У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Макарчука М.А.,

суддів: Мазур Л.М., Матвєєвої
О.А.,Нагорняка В.А., Писаної
Т.О.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про визнання
недійсним кредитного договору та
зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Шуліки Аліни
Володимирівни в інтересах та за
довіреністю публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 06
серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк»)
про визнання недійсними договорів між
нею та відповідачем у зв'язку з тим, що
укладені угоди суперечать Закону
України «Про захист прав споживачів»
та з використанням нечесної
підприємницької діяльності.

Вказала, що договір від 05 квітня 2007 року
не підписувала, а лише подала заяву
анкету на отримання платіжної картки
за НОМЕР_1.

У липні 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
видав картку «Соціальну» за НОМЕР_3, на
яку позивачці надходила грошова
допомога від держави по догляду за
дитиною. Починаючи з 19 серпня 2008 року з
цієї соціальної картки у позивачки
почали списувати гроші на погашення
заборгованості по кредитній картці за
НОМЕР_1.

Згодом відповідач на картку НОМЕР_1 та
картку «Соціальну» за НОМЕР_2 почав
нараховувати проценти та штрафні
санкції без згоди позивачки. На картку
«Соціальну» позивачці нарахували
заборгованість і зняли грошову
допомогу.

Після цього відповідач без згоди
позивачки відкрив рахунок за

НОМЕР_4, як перенос овердрафту та
нарахував ще 5375 грн 99 коп.
заборгованості, продовжив нарахування
відсотків по картках за НОМЕР_3 та за
НОМЕР_1.

Позивач вважав, що договори суперечать
законодавству України, оскільки ні
перед укладанням договору, ні протягом
його дії, відповідач не повідомив
позивачку у письмовій формі про умови
надання кредиту, та не надав в повному
обсязі інформації про умови
кредитування, не знайомив з
додатковими «Умовами надання
споживчого кредиту», за яким
зараховувалися проценти на проценти та
штрафні санкції, надати без згоди
кредитного ліміту по карткам НОМЕР_3,
НОМЕР_1, НОМЕР_4 та застосувати наслідки
недійсності правочину, припинити дію
договорів по карткам та зобов'язати
скасувати заборгованість по карткам
НОМЕР_3 за номером НОМЕР_1 та за

НОМЕР_4, укладений між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та

ОСОБА_3

Рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 17 жовтня
2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено. Визнано недійсним
кредитний договір без номеру про
надання кредитного ліміту по карткам
НОМЕР_3,

НОМЕР_1, НОМЕР_4, укладений між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 Припинено дії
договорів

НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_4 укладених між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 Стягнуто
з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3
незаконно вилучені кошти з карткового
рахунку НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3, в
сумі 5 108 грн 45 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 6 серпня

2013 року, рішення районного суду
скасовано в частині визнанання
недійсним кредитного договору без
номеру про надання кредитного ліміту
по НОМЕР_1, НОМЕР_3 укладеного між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 Відмовлено
ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до
ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання
недійсним кредитного договору без
номеру про надання кредитного ліміту
за НОМЕР_1, НОМЕР_3. У решті - рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 06 серпня 2013 року скасувати
в частині стягнення з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 5 108 грн.
45 коп. та судові витрати в розмірі 214
грн.

60 коп., із направленням справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
посилаючись на порушення цим судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 203 цього ж
Кодексу зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Задовольняючи позовні вимоги та
визнаючи спірні угоди недійсними і
припиняючи їх дію, місцевий суд вважав,
що вказані правочини суперечать ст. ст.
11 та 21 Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки позивач не була
ознайомлення з Умовами надання
споживчого кредиту» і її волевиявлення
не було вільним.

Апеляційним судом встановлено і
підтверджено належними та допустимими
доказами, що позивач звернулася до
відповідача із заявою-анкетою про
укладання кредитного договору без
номеру про надання кредитного ліміту
за НОМЕР_1 і користувалася кредитними
коштами.

Апеляційним судом також встановлено і
не заперечувалося жодною із сторін, що
в такий же спосіб позивачка звернулася
до відповідача із завою про відкриття
картки «Соціальної» за НОМЕР_3, і саме
за цим рахунком, відповідно до заяви
позивачки, управління соціального
захисту населення Баглійського району
проводило перерахування соціальної
допомоги.

Встановивши такі обставини, суд
апеляційної інстанції прийшов до
правильного висновку про
недоказаність позивачем вимог про
визнання недійсними угод без номеру
про надання кредитного ліміту за
НОМЕР_1, та відкриття
банківського рахунку
НОМЕР_3, обґрунтовано скасував в цій
частині рішення місцевого суду і
ухвалив нове про відмову в цій частині
позовних вимог.

Разом з тим колегія суддів не може
погодитися з висновком апеляційного
суду про необґрунтованість
апеляційної скарги банку в частині
оскарження рішення місцевого суду про
припинення спірних угод та
про стягнення коштів, списаних банком з
карткового рахунку
НОМЕР_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи
(причини пропуску строку позовної
давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 3
ст. 1066 цього ж Кодексу за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних
сум з рахунка та проведення інших
операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
грошових коштів клієнта та
встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк
зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунку.

Банк зобов'язаний за розпорядженням
клієнта видати або перерахувати з його
рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунку або законом.

Апеляційним судом встановлено, що
банківський рахунок «Соціальний»
НОМЕР_3 відкрито на підставі письмової
угоди сторін.

З огляду на те, що предметом судового
спору позивачем визначені дії банку по
перерахунку коштів із вказаного
банківського рахунку в рахунок
погашення боргових зобов'язань за
кредитним договором, доказуванню
підлягали обставини про наявність у
відповідача права на такий
перерахунок.

Із справи вбачається, що заперечуючи
проти заявлених вимог банк посилався
на те, що таке право сторонами
передбачено договором про відкриття
банківського рахунку.

Апеляційним судом заперечення
відповідача належним чином не
перевірені і договір про відкриття
банківського рахунку не перевірено на
предмет наявності в ньому доручення
позивачки на перерахунок коштів в
рахунок погашення її боргових
зобов'язань за іншими угодами.

Не перевірені апеляційним судом і
доводи про відсутність правових
підстав для припинення угод,
недійсність яких судом не встановлена.

Оскільки апеляційним судом не
перевірені заперечення відповідача в
частині позовних вимог про припинення
угод та про стягнення 5 108 грн
45 коп. то рішення апеляційного суду в
частині залишення без змін рішення
суду першої інстанції про припинення
угод без номеру про надання кредитного
ліміту за НОМЕР_1, та відкриття
банківського рахунку НОМЕР_3 підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Шуліки Аліни
Володимирівни в інтересах та за
довіреністю публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06 серпня
2013 року в частині залишення без змін
рішення Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 17 жовтня 2012 року
про припинення угод без номеру про
надання кредитного ліміту за НОМЕР_1,
та відкриття банківського рахунку
НОМЕР_3 і стягнення 5 108
грн 45 коп. скасувати і справу в цій
частині направити на новий апеляційний
розгляд.

В іншій частині рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 06
серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Макарчук М.А.

Судді:
Мазур Л.М.

Матвєєва О.А.

Нагорняк В.А.

Писана Т.О.