ОСОБА_2 18.11.2011 року державним
виконавцем відмовлено у відкритті
виконавчого провадження. Вказану
постанову оскаржено в судовому порядку
та ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 26.07.2012 року
постанову державного виконавця
визнано незаконною та скасовано. Не
бажаючи сплачувати заборговану суму,
ОСОБА_2 подарувала будинок на який
судом було накладено арешт своєму сину
ОСОБА_3 Викладені обставини на думку
позивача свідчать, що договір
дарування є удаваним, нікчемним та
відповідно недійсним, оскільки даний
договір направлений на уникнення від
сплати боргу за договором позики.
ОСОБА_2 продовжує й надалі проживати в
подарованому будинку і користуватися
ним та вести господарство, а її син
ОСОБА_3 проживає за іншою адресою. На
підставі викладеного позивач просить
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник за
довіреністю ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали та просили позов
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 за
довіреністю ОСОБА_6 позовні вимоги
заперечив та просив відмовити у
задоволенні позову, оскільки ОСОБА_2
дізналася про існування ухвали
Кіровоградського районного суду про
забезпечення позову після укладання
договору дарування житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечив та
пояснив, що при укладанні договору
дарування йому не було відомо про
існування ухвали суду про забезпечення
позову та мати подарувала йому будинок
в зв»язку з сімейними обставинами, які
у нього виникли на той час.

Представники відповідача ВДВС
Кіровоградського РУЮ за довіреністю
Качан П.П. та Нагірна С.Ю. заперечували
проти позову та просили відмовити у
задоволенні позову, оскільки вимоги
позивача є безпідставними та
необґрунтованими. Подали письмові
заперечення.

Третя особа -приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 в судове
засідання не з»явилася в письмовій
заяві просила розглядати справу без її
участі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
судом встановлено, що рішенням
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 14.02.2012 року
задоволено частково позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 борг за договором позики в
загальній сумі 123484,80 грн. (а.с.4-5). З метою
забезпечення позову ухвалою
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 03.10.2011 року
накладено арешт на домоволодіння, яке
належить ОСОБА_2, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8). Постановою
державного виконавця від 18.11.2011 року
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження за вказаною ухвалою.
Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 26.07.2012 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено
частково, скасовано ухвалу
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 15.06.2012
року, якою скаргу ОСОБА_1 на ВДВС
Кіровоградського РУЮ про скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, а також
постанову державного виконавця від
18.11.2011 року визнано незаконною та
скасована (а.с.6-7).

10.12.2011 року укладено договір дарування,
згідно якого ОСОБА_2 передала у
власність ОСОБА_3 житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Згідно копії витягів з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна за № 34168743 та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна про податкові застави за № 34168746
встановлено, що на момент укладення
договору дарування, а саме: станом на
10.12.2011 року, вказані реєстри не містили
будь-яких заборон щодо майна ОСОБА_2
(а.с.52-53).

Позивачем та його представником надано
суду акт встановлення факту проживання
та користування ОСОБА_2 домоволодінням
за адресою: АДРЕСА_1. Згідно даного акту
комісія у складі дільничного
інспектора, позивача та представника
ПП ЮА «Злагода» встановили, що ОСОБА_2
дійсно проживає, проте не прописана за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цивільному законодавству,
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом, а також правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Згідно з п. 1. ч. 1 ст. 152 ЦП К України позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК
України ухвала про забезпечення позову
виконується негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у постанові № 9 від 06 листопада
2009 року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», угода може
бути визнана недійсною лише з підстав і
з наслідками, передбаченими законом.
Тому в кожній справі про визнання угоди
недійсною суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

У п. 18 вказаної постанови Пленум
Верховного Суду України роз'яснив, що
перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК України:
правочини. спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Такими є правочини, що
посягають на суспільні, економічні та
соціальні основи держави, зокрема:
правочини, спрямовані на використання
всупереч закону комунальної, державної
або приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.
При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК України має враховуватися вина,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо. Наслідки
вчинення правочину, що порушує
публічний порядок, визначаються
загальними правилами (стаття 216 ЦК
України).

Таким чином, аналізуючи всі обставини
по справі суд вважає, що договір
дарування укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1. не спрямований на настання
реальних наслідків, а є способом
ухилення від сплати боргу. На час
укладання договору дарування будинку,
відповідачу ОСОБА_2 було достовірно
відомо, що в Кіровоградському
районному суді розглядається цивільна
справа про стягнення з неї боргу, що
також підтверджує її наміри про
ухилення в подальшому від сплати боргу
і тому такий договір необхідно визнати
нікчемним, що порушує публічний
порядок.

Згідно вимог ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями чи бездіяльністю інших осіб.
Позивач у позовній заяві зазначає, що
йому заподіяно моральну шкоду, яка
полягає у погіршенні
морально-психологічного стану та
загостренні хвороби, проте суду не
надано жодного доказу, яким
підтверджується наявність вказаних
обставин та заподіяння саме діями
відповідачів моральної шкоди позивачу
і тому суд вважає, що необхідно
відмовити в задоволенні позову в
частині стягнення моральної шкоди.

Судові витрати по справі підлягають
стягненню з відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь позивача.

На підставі ст.ст.203, 215, 216, 228, 1167 ЦК
України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 82, 88,
212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ВДВС
Кіровоградського РУЮ, третя особа на
стороні позивача -приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
визнання договору дарування недійсним
та стягнення моральної шкоди
-задовольнити частково.

Визнати недійсним договір
дарування житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1 та
області від 10.12.2011 року укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі за № 1657.

Позовні вимоги про стягнення
моральної шкоди - залишити без
задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі
53 грн. 65 коп., з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя