Справа № 743/1791/13-ц Провадження №
22-ц/795/105/2014 Головуючий у I інстанції
-Сташків В. Б. Доповідач - Зінченко С.
П.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м.ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗІНЧЕНКО
С.П.,суддів:МАМОНОВОЇ О.Є., ІШУТКО
В.М.,при секретарі:Шкарупі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Приватного підприємства
„Грандфінресурс" на рішення
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 14 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Приватного підприємства
„Грандфінресурс" про визнання
недійсним договору та стягнення
коштів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 14 листопада
2013 року позов задоволено.

Договір №217599 від 24 січня 2013 року з
додатками №1 та №2, укладений між ПП
„Грандфінресурс" та ОСОБА_4 визнано
недійсним.

Стягнуто з ПП „Грандфінресурс" на
користь позивача грошові кошти у
розмірі 3546 грн. 10 коп (в тому числі
одноразовий комісійний внесок 1600 грн.,
щомісячні платежі у сумі 1250 грн. та
адміністративні витрати у сумі 696 грн.)
сплачені за договором №21759 від 24 січня
2013 року, а також вирішено питання щодо
стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ПП
„Грандфінресурс" просить оскаржуване
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволені
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що оскаржуване рішення не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, оскільки в
рішенні суду не зазначено жодної
законної підстави для визнання
правочину недійсним. Вказує, що
укладена між сторонами угода є видом
цивільного договору, сторони
врегулювали свої відносини на свій
розсуд, змістом договору є власне ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати взяті на себе зобов'язання.
При цьому вказують що доводи позивача
щодо укладання угоди внаслідок обману
спростовуються ст.15 додатку №2 до
договору, із якого вбачається, що
позивач прочитав та зрозумів умови
даного договору та правові наслідки, що
засвідчив своїм підписом. Крім того
зазначають, що договір підписаний
повноваженими особами та містить всі
суттєві умови передбачені законом для
договорів і які мають істотне значення.
Також вказує, що основним напрямком
діяльності позивача є комерційна
діяльність. На думку апелянта,
установи, які здійснюють комерційну
діяльність не мають бути внесені до
Державного реєстру фінансових установ
та набувати статус фінансової
установи.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином,
апеляційний суд відповідно до ч.2 ст.305
ЦПК України вважає можливим слухати
справу у їх відсутності, оскільки
неявка сторін належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що договір №217599 від 24 січня 2013 року про
надання послуг з метою отримання
грошової позики в сумі 40000 грн. для
придбання автомобіля укладений між
позивачем та ПП „Грандфінресурс",
необхідно визнати недійсним на
підставі ч.1 ст.227 ЦК України, оскільки
правочин вчинено ПП „Грандфінресурс"
без відповідного дозволу (ліцензії).
Разом з тим, суд прийшов до висновку, що
вимоги про визнання діяльності ПП
„Грандфінресурс" нечесною
підприємницькою діяльністю, яка
полягає у введені в оману споживачів
шляхом залучення їхніх коштів з метою
реалізації діяльності пірамідальної
схеми є безпідставними.

Апеляційний суд погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ПП „Грандфінресурс" та ОСОБА_4 24
січня 2013 року укладено договір №217599
про надання послуг з метою отримання
грошової позики в сумі 40000 грн. для
придбання автомобіля на умовах
діяльності Програми «Альянс Україна».

Відповідно до п.1.1 укладеного договору
адміністратор за згодою учасника,
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок учасника певні юридичні дії,
спрямовані на придбання грошової суми
у позику, зазначеної у додатку №1 до
даного договору, на умовах діяльності
програми «Альянс України».

Із змісту п.2.1.2 вказаного договору
вбачається, що учасник Програми "Альянс
Україна" зобов'язується своєчасно не
пізніше 15 числа кожного місяця
сплачувати загальний платіж, який
включає чистий внесок, за рахунок якого
адміністратор надає грошові суми у
позику, та адміністративні витрати, що
є платою за послуги адміністратора з
організації діяльності програми.

Додатком №1 програми «Альянс Україна»
передбачено, що учасник ОСОБА_4 отримує
грошову позику у сумі 40000 грн. на
придбання автомобіля, під 7% річних,
щомісячні чисті внески складають 416
грн. 70коп. та адміністративні виплати
складають 232 грн. щомісяця (а.с.8).

Із програми «Альянс Україна», (додаток
№2 до зазначеного договору) вбачається,
що дозвіл, який надається
адміністратором, є правом на отримання
відповідної суми у позику учаснику за
результатами заходу по розподілу
грошового фонду. При цьому, фонд групи -
це сума чистих внесків, сплачених
учасниками, що витрачається на їх
користь і знаходиться на спеціальному
рахунку адміністратора в установі
банку.

Пунктом 1.3 додатку №2 до вказаного
Договору передбачено, що послуги, які є
предметом договору, надаються шляхом
формування реєстрів учасників
програми «Альянс Україна», метою яких
є придбання відповідної суми у позику
зазначеної у додатку №1 до договору.

Із змісту п.3 ч.1 ст.9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» вбачається,
що відповідно до спеціальних законів
ліцензуванню підлягає господарська
діяльність, зокрема із надання
фінансових послуг.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
під фінансовою установою слід розуміти
юридичну особу, яка відповідно надає
одну чи декілька фінансових послуг, а
також інші послуги, пов'язані з
наданням фінансових послуг, у випадках,
прямо визначених законом, та внесена до
відповідного реєстру в установленому
законом порядку.

Фінансова послуга - це операції з
фінансовими активами, що здійснюються
в інтересах третіх осіб за власний
рахунок чи за рахунок цих осіб, а у
випадках передбачених законодавством
і за рахунок залучених від інших осіб
фінансових активів з метою отримання
прибутку або збереження реальної
вартості фінансових активів.

Із змісту ст.4 вказаного Закону
фінансовими послугами, зокрема
вважаються довірче управління
фінансовими активами, надання коштів у
позику, в тому числі й на умовах
фінансового кредиту та
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

Крім того, 4 ч.1 ст.34 цього Закону вказує,
що національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, у межах своєї
компетенції видає ліцензії для
здійснення фінансовими установами
діяльності з надання будь-яких
фінансових послуг, що передбачають
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб.

Частина 2 ст. 34 вказаного Закону
зазначає, що здійснення такої
діяльності дозволяється тільки після
отримання відповідної ліцензії.

З матеріалів справи вбачається, що 24
січня 2013 року між позивачем та ПП
„Грандфінресурс» укладено договір
№217599 про надання грошової позики в
сумі 40000 грн. для придбання позивачем
автомобіля на умовах діяльності
Програми «Альянс Україна». На
виконання умов договору ОСОБА_4 сплатив
на користь відповідача одноразовий
комісійний внесок 1600 грн. та сплатив 3
щомісячні платежі загальною сумою 1250
грн. та 3 адміністративні платежі
загальною сумою 696 грн.

З вказаного договору вбачається, що
діяльність ПП „Грандфінресурс " є
фактично діяльністю з надання
фінансових послуг. А тому, для
укладання цього договору відповідач
повинен був отримати у встановленому
законом порядку ліцензію.

Відповідно до листа національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг від 15.11. 2013 року вбачається, що
станом на 15.11.2013 року інформація про ПП
«Грандфінресурс» до Державного
реєстру фінансових установ не
вносилось, статусу фінансової установи
підприємство не набуло. Свідоцтва про
реєстрацію фінансової установи та
ліцензії на надання фінансових послуг,
а саме, на провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах,
підприємство не отримувало (а.с.146). ПП
«Грандфінресурс» не отримувало
ліцензії на провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах та вони
не внесені до Державного реєстру
фінансових установ (а.с.134-135, 146).

Отже, суд прийшов до вірного висновку,
що правочин, юридичної особи вчинений
нею без відповідного дозволу є
підставою для визнання такого
правочину недійсним відповідно до ч.1
ст.227 ЦК України.

Разом з тим, суд вірно зазначив, що
укладена угода в рамках системи
придбання товарів у групах не є
утворенням пірамідальних схем у
розумінні п.7 ч.3 ст.19 Закону України
«Про захист споживачів», оскільки
відсутні головні ознаки
«пірамідальної схеми» передбачені
цією нормою закону, а тому з цих підстав
не може бути визнаний вказаний договір
недійсним.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
врахував всі факти, що входять до
предмета доказування. Обставини, якими
мотивоване рішення, підтверджується
належними та допустимими доказами,
яким суд дав оцінку з дотриманням вимог
ст.212 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, апеляційний суд приходить
до висновку, що судове рішення ухвалено
з додержанням норм процесуального
права та у відповідності з нормами
матеріального права і відсутні
передбачені ч.1 ст.309 ЦПК України
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства „Грандфінресурс" -
відхилити.

Рішення Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 14 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних прав в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: