Справа № 303/8272/13-ц
Провадження № 2/303/192/14
ряд. стат. звітн. - 36
РІШЕННЯ

Іменем
України

15 січня 2014 року
м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі головуючого судді
Котубей І.І.

при секретарі
Панас М.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа -
приватний нотаріус Мукачівської
нотаріальної контори ОСОБА_5, про
визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и
в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3, третя особа - приватний
нотаріус Мукачівської нотаріальної
контори ОСОБА_5, про визнання заповіту
недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що
ОСОБА_6 20.03.2009 року склала заповіт на
його ім'я, за яким заповідала йому все
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося і взагалі все те, що на
день смерті буде їй належати і на що
вона за законом матиме право в АДРЕСА_2.
Померла ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому
25.03.2013 року він звернувся до нотаріуса
із заявою про прийняття спадщини. Через
шість місяців після смерті спадкодавця
він звернувся до нотаріуса з питанням
отримання свідоцтва про право на
спадщину, однак дізнався, що 28.03.2007 року
ОСОБА_6 видавала заповіт на ім'я ОСОБА_3,
який також подав заяву про прийняття
спадщини за заповітом. В зв'язку з цим
21.10.2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_5
винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, якою йому та
ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтв
про право на спадщину, так як
незрозумілим є зміст заповіту і його
слід розтлумачити. Вважає, що оскільки
відповідно до ст. 1254 ЦК України кожен
наступний заповіт скасовує попередній
і не відновлює заповіту, який заповідач
склав перед тим, тому заповіт ОСОБА_6
від 28.03.2007 року на ім'я ОСОБА_3 слід
визнати недійсним. Крім того позивач
просить зобов'язати нотаріуса видати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 20.03.2009 року.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги, просив їх
задовольнити. Пояснив, що він є
племінником спадкодавця ОСОБА_6, а
відповідач тільки її кумом, тому саме
він має право на прийняття спадщини, а
відповідач ні.

Представник позивача також позов
підтримала, просила його задовольнити
повністю. При цьому пояснила, що
підставою визнання недійсності
заповіту ОСОБА_6 від 28.07.2007 року є саме
те, що 20.03.2009 року ОСОБА_6 склала інший
заповіт. В зв'язку з цим, відповідно до
ст. 1254 ЦК України, кожен новий заповіт
скасовує попередній, тому просить суд
визнати попередній заповіт недійсним в
судовому порядку. Виходячи з положень
ст. 1254 ЦК України вона вважає, що
попередній заповіт від 28.03.2007 року вже є
недійсним, однак його слід визнати
недійсним судом.

Відповідач заперечив проти
задоволення позову та пояснив, що
зазначені в позові обставини не
відповідають дійсності. Зокрема
неправдою є те, що при зверненні
позивача до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини 25.03.2013 року вже була
відкрита спадкова справа за його
(відповідача) заявою, оскільки він до
нотаріуса звертався значно пізніше.
Просить в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Представник відповідача в судовому
засіданні також заперечив проти
задоволення позовних вимог і просив в
позові відмовити повністю. Свої
заперечення обґрунтовує тим, що
складений ОСОБА_6 наступний заповіт від
20.03.2009 року не скасовує її попередній
заповіт від 28.03.2007 року, оскільки
наступний заповіт не стосується того
спадкового майна, яке вказано в
попередньому заповіті.

Третя особа - приватний нотаріус
Мукачівської нотаріальної контори
ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась,
про час і місце розгляду справи була
належним чином повідомлена, про
причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши думку учасників судового
процесу та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, оцінивши
досліджені в судовому засіданні
докази, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_6 20.03.2009 року склала заповіт на
ім'я позивача ОСОБА_1, за яким
заповідала йому все майно, де б воно не
було та з чого б воно не складалося і
взагалі все те, що на день смерті буде
їй належати і на що вона за законом
матиме право в АДРЕСА_2.

Разом з тим, 28.03.2007 року ОСОБА_6 склала
заповіт на ім'я ОСОБА_3, зі змісту якого
вбачається, що належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 вона
заповідала ОСОБА_3.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 19.03.2013 року, отже в цей
день відкрилася спадщина на її майно.

Після відкриття спадщини як ОСОБА_1, так
і ОСОБА_3 звернулися до нотаріуса із
заявами про прийняття спадщини за
заповітом, однак 21.10.2013 року приватним
нотаріусом Мукачівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 винесено
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, якою відмовлено
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтв про
право на спадщину за заповітами після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 Підставою
відмови нотаріуса у видачі свідоцтв
про право на спадщину стало те, що для
належного оформлення спадкових прав
спадкоємців вказані заповіти
необхідно протлумачити, з приводу
тлумачення заповітів виник спір між
спадкоємцями, тому таке тлумачення
можу бути здійснене судом.

Вказаний спір розглядається
Мукачівським міськрайонним судом
Закарпатської області, а саме в
провадженні суду знаходиться справа за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа -
приватний нотаріус Мукачівського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про тлумачення заповіту. По даній
цивільній справі 12.12.2013 року
провадження зупинено в зв'язку з
призначення судової лінгвістичної
експертизи.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленим цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Підстави визнання заповіту
недійсним передбачені ст. 1257 ЦК
України, відповідно до якої заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. Недійсність
окремого розпорядження, що міститься у
заповіті, не має наслідком недійсності
іншої його частини. У разі недійсності
заповіту спадкоємець, який за цим
заповітом був позбавлений права на
спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в поданому позові
посилається на ч.3 ст.1254 ЦК України, якою
передбачено, що кожен новий заповіт
скасовує попередній і не відновлює
заповіту, який заповідач склав перед
ним. Однак ч. 6 ст.1254 ЦК України
передбачено, що скасування заповіту,
внесення до нього змін проводиться
заповідачем особисто, а не в судовому
порядку.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що в даному спорі не може бути
застосована ст. 1254 ЦК України, оскільки
вона регулює зовсім інші
правовідносини.

Про наявність підстав визнання
заповіту недійсним, передбачених ст. 1257
ЦК України, позивач не вказує, ніяких
доказів щодо існування обставин,
зазначених у цій статті, не надає. В
зв'язку з цим позов про визнання
заповіту недійсним до задоволення не
підлягає, оскільки він не ґрунтується
на вимогах закону.

Крім того, не підлягає до задоволення
вимога позивача про зобов'язання
нотаріуса видати свідоцтво про право
на спадщину, оскільки нотаріусом з
приводу цього питання прийняте рішення
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії, його постанова ніким не оскаржена,
питання про незаконність дій нотаріуса
ніким не ставиться. При цьому суд
враховує, що позивачем у даній справі
визначено статус нотаріуса як третьої
особи, а не як відповідача, клопотань
про залучення його в якості
відповідача не ставилося, а суд
вирішувати питання про заміну
відповідача чи залучення до справі
співвідповідача з власної ініціативи
не вправі. Оскільки приватний нотаріус
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 не є стороною
(відповідачем) у даній справі, заявлена
до нього вимога не підлягає до
задоволення також і з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, ст.ст. 1254, 1257 ЦК України,
суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа - приватний
нотаріус Мукачівської нотаріальної
контори ОСОБА_5, про визнання заповіту
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Закарпатської
області через Мукачівський
міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду
І.І.Котубей