Справа № 309/4035/13-ц
Провадження № 2/309/39/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року
м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Волощук
О.Я.

при секретарі Галай
В.В.

з участю представників
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Хуст справу
за позовом
ОСОБА_4

до ОСОБА_5

третя особа без
самостійних вимог:

приватний нотаріус Хустського
районного нотаріального округу ОСОБА_6

про визнання
заповіту недійсним

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_5 про визнання
заповіту ОСОБА_7 від 29 травня 2013 року
недійсним.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила про те, що 14 лютого 2013 року
ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений
приватним нотаріусом Хустського
районного нотаріального округу ОСОБА_8
зареєстрований в реєстрі нотаріальних
дій за №1368, за яким все майно, що буде
належати їй на день смерті заповіла
ОСОБА_4.

Даний заповіт на ім»я позивачки було
складено у зв»язку з тим, що вона на
протязі тривалого часу доглядала за
ОСОБА_7, яка була похилого віку, дуже
хворою та не могла пересуватися
самостійно, у зв»язку з чим потребувала
догляду. Взамін на догляд з боку
позивачки ОСОБА_7 на випадок смерті
склала заповіт на користь позивачки .

ІНФОРМАЦІЯ_2 року заповідач ОСОБА_7
померла. Після її смерті відкрилась
спадщина, яка складається з житлового
будинку розташованого в АДРЕСА_1. 24.09.2013
року позивачка звернулась до
приватного нотаріуса Хустського
районного нотаріального округу ОСОБА_9,
де отримала витяг зі спадкового
реєстру, відповідно до змісту якого
дізналася, що 29 травня 2013 року ОСОБА_7
склала інший заповіт.

Перед смертю заповідачки з невідомих
причин було складено оскаржуваний
заповіт, хоча попередні відносини між
позивачкою та ОСОБА_7 не змінювалися, та
остання фізично не могла звернутися до
нотаріуса з метою зміни заповіту,
оскільки в останні місяці життя
травень-червень 2013 року стан ОСОБА_7
значно погіршився, вона не
пересувалася самостійно та постійно
перебувала під наглядом позивачки.

Позивач вважає, що під час вчинення та
посвідчення оскаржуваного заповіту не
було дотримано вільне волевиявлення
заповідача .

Позивач просить суд визнати недійсним
заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5,
посвідчений 29 травня 2013 року приватним
нотаріусом Хустського районного
нотаріального округу ОСОБА_6.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали
позовні вимоги, просили їх
задовільнити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 позов не визнала,
просила відмовити в задоволенні
позову. Суду пояснила, що позивачкою
обгрунтовано вимоги тим, що 14.02.2013 року
ОСОБА_7 на випадок смерті склала
заповіт, відповідно до якого
заповідала належне їй на праві
приватної власності майно, що
складається з житлового будинку
розташованого в АДРЕСА_1 на користь
позивачки. Даний заповіт ніби-то
складений у зв»язку з тим, що позивачка
до дня смерті доглядала за ОСОБА_7,
оскільки остання важко хворіла та не
могла самостійно пересуватись.
Позивачка просить визнати заповіт
недійсним з підстав передбачених
ч.1ст.255 ЦК України, однак дана норма
цивільного кодексу регулює порядок
вчинення дій в останній день строку, що
не має до даної справи жодного
відношення.

Вважає вимоги позивачки
безпідставними та такими, що не
підлягають до задоволення виходячи з
наступного.

ОСОБА_5 являється внучатою племінницею
покійної ОСОБА_7 Дідусь ОСОБА_5 є рідним
братом покійної і проживає разом з
ОСОБА_5 За час проживання в шлюбі у
ОСОБА_7, дітей не народилося і вони
вдвох з чоловіком проживали у власному
будинку в м.Хуст. Після смерті її
чоловіка, ОСОБА_5 забрала тітку
проживати до себе в м.Берегово, де вона
проходила стаціонарне лікування у
районній лікарні. Враховуючи, що тітка
не бажала переїжджати на постійне
місце проживання в м.Берегово після
чергового лікування вона повернулась
додому в м.Хуст. Деякий час за тіткою
доглядала її двоюрідна сестра ОСОБА_10,
оскільки проживає неподалік. Вона
доглядала за тіткою за власним
бажанням як родичка, однак після того
як тітка повідомила всіх, що має намір
заповідати майно ОСОБА_5, між ОСОБА_5 та
ОСОБА_10 було досягнуто домовленості,
згідно якої, остання доглядає за тіткою
і ОСОБА_5 дані послуги проплачує,
оскільки проживаючи в м.Берегово не має
змоги постійно перебувати поруч.

Коли в черговий раз ОСОБА_5 з дідусем
приїхали провідати тітку в м.Хуст, то в
будинку з»явилась невідома їм жінка і
заявила, що вони із сестрою являються
власниками даного будинку. При цьому
тітка була ще жива і будинок належав їй
на праві приватної власності. На той
момент було з»ясовано, що позивачка,
яка ніколи тісно з тіткою не
спілкувалась і не доглядала останню,
обманним шляхом відвезла тітку до
нотаріуса і пообіцявши їй неабиякий
догляд, умовила до складання заповіту.

Відомості про те, що позивачка
доглядала тітку не відповідають
дійсності, оскільки до дня смерті
ОСОБА_7, її доглядала двоюрідна сестра
ОСОБА_10 .

Після смерті тітки всі витрати на
поховання та організацію похорон
ОСОБА_5 взяла на себе, що стверджується
відповідними доказами.

Відповідно до вимог ст. 1254 ЦК України ,
заповідач має право у будь-який час
скласти новий заповіт і кожний новий
заповіт скасовує попередній.

ОСОБА_7 скористалася даною нормою
закону і заповідала ОСОБА_5, все належне
їй на праві приватної власності майно.

Що стосується форми заповіту та чи
посвідчений він належною особою, може
пояснити наступне.

У зв»язку з похилим віком на прохання
заповідача та у відповідності до вимог
ст.207 ЦК України заповіт був підписаний
ОСОБА_11 в присутності двох свідків,
прочитаний вголос та завірений
нотаріусом.

Посилання позивача на те, що даний
заповіт складений особою, яка не має на
це повноважень, не відповідає
дійсності, оскільки останній складений
нотаріусом.

Окаржуваний заповіт складено у
відповідності до вимог ст.1247 ЦК із
дотриманням вимог ст.207 ЦК України

Представник відповідача ОСОБА_3 вважає,
що позивачем не надано суду жодного
доказу в підтвердження того, що
волевиявлення ОСОБА_7, щодо складання
оскаржуваного заповіту не було вільним
та не відповідало її внутрішній волі, а
тому визнання останнього недійсним не
відповідало б вимогам чиного
законодавства.

Представник відповідачки просила в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним відмовити.

Третя особа без самостійних вимог
приватний нотаріус ОСОБА_6 позов не
визнала, просила відмовити у його
задоволенні. Суду пояснила про те, що у
зв»язку із похилим віком заповідача
ОСОБА_7, заповіт підписаний відповідно
до вимог ст.207 ЦПК України ОСОБА_11 у
присутності свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13
Зміст статей 1233-1248, 1253-1257, 1307 Цивільного
кодексу України було роз»яснено
заповідачу, перевірено дієздатність
заповідача. Процедура складання
заповіту проведена у відповідності до
вимог закону.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11
ствердили суду, що волевиявлення
заповідача ОСОБА_7 було вільним та
відповідало її волі щодо розпорядження
майном на користь ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_14 - лікар-психіатр
Хустського ПНД пояснив у судовому
засіданні, що заповідачка на момент
складання заповіту не хворіла
психічними розладами, розуміла
значення своїх дій та могла керувати
ними.

Свідок ОСОБА_10 ствердила в судовому
засіданні, що здійснювала догляд в
останні роки життя за заповідачкою і
про наміри заповідачки залишити у
спадок майно племінниці ОСОБА_5

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку, що позов ОСОБА_4 не
підлягає до задоволення виходячи із
наступних міркувань.

Як встановлено в судовому засіданні
позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду із
позовом про визнання недійсним
заповіту ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5,
посвідченого 29 травня 2013 року
приватним нотаріусом Хустського
районного нотаріального округу ОСОБА_6.

Позивачкою обгрунтовано вимоги тим, що
14.02.2013 року ОСОБА_7 на випадок смерті
склала заповіт, відповідно до якого
заповідала належне їй на праві
приватної власності майно, що
складається з житлового будинку
розташованого в АДРЕСА_1 на користь
позивачки і даний заповіт складений у
зв»язку з тим, що позивачка до дня
смерті доглядала за ОСОБА_7, оскільки
остання важко хворіла та не могла
самостійно пересуватись .

Позивачем не надано суду доказів в
підтвердження того, що волевиявлення
ОСОБА_7, щодо складання оскаржуваного
заповіту не було вільним та не
відповідало її внутрішній волі, як і не
доведено того що заповіт складений
особою, яка не мала на це права чи
складений з порушенням його форми та
посвідчення.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11
ствердили суду, що волевиявлення
заповідача ОСОБА_7 було вільним та
відповідало її волі щодо розпорядження
майном на користь ОСОБА_5 на момент
складання заповіту 29 травня 2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Хустського нотаріального округу
ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_14 - лікар-психіатр
Хустського ПНД в судовому засіданні
пояснив, що заповідачка на момент
складання оскаржуваного заповіту не
хворіла психічними розладами, розуміла
значення своїх дій та могла керувати
ними.

У зв»язку з похилим віком на прохання
заповідача та у відповідності до вимог
ст.207 ЦК України заповіт був підписаний
ОСОБА_11 в присутності двох свідків,
прочитаний вголос та посвідчений
нотаріусом.

Відповідно до вимог ст. 1254 ЦК України ,
заповідач має право у будь-який час
скласти новий заповіт. Заповіт, який
було складено пізніше, скасовує
попередній заповіт повністю або у тій
частині, в якій він йому суперечить і
кожний новий заповіт скасовує
попередній.

ОСОБА_7 скористалася своїм правом і
заповідала ОСОБА_5, все належне їй на
праві приватної власності майно.

За наведених обставин позов ОСОБА_4 не
підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 31, 60, 209 ЦПК України,
ст.ст.1235, 1253,1254, 1257 ЦК України, суд -

Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4
про визнання недійсним заповіту ОСОБА_7
на користь ОСОБА_5, посвідченого 29
травня 2013 року приватним нотаріусом
Хустського нотаріального округу
ОСОБА_6

Рішення може бути оскаржено шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Закарпатської
області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис
Волощук О.Я.

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду
Волощук О.Я.