У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Кафідової О.В.,

Касьяна О.П.,
Коротуна В.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
підприємства «Грандфінресурс» про
визнання договору недійсним та
стягнення грошових коштів, за
касаційною скаргою приватного
підприємства «Грандфінресурс» на
заочне рішення Феодосійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 27 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м. Феодосії
від 25 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
приватного підприємства
«Грандфінресурс» (далі - ПП
«Грандфінресурс») про визнання
договору недійсним та стягнення
грошових коштів, посилаючись на те, що 03
серпня 2012 року між ним та ПП
«Грандфінресурс» було укладено

договір № 213686, відповідно до умов якого
ПП «Грандфінресурс» від імені та за
рахунок ОСОБА_3 зобов'язався вчинити
певні юридичні дії, спрямовані на
придбання товару або отримання
відповідної суми позики у розмірі 125
тис. грн. за умовами діяльності
Програми «Альянс Україна» при
здійсненні Учасником на поточний
рахунок Адміністратора одноразового
комісійного внеску 4 375 грн. та
щомісячних загальних платежів
впродовж 180 місяців в сумі 1 219 грн. 45 коп.
(694 грн. 45 коп. чистий внесок на
погашення позики та 525 грн. ‒? платежі
на адміністративні витрати).

Метою укладення спірного договору було
швидке отримання позивачем позики для
придбання товару вартістю 125 тис. грн.,
яку представник відповідача
гарантував надати протягом кількох
днів з дня підписання договору,
оскільки діяльність відповідача була
рекламована, як надання позики на
вигідних умовах. Однак дозволу на
отримання позики в строки, на які він
розраховував, позивачу не було надано.
На звернення позивача до представника
ПП «Грандфінресурс» за отриманням

інформації, позивачу було повідомлено,
що гроші відсутні, запропоновано
сплачувати щомісячні платежі, щоб
отримати позику.

ОСОБА_3 здійснив вісімнадцять
щомісячних чистих внесків та
адміністративних витрат, всього на
суму 19 511 грн. 20 коп. та в загальному

розмірі перерахував відповідачу 23 886
грн. 20 коп., але бажаного результату не
отримав.

Позивач зазначав, що оскільки
укладений договір грубо порушує його
права як споживача послуг, не
спрямований на реальне настання
правових наслідків та підпадає під
ознаки розвитку пірамідальної схеми,
то він не відповідає вимогам чинного
законодавства України та є таким, що
укладений під впливом омани. Крім того,
позивач посилався на те, що на
зазначений вид діяльності у
відповідача відсутній відповідний
дозвіл.

ОСОБА_3 просив визнати договір № 213686
від 03 серпня 2012 року недійсним та
стягнути з відповідача внесені ним
грошові кошти в сумі

23 886 грн. 20 коп.

Заочним рішенням Феодосійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 27 травня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в м.
Феодосії від 25 листопада
2013 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано договір № 213686, укладений 03
серпня 2012 року між ОСОБА_3 та ПП
«Грандфінресурс», недійсним з моменту
його вчинення.

Стягнуто з ПП «Грандфінресурс» на
користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі
23 886 грн. 20 коп., сплачені ним на
виконання договору № 213686 від 03
серпня 2012 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ПП
«Грандфінресурс» просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права, та закрити
провадження по справі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що діяльність відповідача по
своїй суті є пірамідальною схемою, на
час укладення угоди фактично ввела
позивача як споживача в оману, тому
спірний договір є нікчемним (його
недійсність встановлена законом) і до
нього слід застосувати наслідки
недійсності правочину, передбачені ст.
216 ЦК України.

Проте з таким висновком судів
погодитися не можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Судом установлено, що 03 серпня 2012 року
ОСОБА_3 уклав договір № 213686 з додатками
№№ 1, 2 з ПП «Грандфінресурс» про
надання послуг з метою отримання
грошової позики у розмірі 125 тис. грн. на
умовах діяльності програми «Альянс
Україна», за яким сплатив одноразовий
комісійний внесок - 4 375 грн.. та
шістнадцять щомісячних загальних
платежів по 1 219 грн. 45 коп.

Пунктом 1.1. ст. 1 договору передбачено,
що відповідач за згодою позивача
зобов'язується вчинити від його імені
та за його рахунок певні юридичні дії,
спрямовані на придбання грошової суми
у позику, зазначеної у додатку № 1 до
даного договору, на умовах діяльності
програми «Альянс Україна», що
міститься в додатку № 2, який є
невід'ємною частиною цього договору, в
тому числі: сформувати реєстр
учасників, забезпечити його
адміністрування; організовувати та
проводити захід з розподілу грошового
фонду, надати учаснику відповідну суму
у позику; надавати інші послуги і
здійснювати інші правочини, погоджені
сторонами, у порядку та в строки,
передбачені цим договором та додатками
до нього.

Відповідно до п. 4.8. ст. 4 договору
учасник заявляє, що отримав усі
пояснення від представника
адміністратора, уважно прочитав та
зрозумів усі визначення, умови та зміст
договору і додатків до нього, що
засвідчує своїм підписом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1‒?3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Вказана позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 11
вересня 2013 року № 6-40цс13, яка згідно зі
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Законом України від 02 червня 2011 року
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання ринків
фінансових послуг» (введено в дію з 9
січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг» та доповнено її п. 111 , яким до
фінансових послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

За умовами вказаного договору позивач
щомісячно сплачує внески за товар, який
передається йому після одержання
дозволу на його отримання, відтак,
споживач в рамках укладеного договору
сплачує за товар, а не за можливість
його отримання (ст. ст. 1, 2 договору, ст.
ст. 4, 5 додатку № 2).

У порушення вимог ст. ст. 212‒?214, 316 ЦПК
України суди на зазначені вимоги
закону та обставини справи уваги не
звернули, не врахували, що укладений
сторонами правочин передбачає
одержання споживачем необхідного йому
товару, визначає умови, за яких такий
товар може бути одержаний, та прийшли
до передчасного висновку про наявність
обману та ознак «пірамідальної схеми»
у діях ПП «Грандфінресурс» під час
укладення договору, оскільки це не
узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» у взаємозв'язку з нормами
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг».

Зазначені порушення процесуального
закону унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи та є
підставою для скасування рішень з
передачею справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного
підприємства «Грандфінресурс»
задовольнити частково.

Заочне рішення Феодосійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 27 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м. Феодосії від 25
листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
М.В. Дем'яносов

О.П.
Касьян

О.В.
Кафідова

В.М.
Коротун