РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Леньо С. І.

при секретарі
Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2, просить
ухвалити рішення, яким стягувати з
відповідача аліменти в її користь на
утримання малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3р.н., в розмірі 1200 грн.
щомісячно, починаючи з 01.02.2010р. і до
досягнення ним повноліття.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вона та
відповідач є батьками ОСОБА_4.,
ІНФОРМАЦІЯ_4р.н., який проживає разом з
матір'ю та повністю перебуває на її
утриманні, в той час як відповідач не
виконує обов'язок щодо утримання
малолітнього сина. З огляду на те, що
без допомоги відповідача не взмозі
належним чином утримувати сина, а таку
допомогу відповідач не надає з 01.02.2010р.,
просить стягувати з відповідача
аліменти в твердій грошовій сумі в
розмірі 1200 грн. починаючи з цієї дати
щомісячно і до досягнення сином
повноліття.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала з мотивів,
викладених у позовній заяві, просить
позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково, ствердив, що
усвідомлює свій обов'язок щодо
утримання сина та не заперечує проти
стягнення з нього аліментів, однак
вважає, що розмір аліментів, які
просить стягувати позивач є дещо
завищеним. Він платить за навчання їх
повнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4р.н., підприємницькою
діяльністю не займається, і його
місячний дохід не дозволяє сплачувати
розмір аліментів, який визначено
позивачем. Тому, погоджується
сплачувати аліменти в розмірі 300 грн.
щомісячно, про що і просить суд
ухвалити рішення. При цьому, вимогу, де
позивач просить стягнути аліменти за
минулий період заперечив, оскільки
періодично матеріальна допомога сину
ним надавалась.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, наявні у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач та
відповідач є батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4р.н., що підтверджується
копією свідоцтва про народження (а.с.3).
Малолітній син проживає з матір'ю, чого
відповідач не оспорює.

Згідно ст.180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей до
досягнення ними повноліття.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідач на даний час не працює, та
отримує дохід в результаті продажу
продуктів харчування на ринку. Згідно
пояснень позивача, остання на даний час
є безробітною.

Враховуючи те, що відповідач офіційно
не працевлаштований та отримує
мінливий дохід, і він не заперечує
проти стягнення з нього аліментів в
твердій грошовій сумі, суд приходить до
висновку, що аліменти з відповідача
слід стягувати у твердій грошовій сумі.
Однак, розмір утримання яке просить
стягувати позивач є дещо завищеним, так
як обов'язок, щодо утримання дитини
лежить на обох батьках в рівній мірі, в
тому числі і на позивачу, яка хоч і не
працює, проте є працездатною.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує розмір прожиткового мінімуму
громадян, який встановлений законом на
час розгляду справи, і становить 1286 грн.
для дитини віком від 6 до 18 років,
задовільний стан здоров'я та
недостатньо забезпечене матеріальне
становище дитини, задовільний стан
здоров'я відповідача, матеріальний
стан відповідача, який отримує доходи,
відсутність у платника аліментів інших
утриманців, а також інші обставини, які
мають значення для справи, зокрема те,
що відповідач погоджується сплачувати
аліменти в розмірі 300 грн.

Враховуючи наведене, у відповідності
до вимог ст. 184 СК України, суд приходить
до висновку, що позов слід задовольнити
частково та стягувати з відповідача
аліменти на утримання малолітнього
сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в
розмірі 643 грн. щомісячно, починаючи з
04.02.2014 року (з часу пред'явлення позову),
з врахуванням індексації і до
досягнення ним повноліття. Визначений
судом розмір аліментів становить 1/2 від
прожиткового мінімуму для дитини віком
від 6 до 18 років, і оскільки обов'язок по
утриманню дитини лежить на обох
батьках в рівній мірі, немає підстав
для стягнення з відповідача розміру
аліментів, які визначено позивачем.
Тому цю вимогу слід задовольнити
частково.

При цьому, ставлячи вимогу про
стягнення аліментів не з часу
пред'явлення позову а з 01.02.2010р., суд
розцінює як вимогу про стягнення
аліментів за минулий період, яку слід
залишити без задоволення.

Нормами ч. 2 ст. 191 СК України
передбачено, що аліменти за минулий час
можуть бути присуджені, якщо позивач
подасть суду докази того, що він вживав
заходів щодо одержання аліментів з
відповідача, але не міг їх одержати у
зв'язку з ухиленням останнього від їх
сплати. У цьому разі суд може присудити
аліменти за минулий час, але не більш як
за три роки.

Зі змісту цієї норми закону слід
зробити висновок, що стягнення
аліментів за час, що передує
пред'явленню позову, є можливим у
порядку виключення лише за наявності в
сукупності наступних умов: до моменту
звернення з позовом до суду аліменти не
стягувались; особа, яка вимагає
аліментів, приймала заходи щодо
одержання аліментів, але вони не були
одержані у результаті ухилення особи,
зобов'язаної сплачувати аліменти
(відповідача), від їх сплати. В силу ст. 60
ЦПК України, обов'язок довести такі
обставини законом покладено на
позивача.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні, після припинення фактичного
проживання з позивачем, остання не
довела факту, що вона приймала заходи
щодо одержання аліментів, і відповідач
від цього ухилявся. Більше того,
відповідач в судовому засіданні
пояснив, а позивач не заперечила, що він
оплачує навчання старшого сина.
Відповідно, надає матеріальну допомогу
сім'ї, і як наслідок, немає підстав
вважати, що він ухиляється від
утримання малолітнього сина.

Беручи до уваги наведені вище
обставини, суд не вважає що відповідач
після припинення фактичного
проживання до часу пред'явлення позову
ухилявся від обов'язку утримувати сина,
а навпаки, вважає встановленим, що
обов'язок по утриманню дитини ним
виконувався, хоч і частково. Наміру
ухилятись від виконання цього
обов'язку у відповідача не було, і
відповідно, немає підстав для
стягнення аліментів за минулий період.

Насамкінець, закон дозволяє стягувати
аліменти за минулий період, але не
більше трьох років. Позивач натомість
просить стягнути їх за 4 роки, які
передують зверненню до суду, що не
відповідає нормам закону.

Також суд вважає за необхідне
роз'яснити сторонам, що відповідно до
ст.192 СК України розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України, з відповідача в дохід держави
слід стягнути судовий збір в розмірі
243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10,60,61,88,209,212-215,218,367 ЦПК
України, ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного
Кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого: АДРЕСА_1, не
працюючого, на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2),
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої: АДРЕСА_1,
аліменти на утримання малолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 643
грн. щомісячно, які підлягають
індексації, починаючи з 04 лютого 2014
року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового
рішення в частині стягнення аліментів -
у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243,60
грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя:
Леньо С. І.