Єдиний унікальний номер 253/2366/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/663/2014
Головуючий 1 інстанції Зайченко С.В.
Доповідач Мірута О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

27 січня 2014 року апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Дундар І.О.,

суддів Мірута О.А., Янчук Т.О.,

при секретарі Чекіній А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 15 липня
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) у зв'язку із несплатою
аліментів,-

В С Т А Н
О В И В :

01.03.2013 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просила
стягнути з нього пеню за аліментами в
сумі 263421,84 грн., яка виникла в зв»язку з
не сплатою ним аліментів на утримання
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
результаті чого виникла
заборгованість в сумі 32944,49 гривень.

Заочним рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 15 липня 2013 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) у зв'язку із несплатою
аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму неустойки (пені) за час
прострочення сплати аліментів у
розмірі 10 158 (десять тисяч сто п'ятдесят
вісім) гривень 10 копійок та 229 гривень 70
копійок на користь держави. В іншій
частині позовних вимог - відмовлено.

Позивачка з рішенням суду першої
інстанції не погодилась та подала
апеляційну скаргу, в якій зазначила, що
рішення є необґрунтованим, так як у
відповідача виникла заборгованість по
аліментам на утримання дитини,
стягнутих рішенням суду 2005 року, в
розмірі 263421,84 грн. Але судом першої
інстанції стягнуто лише 10 158,10 грн. Ця
заборгованість виникла з вини
відповідача, тому вона має право
відповідно до вимог ст.196 Сімейного
Кодексу України на стягнення неустойки
(пені) в розмірі 1% від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Стягнута судом сума не відповідає
розрахунку, тому вона просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні
апеляційного суду позивачка ОСОБА_1
доводи апеляційної скарги підтримала,
просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з»явився, відповідно до
відомостей адресно - довідкового
підрозділу ГУДМС УДМС України в
Донецькій області (а.с.16)т значиться
зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1
Судова повістка направлена на
зазначену адресу відповідача
повернулася з відміткою про
відсутність відповідача за місцем
реєстрації (а. с. 67-68), що відповідно до
ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається
врученою належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивачки, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст.213 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачка в зв»язку з наявною у
відповідача заборгованістю має право
на стягнення пені за несвоєчасно
сплачені аліменти в період с січня 2008
року по грудень 2012 року (включно), але
розрахунок пені є невірним, тому згідно
здійсненому судом розрахунку
задоволенню підлягає сума пені в
розмірі 10158,10 гривень.

Проте повністю погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції неможна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч.4 СК
України заборгованість за аліментами
стягується незалежно від досягнення
дитиною повноліття, а у випадку,
передбаченому статтею 199 цього
Кодексу,- до досягнення нею двадцяти
трьох років.

Відповідно до ч.4 ст. 195 СК України
розмір заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Згідно ч.1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Як роз'яснено у п. 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року №3 передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках, як зазначено в
п. 22 зазначеної постанови Пленуму
стягується неустойка за весь час
прострочення сплати аліментів. Суд
може зменшити розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст. 197 СК України умов -
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

Порядок стягнення аліментів
визначено у ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження».

Зазначеною нормою передбачено,
що розмір заборгованості за аліментами
визначається державним виконавцем за
місцем виконання рішення, виходячи з
фактичного заробітку (доходу),
одержаного боржником за час, протягом
якого стягнення не проводилося, або
одержуваного ним на момент визначення
заборгованості у твердій грошовій сумі
або у відсотковому відношенні. Якщо
боржник у цей період не працював,
заборгованість визначається виходячи
з середньої заробітної плати для даної
місцевості.

Судом першої інстанції встановлено і
це вбачається з матеріалів справи, що
21.06.1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено шлюб. Від шлюбу народилась
дочка - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво
про народження НОМЕР_1)

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 05.03.2005 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти
на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі ?
частини всіх видів заробітку (доходів)
щомісяця до досягнення повноліття
доньки.

14.06.2005 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було розірвано (Свідоцтво про
розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2).

Відповідно до розрахунку
заборгованості по аліментах №
912/16068/05-ЗУ по виконавчому листу № 2-7357
виданого 11.03.2002 року Центрально-міським
районним судом м. Горлівки Донецької
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліментів по ? частині,
заборгованість по аліментам з 01.01.2008
року станом на 31.12.2008 року складає 32944,49
гривень (розрахунок наданий старшим
державним виконавцем Шевцовою А.В.)

Таким чином, суд прийшов до правильному
висновку про те, що в зв»язку з наявною
у відповідача заборгованістю
позивачка має право на стягнення пені
за несвоєчасно сплачені аліменти в
період с січня 2008 року по грудень 2012
року (включно), але розрахунок пені,
здійснений судом першої інстанції є
невірним, оскільки він повинен
здійснюватися за формулою сума
заборгованості аліментів за місяць Х 1%
Х кількість днів прострочення.

Вирішуючи спір суд першої
інстанції не врахував, що пеня
нараховується на всю суму несплачених
аліментів (заборгованості) за кожен
день прострочення її сплати, а її
нарахування не обмежується лише тим
місяцем, протягом якого не проводилось
стягнення.

Тобто пеня повинна розраховуватися, в
межах позовних вимог, із кількості
днів прострочення станом на 01.02.2013 года
за формулою: сума заборгованості
аліментів за місяць Х 1% Х кількість
днів прострочення.

Виходячи із данних щомісячної
заборгованості аліментів, наданих
державним виконавцем за місцем
виконання рішення, здійсненої
виходячи з середньої заробітної плати
для даної місцевості, судом здійснений
розрахунок пені, яка підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивачки за наведеною формулою,
станом на 01.02.2013 року, який складає

А взагалі: 263421 (двісті шістдесят три
тисячі чотириста двадцять одну ) гривні
84 копійки.

З наведеного слідчить, що розрахунок
суду першої інстанції не відповідає
правильному розрахунку, здійсненому
апеляційним судом, який повністю
співпадає з розрахунком, здійсненим
позивачкою, а тому її вимоги підлягають
задоволенню.

В матеріалах справи відсутні данні, що
заборгованість утворилася з
незалежних від боржника причин, а також
данні, за якими відповідно до ст. ст. 197
СК України суд може зменшити розмір
неустойки, а саме данні щодо
матеріального та сімейного стану
платника аліментів, а тому сума пені
підлягає стягненню у повному обсязі.

Оскільки висновки суду першої
інстанції не відповідають
встановленим обставинами справи,
зроблені з порушенням норм
матеріального права, що відповідно до
положень ст. 309 ЦПК України є підставою
для скасування рішення та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки (пені) у зв'язку із
несплатою аліментів.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача ОСОБА_2 на
користь держави підлягає стягненню
судовий збір в сумі 2634 (дві тисячі
шістсот тридцять чотири) гривні 21
копійка.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Заочне рішення Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 15 липня 2013 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки (пені) у зв'язку із
несплатою аліментів задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
пеню у зв'язку із несплатою аліментів в
сумі 263421 (двісті шістдесят три тисячі
чотириста двадцять одну ) гривні 84
копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 2634 (дві тисячі
шістсот тридцять чотири) гривні 21
копійка.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Судді: