АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1095/14
Головуючий 1 інст. - Боговський Д.Є.
Справа № 2020/1082/2012
Доповідач - Крилова Т.Г.
Категорія: договірні
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2014 року Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
Головуючого - Крилової Т.Г.
Суддів - Маміної О.В.
при секретарі - Карамишевій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 03 грудня 2013 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Золоті
ворота» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2008 року ПАТ «Банк Золоті
ворота» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилався на те,
що між АКБ «Золоті Ворота»,
правонаступником якого зі всіма
правами та обов'язками є ПАТ «Банк
Золоті ворота», та ОСОБА_2 11.05.2007 року
було укладено договір № 160 про надання
споживчого кредиту у формі кредитної
лінії, згідно умов якого останній
отримав строковий кредит в розмірі
32000,00 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 17%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення до 05.05.2008 року. 22 серпня 2007
року до кредитного договору внесено
зміни № 1, відповідно до яких розмір
кредиту збільшено до 42000,00 доларів США.
23 листопада 2007 року до кредитного
договору внесено зміни № 2, відповідно
до яких розмір кредиту збільшено до
48000,00 доларів США.

Відповідно до умов вищевказаного
договору та змін до нього позичальник
зобов'язався здійснювати погашення
заборгованості по кредиту та
процентам, та у випадку порушення
строку повернення кредиту таабо
строків сплати процентів позичальник
зобов'язався сплатити банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченої заборгованості
за кожен день прострочення. В порушення
законодавства та умов вказаного вище
договору позичальник - відповідач
ОСОБА_2 свої зобов'язання належним
чином не виконував, внаслідок чого
утворилася заборгованість.

Вказане зобов'язання забезпечене
іпотечним договором № 07-120 від 11.05.2008
року, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1, а також порукою.

Відповідно до договору поруки № 160/1,
укладеного 11.05.2007 року між АКБ «Золоті
Ворота» та ОСОБА_4, поручитель
добровільно взяв на себе зобов'язання
перед Банком відповідати в тому ж
обсязі що й позичальник ОСОБА_2 по своїм
зобов'язанням, які виникають з умов
кредитного договору. Свої зобов'язання
за договором поруки поручитель ОСОБА_4
не виконав.

Остаточно уточнивши позовні вимоги
Банк просив: стягнути солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк
Золоті ворота» грошові кошти у розмірі,
еквівалентному 847 028,28 грн. ( 99 018,31
доларів США та 55 574,93 грн.), з яких: сума
простроченої заборгованості по
кредиту - 47 474 доларів США, сума
простроченої заборгованості по
відсоткам - 51 544,31 доларів США, пеня за
кредитом - 46 058,70 грн., пеня за відсотками
- 9 516,23 грн. Стягнути солідарно з
відповідачів судові витрати по справі,
а саме: державне мито в розмірі 3000,23 грн.
та 30,00 грн. витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішенням Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 03
грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ «Банк
Золоті ворота» задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Банк Золоті ворота»
заборгованість за кредитним договором
№ 160 від 11.05.2007 року із змінами № 1 від
22.08.2007 року та змінами № 2 від 23.11.2007 року
в розмірі 99 018,31 доларів США та 55 574,93
грн., а всього - 847 028,28 грн., державне мито
в сумі 3000,23 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30,00 грн., а всього
850 058,51 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду першої інстанції
скасувати і закрити провадження у
справі.

Апелянт посилається на те, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
оскільки не прийнято до уваги його
доводи і пояснення по справі. Не
враховано, що кошти ним витрачені не за
призначенням, не прийнято до розгляду
його зустрічний позов, суд не зупинив
провадження у даній справі до розгляду
іншої справи за його позовом про
визнання кредитного договору
недійсним, не правильно нарахована
пеня.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
11.05.2007 року між АКБ «Золоті Ворота»,
правонаступником якого зі всіма
правами та обов'язками є ПАТ «Банк
Золоті ворота», та ОСОБА_2 було укладено
договір № 160 про надання споживчого
кредиту у формі кредитної лінії. За
умовами цього договору у період з 11.05.07
року по 05.05.08 року Бпнк зобов*язався
надати ОСОБА_2 грошові кошти 32000 доларів
США, а останній - повернути кредит 05.05. 08
року та сплачувати проценти за
користування ним за ставкою 17% річних. У
разі несвоєчасного повернення кредиту,
позичальник зобов*язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення. У разі
несвоєчасної сплати процентів -
сплатити суму боргу з урахуванням
індексу інфляції, а також 15 % річних від
простроченої суми. У випадку порушення
строку повернення кредиту,
передбаченого п.1.1 договору, та/або
строків сплати процентів, позичальник
сплачує Банку пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченої заборгованості за кожний
день прострочки. У випадку порушення
порядку сплати процентів (п.3.4 договору)
позичальник сплачує Банку штраф у
розмірі 2 % від суми неналежним чином
сплачених процентів.

22 серпня 2007 року до кредитного
договору внесено зміни № 1, відповідно
до яких розмір кредиту збільшено до
42000,00 доларів США.

23 листопада 2007 року до кредитного
договору внесено зміни № 2, відповідно
до яких розмір кредиту збільшено до
48000,00 доларів США.

11.05.2007 року між АКБ «Золоті Ворота»
та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.
За цим договором ОСОБА_4 зобов*язався
відповідати перед Банком у повному
обсязі за порушення ОСОБА_2 зобов*язань
за кредитним договором.

22 серпня 2007 року до договору
поруки внесено зміни № 1, відповідно до
яких розмір поруки збільшено до 42000,00
доларів США.

23 листопада 2007 року до договору
поруки внесено зміни № 2, відповідно до
яких розмір поруки збільшено до 48000,00
доларів США.

Згідно положень п.З (Порядок видачі
готівки) Постанови Правління
Національного банку України від
01.06.2011р. № 174, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 25.06.2011р.
за № 790/19528, якою затверджена Інструкція
про ведення касових операцій банками в
Україні передбачено, що Банк (філія,
відділення) видає з операційної каси
готівку національної валюти за такими
видатковими касовими документами: за
заявою на видачу готівки - фізичним
особам з поточних, вкладних
(депозитних) рахунків та фізичним і
юридичним особам переказ без відкриття
рахунку (з представленням юридичною
особою довіреності на уповноважену
особу); за операціями з клієнтами
(видача кредиту, відшкодування
сумнівних банкнот, які за результатами
дослідження визнані справжніми, інше)
(п. п. 3.2).

Про те, що Банк виконав свої
зобов'язання за кредитним договором та
надав позичальникові грошові кошти в
повному обсязі свідчать копії
відповідних видаткових касових
документів, а саме заяв ОСОБА_2 на
видачу готівки, які засвідчують факт
видачі Банком та отримання
позичальником грошових коштів за
кредитним договором. На цих касових
документах містяться всі необхідні
реквізити, передбачені зазначеною
Інструкцією НБУ, в тому числі особистий
підпис клієнта ОСОБА_2 про отримання
останнім особисто грошових коштів від
10.05.2007р. з проханням видати йому кредит,
від 22.08.2007 та від 23.11.2007р. з проханням
збільшити ліміт за кредитом.

ОСОБА_2 порушено умови кредитного
договору щодо повернення суми кредиту
та сплати процентів в строки,
передбачені цим договором. Так, станом
на 01.10.2013р. заборгованість становить
суму, еквівалентну 847 028,28 грн. ( 55 574,93
грн. та 99 018,31 дол. СІЛА), з яких: сума
простроченої заборгованості за
кредитом - 47 474,00 дол. США, сума
простроченої заборгованості за
відсотками - 51 544,31 дол. США, пеня за
кредитом - 46 058,70 грн., пеня за відсотками
- 9 516,23 грн., що вбачається з розрахунку
заборгованості (т.1 а.с. 329-333).

Згідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов*язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.4.2.4 кредитного договору
позичальник зобов'язаний повністю
повернути кредит та сплатити
нараховані проценти та неустойку
незалежно від настання строку
виконання зобов'язання у випадку, в
тому числі і невиконання позичальником
своїх зобов'язань зі сплати кредиту або
процентів.

Відповідно до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

За змістом статті 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-якого з них окремо.

Відповідно до п.2.1 договору поруки
кредитор за наявності підстав,
зазначених у п.1.2 договору, направляє
поручителю письмову вимогу про
порушення боржником його зобов'язань
за кредитним договором, а поручитель,
одержавши таку вимогу, не пізніше
наступного за днем її отримання дня
зобов'язаний сплатити кредитору
відповідну заборгованість боржника.

15.04.2008 року Банк направив ОСОБА_4 вимогу
про виконання обов'язку поручителя за
договором поруки, яку останній отримав
15.05.2008 року, однак не виконав.

ОСОБА_2 не доведено в чому саме полягає
неправомірний розрахунок розміру пені,
своїх розрахунків він не надав. В своїх
доводах відповідач посилається на
положення нормативних документів, на
підставі яких визначається облікова
ставка НБУ, від чого залежить її рівень,
тенденції розвитку та зміни. Саме цими
нормативними документами керувався і
Банк. Пеня Банком нараховувалася
відповідачеві у відсотках, розмір яких
вставлено у відсотковому значені від
діючої і встановленої НБУ розміру
облікової ставки.

Згідно ч. З ст. 549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Щодо недійсності кредитного договору з
підстав витрачання коштів на погашення
заборгованості третьої особи, яку
потім було ліквідовано в процедурі
банкрутства, то ці доводи апелянта вже
досліджувались як Дзержинським
районним судом м. Харкова, так і
Апеляційним судом Харківської області,
де вказаним обставинам судами надана
правова оцінка і ухвалені відповідні
рішення.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м.Харкова від 23.12.13 року цивільна справа
за позовом ОСОБА_2 про визнання
договору недійсним залишена без
розгляду.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
правомірно задовольнив позовні вимоги
Банку. Рішення суду першої інстанції
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права
та підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 03 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
її проголошення.

Головуючий -

Судді: