Справа № 459/4893/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1597/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Крайник Н.П.

суддів: Шандри М.М.,
Мельничук О.Я.

з участю секретаря
Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Червонограді на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 11 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
про стягнення моральної шкоди завданої
професійним захворюванням, -

в
с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_2 10
000 (десять тисяч) грн. на відшкодування
моральної шкоди завданої професійним
захворюванням та трудовим каліцтвом.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що
суд правильно прийшов до висновку про
обов'язковість відшкодування
моральної шкоди спричиненої внаслідок
професійного захворювання та
трудового каліцтва, проте не згідний з
розміром моральної шкоди, яка
визначена судом. Зазначає, що внаслідок
отриманого професійного захворювання
та трудового каліцтва він втратив
працездатність та став інвалідом ІІІ
групи. Отримане професійне
захворювання унеможливлює його
працевлаштування на роботах за
спеціальністю, адже інвалідність
встановлена пожиттєво. Професійне
захворювання призвело до вимушених
змін у житті та втрати нормальних
життєвих зв'язків, що спричиняє
моральні та душевні страждання.
Просить рішення змінити в частині
стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді в
його користь 10000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров»я при виконанні
трудових обов»язків, внаслідок
професійного захворювання та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позов в повному обсязі та стягнути на
його користь 30 000,00 грн. відшкодування
моральної шкоди, покликаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Вважає, що розмір
моральної шкоди визначено судом без
урахування ступеня фізичних і
моральних страждань позивача, їх
тривалості і тяжкості.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області також
оскаржило Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області. В апеляційній
скарзі просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову. Зазначає, що
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що судом не було враховано, що
позивач не звертався до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді з
заявою щодо розгляду питання про
призначення виплат у зв»язку із
спричиненням моральної шкоди, а також
не надав відповідного висновку
медичних органів, які підтверджують
факт заподіяння моральних страждань та
тяжкість моральних страждань.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що скарги слід відхилити з
наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам відповідає.

Судом першої інстанції та матеріалами
справи встановлено, що у період з 19.07.1976
року по 26.08.2000р. позивач працював в
шкідливих умовах на підприємствах ДП
"Львіввугілля".

Відповідно до довідки обласної МСЕК №3
серії ЛВА-2 №007409 від 11.09.2002 року
позивачу вперше встановлено ІІІ групу
інвалідності та 50% втрати
працездатності, з них 40 % по
професійному захворюванню та 10%
трудове каліцтво (а.с. 34).

З копій актів №36 від 09.07.1981 року, №52 від
04.10.2000 року, №38 від 29.09.1982 року, №13 від
03.03.1988 року, №7 від 28.01.1981 року про
нещасні випадки на виробництві
вбачається, що ОСОБА_2 було травмовано
палець правої кисті, травмовано ногу,
травмоване праве око та було зламано 11
ребро зліва (а.с. 24, 25-26, 27, 28-29).

Судом також встановлено, що у зв»язку з
наявністю професійного захворювання
позивач неодноразво звертався за
медичною допомогою, а саме, перебував
на стаціонарному та амбулаторному
лікуванні, що підтверджується наявними
в матеріалах справи медичними
документами.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", в
редакції, яка діяла на момент
встановлення позивачу втрати
працездатності, у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов"язаний виплатити у
встановленому законодавством порядку,
зокрема, грошову суму за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння
цієї шкоди потерпілому.

Отже, із вимог цього Закону випливає, що
обов'язок по відшкодуванню моральної
шкоди покладений на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків, що й
зазначено у ст. 9 Закону України "Про
охорону праці".

Відповідно до п.2 наказу МОЗ України №
420 від 05.06.2012 року Про затвердження
порядку та критеріїв встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня стійкої втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров"я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.08.2012 року визнано
таким, що втратив чинність наказ МОЗ
України від 22.11.1995 року, яким
затверджено Порядок встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров"я, пов"язане з
виконання трудових обов'язків, у п. 3.8
якого передбачалося, що на МСЕК
покладено обов'язок встановлення
факту спричинення моральної шкоди.

Факт заподіяння позивачу шкоди
підтверджується копіями медичних
документів та записами у медичній
книжці, копією довідки МСЕК, з якої
вбачається, що ОСОБА_2 встановлено ІІІ
групу інвалідності та 50% втрати
працездатності, що є достатньою
підставою для встановлення цього
факту.

Виходячи з положень ст. 23 ЦК України,
при вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди суду необхідно
встановити характер завданої
моральної шкоди, глибину і тривалість
моральних та фізичних страждань
потерпілого, настання негативних змін
у його житті, можливість відновлення
стану, який мав потерпілий до
нещасного випадку чи професійного
захворювання.

Суд першої інстанції визначив розмір
відшкодування моральної шкоди з
урахуванням тяжкості завданої
позивачу моральної шкоди, глибини,
тривалості та характеру моральних та
фізичних страждань позивача, стану
його здоров"я, тяжкості професійного
захворювання, настання у зв'язку з цим
негативних змін у його житті,
необхідності лікування, втрати у
зв'язку з цим життєвих зв'язків,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, що вимагає від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя, та виходячи з
засад розумності та виваженості.
Вищенаведене відповідає п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року №4 „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди".

Твердження апелянта Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області про те, що позивачем
не представлено докази, які б
підтверджували нанесення моральної
шкоди, завданої професійним
захворюванням спростовуються
матеріалами справи.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 11 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
Крайник Н.П.

Судді:
Шандра М.М.

Мельничук О.Я.