Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Фаловської І.М.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі
Правобережного районного відділення
електричних мереж до ОСОБА_3 про
стягнення вартості електричної
енергії не облікованої внаслідок
порушення споживачем правил
користування електричною енергією для
населення, за касаційною скаргою
відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі
Правобережного районного відділення
електричних мереж на ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 29 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року відкрите акціонерне
товариство «Запоріжжяобленерго» в
особі Правобережного районного
відділення електричних мереж (далі -
ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі
Правобережного РВЕМ) звернулося до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 23 березня 2008 року
електромонтерами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, які є співробітниками ВАТ
«Запоріжжяобленерго» в особі
Правобережного РВЕМ, проведено
перевірку дотримання Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 1357 від 26
липня 1999 року (далі - ПКЕЕН) по АДРЕСА_1.
Проведеною перевіркою у відповідача
було виявлено самовільне підключення
електропроводки до електричної мережі
ВАТ «Запоріжжяобленерго» без
відповідного дозволу
енергопостачальника. За результатами
вказаної перевірки того ж дня було
складено акт № 00095478 про порушення
ОСОБА_3 ПКЕЕН. На підставі даного акту
та відповідно до Методики визначення
обсягу та вартості електроенергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затвердженої
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
№ 562 від 04 травня 2006 року, (далі -
Методика) споживачу була нарахована
сума збитків у розмірі 5946,57 грн., яку
позивач і просив стягнути з
відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 23 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 29 жовтня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ВАТ
«Запоріжжяобленерго» в особі
Правобережного РВЕМ просив скасувати
ухвалу апеляційного суду, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд
апеляційної інстанції погодився з
висновками місцевого суду про
недоведеність заявлених до
відповідача вимог про стягнення
вартості електроенергії не
облікованої внаслідок порушення нею
правил користування електроенергією
для населення.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до пункту 2 частини
першої статті 307 ЦПК України, має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити рішення по суті
позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що 23 березня 2008 року
електромонтерами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, які є співробітниками
ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі
Правобережного РВЕМ, проведено
перевірку дотримання ПКЕЕН по АДРЕСА_1.

Правовідносини з приводу постачання
фізичним особам електричної енергії
регулюються ст. 714 ЦК України, статтями
24 - 27 Закону «Про електроенергетику»,
Правилами користування електричною
енергією для населення та Методикою
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, необлікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, у редакціях, що були чинні на
час виявлення відповідачем порушень.

За змістом ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику» споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії несе відповідальність за
порушення умов договору з
енергопостачальником та Правил згідно
із законодавством України.

Судами встановлено, що 23 березня 2008
року при проведенні перевірки по
АДРЕСА_1 представниками позивача було
виявлено самовільне підключення
електропроводки до електричної мережі
ВАТ «Запоріжжяобленерго» без дозволу
енергопостачальника.

Відповідно до п. 53 ПКЕЕН у разі
виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем правил користування
електричною енергією, у тому числі
фактів розкрадання електричної
енергії, складається акт, який
підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається в
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження. У
разі відмови споживача від підпису в
акті робиться позначка про відмову. Акт
вважається дійсним, якщо його
підписали три представники
енергопостачальника.

За результатом вказаної перевірки 23
березня 2008 року складений акт № 00095478
про порушення відповідачем ПКЕЕН (а. с.
5). Акт підписано трьома представниками
енергопостачальника.

На підставі даного акту та Методики
позивачу завдано збитків у розмірі 5
946,57 грн., що підтверджується
розрахунком обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН
(а. с. 6).

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Проте всупереч вимогам статей 212 - 214, 303,
316 ЦПК України апеляційний суд на
вищезазначені вимоги закону уваги не
звернув, не дав належної оцінки акту,
складеному працівниками ВАТ
«Запоріжжяобленерго» в особі
Правобережного РВЕМ про фіксацію факту
порушення відповідачем ПКЕЕН, а саме
самовільне підключення до мережі
енергопостачальника поза приладом
обліку, підписаному трьома
представниками енергопостачальника.

Посилання апеляційного суду на те, що
відповідач не укладав з позивачем
договору постачання електричної
енергії, не є підставою для відмови у
відшкодуванні збитків, завданих
енергопостачальнику незаконним
підключенням до його мереж
енергопостачання та безобліковим
використанням електричної енергії.

З матеріалів справи убачається та
сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 є
власником частини житлового будинку
АДРЕСА_1.

Разом із тим абз. 4, 5 п. 53 ПКЕЕН
визначено, що розмір завданих
енергопостачальнику збитків
розраховується відповідно до
оформленого акта про виявлення
порушення за добовою величиною
розрахункового споживання електричної
енергії за кількістю днів з дня
останнього контрольного зняття
представником енергопостачальника
показань чи технічної перевірки
приладу обліку до моменту усунення
порушення за тарифами (цінами) для
населення, що діяли у період, за який
нараховується розмір збитків, але не
більше терміну позовної давності.
Розмір відшкодування збитків,
заподіяних енергопостачальнику
внаслідок користування електричною
енергією, обчислюється відповідно до
Методики.

Отже, суд апеляційної інстанції не
встановив характер спірних
правовідносин, не з'ясував всі
обставини у справі, не дослідив докази
та не надав їм оцінки.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, ухвала
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі
Правобережного районного відділення
електричних мереж задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 29 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
І.М. Фаловська

Судді:
В.І. Амелін

Т.П.
Дербенцева

І.К.
Парінова

В.О.
Савченко