справа № 691/229/14-ц
провадження № 2/691/154/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 рокуГородищенський
районний суд Черкаської області

в складі :

судді
Черненка В.О.

за участю секретарів
Московченко Т.В.

Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Городище цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_2 до
Городищенської міської ради
Черкаської області, за участі у справі
третьої особи - Реєстраційної служби
Городищенського районного управління
юстиції, про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування за законом, встановлення
факту проживання однією сім'єю більше
п'яти років,

ВСТАНОВИВ :

позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування за законом, встановлення
факту проживання однією сім'єю більше
п'яти років.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, який з
1995 року проживав без реєстрації шлюбу з
її матір'ю - ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 та вів з
нею спільне господарство. Вона також
постійно проживала разом з ними та вела
спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_3 року
її матір ОСОБА_4 померла і вона прийняла
після неї спадщину. Після смерті
матері, вона та ОСОБА_3, якого вона
вважала та називала своїм батьком, і
надалі залишились проживати разом та
вели спільне господарство. ОСОБА_3 на
праві власності належала земельна
ділянка (пай) в адмінмежах
Городищенської міської ради
Черкаської області, площею 1,44 га на яку
він отримав Державний акт на право
власності на земельну ділянку Серії ЧР
№ 148848. Заповіту ОСОБА_3 не залишив.
27.08.2012 року вона звернулася до
Городищенської державної нотаріальної
контори, щоб отримати свідоцтво про
право на спадщину на земельну ділянку,
але нотаріус відмовила у вчиненні
нотаріальної дії, так як відсутні
документи, які б стверджували її
родинні стосунки з померлим ОСОБА_3, або
заповіт на її ім'я.

Враховуючи викладене, просила
встановити факт, що ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року проживав з нею однією
сім'єю більше п'яти років, до дня своєї
смерті; визнати за нею, в порядку
спадкування за законом, право
власності на земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 1,44 га, в адмінмежах
Городищенської міської ради
Черкаської області, яка належала
ОСОБА_3 на підставі державного акта на
право власності на земельну ділянку
Серії ЧР № 148848.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог не
заперечувала.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, але надіслав
листа, в якому просить справу слухати у
його відсутність, проти задоволення
позовних вимог не заперечує.

Суд, вислухавши позивача, представника
відповідача, свідків, які підтвердили,
що дійсно позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживали
однією сім'єю більше п'яти років, до
смерті останнього, дослідивши та
оцінивши всі наявні докази у справі в
їх сукупності, вважає, що позов
достатньо обґрунтований та підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до чинного законодавства,
судом розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо згідно з
законом вони породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян.
Наведений у ст. 256 ЦПК України перелік
фактів, які встановлюються судом, не є
вичерпними. За наявності відповідних
умов, суд може встановлювати й інші
факти, що мають юридичне значення.

Однією із позовних вимог позивача
ОСОБА_2 є встановити факт, що вона,
проживала однією сім'єю більше п'яти
ровів та вела спільне господарство з
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
їй необхідно для виникнення особистих
майнових прав, а саме: реалізації своїх
спадкових прав. Згідно з положення пп.2
п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування» до
спадкоємців четвертої черги належать
не лише жінка (чоловік), які проживали
однією сім'єю зі спадкодавцем без
шлюбу, таке право можуть мати також
інші особи, якщо вони спільно проживали
зі спадкодавцем, були пов'язані
спільним побутом, мали взаємні права та
обов'язки.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Факт спільного проживання позивача
ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім'єю
підтверджується наявними доказами у
справі, зокрема: довідкою виконавчого
комітету Городищенської міської ради
від 09.12.2013 року № 4614; довідками
депутатів Городищенської міської ради.

Крім того, факт проживання однією
сім'єю позивача із померлим ОСОБА_3, в
судовому засіданні підтвердили свідки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Таким чином, позов у цій частині є
обґрунтованим та підтвердженим
належним чином доказами, а тому його
слід задоволити та встановити факт, що
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року
проживав з ОСОБА_2 однією сім'єю більше
п'яти років та до дня своєї смерті.

Щодо вимог в частині визнання права
власності, то судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Городищенського районного
управління юстиції у Черкаській
області, актовий запис № 64.

Ще за життя, ОСОБА_3 належала земельна
ділянка (пай) в адмінмежах
Городищенської міської ради
Черкаської області, площею 1,44 га,
згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку Серії ЧР
№ 148848.

Оскільки, позивач ОСОБА_2 є такою, що
проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, більше п'яти
років, вона є спадкоємцем за законом
четвертої черги.

Проте ОСОБА_2, яка звернулась до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину, було
відмовлено у видачі та кого свідоцтва
через відсутність документів, які б
стверджувати її родинні стосунки з
померлим ОСОБА_3 або заповіт, складений
померлим на її ім'я.

Згідно листа Городищенської державної
контори, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_3 в державній нотаріальній
конторі відкрито спадкову справу №
388/2011 за заявою ОСОБА_2, яка спадщину
прийняла. Свідоцтва про право на
спадщину по даній спадковій справі не
видавалося.

Оскільки, в судовому засіданні факт
проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 більше п'яти
років було встановлено, враховуючи те,
що представник відповідача та
представник третьої особи проти
задоволення позову не заперечують, за
відсутності відмови позивача від
прийняття спадщини, ОСОБА_2, яка,
відповідно до положень ст. 1261 ЦК
України, є спадкоємцем четвертої черги
за законом, згідно ст. 328 ЦК України, має
право набути право власності на
вищезгадане спадкове майно, оскільки
це прямо передбачено чинним
законодавством.

На підставі наведеного та керуючись
пп.2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування»,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення», ст.
3 СК України, ст. ст. 328, 1261, 1268 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 13, 57, 60, 209, 212, 214, 215, 256 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

позовну заяву задоволити. Встановити
факт, що має юридичне значення, а саме:
що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала
однією сім'єю та вела спільне
господарство більше п'яти років з
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, до
дня смерті останнього.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
порядку спадкування за законом, право
власності на земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 1,44 га, в адмінмежах
Городищенської міської ради
Черкаської області, яка належала
ОСОБА_3 на підставі Державного акта на
право власності на земельну ділянку
Серії ЧР № 148848.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області,
через Городищенський районний суд,
шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти
денний строк. з дня проголошення
рішення.

Суддя В. О. Черненко