Справа №471/1458/13-ц 31.03.2014 31.03.2014
Провадження №22-ц/784/506/14
інстанції Губанова В.М.
Доповідач апеляційного суду Кутова
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

Головуючої : Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання
Свіщуком О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Братського районного суду
Миколаївської області від 8 жовтня 2013
року по справі позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості, -

у с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості. В
обґрунтування позову зазначав, що 13
травня 2008 року між позивачем та
відповідачем укладено кредитний
договір за умовами якого останній
отримав кредит в сумі 4660,81 гривень зі
сплатою відсотків 12 % на рік. Внаслідок
систематичного невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором утворилась
заборгованість в розмірі 50958,32 грн., яка
складається з 3957,63 грн. заборгованості
за кредитом, 374,07 заборгованості по
відсоткам за користування кредитом,
1529,11 грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом, 42194,73 грн. - пені,
та 500 грн. - штраф (фіксована частина),
2402,78 грн. - штраф (процентна складова),
яку позивач просить стягнути з
відповідача.

Заочним рішенням Братського
районного суду Миколаївської області
від 8 жовтня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просив його
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити, через порушення
норм матеріального та процесуального
права під час його ухвалення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущено строк позовної давності для
звернення до суду з позовом, а з заявою
про його поновлення позивач не
звертався.

Однак з такими висновками суду
погодитись не можна, оскільки вони не
відповідають вимогам ч. 3 ст. 267 ЦК
України, якими передбачено, що
позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у
справі, зробленою до винесення ним
рішення.

Проте, як вірно зазначив суд з
такою заявою позивач не звертався, а
оскільки судом ухвалено заочне
рішення, то з такою заявою не
звертався і відповідач, тому правові
підстави для застосування позовної
давності відсутні.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі
сплата неустойки.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 13 травня 2008 року
між позивачем та відповідачем укладено
кредитний договір за умовами якого
останній отримав кредит в сумі 4660,89 грн.
зі сплатою відсотків 12 % на строк 24
місяці та ознайомився і погодився з
Умовами та правилами надання
банківських послуг та тарифами банку
(а.с.5).

Відповідно до п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту термін позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків, винагороди,
неустойки- пені, штрафів
встановлюється тривалістю у п'ять
років.

Позивач звернувся до суду з цим
позовом в вересні 2013 року та має право
на стягнення платежів, строк внесення
яких настав після серпня 2018 року.

Таким чином заборгованість за
вказаним кредитним договором
необхідно стягнути в межах позовної
давності а саме за період з вересня 2008
року - по день звернення до суду -
вересень 2013 року.

Згідно з вимогами ст. ст. 1049, 1054 ЦК
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Проте, відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконував, у зв'язку з чим станом на 22
серпня 2013 року утворилась
заборгованості яка за розрахунками
позивача становить у розмірі 50 958, 32
грн., та складається - з заборгованості
за кредитом- 3957, 63 грн.; заборгованість
за відсотками - 374,07 грн; заборгованості
по комісії за користуванням кредитом -
1529, 11 грн.; пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань - 42194,73 грн.; штраф
- 500 грн. (фіксована частина) та 2402,78
грн.(процентна складова) (а.с.4).

За таких обставин, з урахуванням
положень ст. ст. 526, 536, 610, 611 ЦК України
заборгованість за кредитним договором
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача (у межах позовної
давності) та в сумі визначеній судом.

Так, пеня відповідно до п. 5.1.
вказаних Умов сплачується при
порушенні позичальником зобов'язань,
передбачених п.п.3.2.2., 3.2.3 із погашення
кредиту у розмірі 0,5 % від суми
простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день прострочки, але
не менше 1 гривні.

Проте, Конституційний Суд України
у рішенні від 11 липня 2013 року по справі
щодо офіційного тлумачення положень
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасно виконання грошових
зобов'язань» від 22 листопада 1996 року
дійшов висновку, що умови договору
споживчого кредиту, його укладання та
виконання повинні підпорядковуватися
таким засадам, згідно з якими особа
споживача вважається слабкою стороною
у договорі та підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципів справедливості,
добросовісності і розумності, як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права.

Вимога позивача про стягнення пені
в розмірі, який перевищує
заборгованість, спотворює її дійсне
правове призначення, оскільки із
засобу розумного стимулювання
боржника виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Такий висновок Конституційного
Суду України узгоджується з
положеннями Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН «Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів» від 09
квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено,
що споживачі нерідко перебувають у
нерівному становищі з точки зору
економічних умов, рівня освіти та
купівельної спроможності, а тому
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти
країнам у боротьбі зі шкідливою
діловою практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах. Конституційний Суд України
визначив, що захист від цих зловживань
базується на положеннях законодавства,
зокрема частини 3 статті 551 ЦК України.

В силу ч. 3. ст. 551 ЦК України, розмір
неустойки, а пеня є її видом, може бути
зменшена за рішенням суду, якщо значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Колегія вважає, що у спірних
правовідносинах є обставини, які дають
суду підстави для зменшення розміру
пені, зокрема, це невідповідність
розміру збитків розмірові неустойки.

Як на думку колегії, суму пені слід
зменшити до cуми заборгованості по
кредиту - 3957, 63 гривень, і це у повній
мірі буде відповідати наведеним вище
засадам Конституції України,
міжнародній практиці та нормам
цивільного законодавства про
розумність та справедливість судових
рішень.

За таких обставин, рішення суду на
підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову,
стягнувши з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість у розмірі
10611,48 грн. яка складається - з
заборгованості за кредитом- 3957, 63 грн.,
заборгованості за відсотками - 374,07 грн;
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом - 1529, 11 грн.; пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань -
3957,63 грн.; штраф - 500 грн. (фіксована
частина) та 293,04 грн. (процентна
складова, яку слід розраховувати від
суми заборгованості.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Заочне рішення Братського
районного суду Миколаївської області
від 8 жовтня 2013 року скасувати та
ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 13 травня 2008 року - 10611,48 грн., яка
складається - з заборгованості за
кредитом- 3957, 63 грн., заборгованість за
відсотками - 374,07 грн; заборгованість по
комісії за користуванням кредитом - 1529,
11 грн.; пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань - 3957,63 грн.; штраф - 500 грн.
(фіксована частина) та 293,04
грн.(процентна складова) . .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: