АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/2631/14
Справа 642/1274/14-ц
Категорія: «договірні»
Доповідач: Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 березня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М.,
Даниленка В.М.,

при секретарі:
Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Ленінського районного суду м.
Харкова від 27 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український Прогресивний Альянс», ТДВ
«Страхова компанія «Традо», третя
особа - ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору, визнання договору
неукладеним, стягнення суми,
відшкодування збитків та моральної
шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з вказаним позовом в
якому просила визнати недійсним
договір від 08.10.2013 року про надання
безвідсоткової позики, визнати
недійсним договір від 08.10.2013 року про
надання інформаційно-консультативних
послуг, визнати неукладеним договір
добровільного страхування від
нещасних випадків та стягнути з
відповідачів на її користь грошові
кошти, які були передані нею за
вказаними договорами.

Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року
вищезазначена позовна заява ОСОБА_2
була залишена без руху з посиланням на
невідповідність її вимогам ст.ст. 119, 120
ЦПК України, а саме сплатою позивачкою
суми судового збору не у повному
обсязі.

Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Харкова від 27 лютого 2014 року
позовну заяву ОСОБА_2 визнано
неподаною й такою, що підлягає
поверненню позивачеві у зв'язку з не
усуненням останньою її недоліків у
встановлений суддею строк.

Не погодившись із таким процесуальним
судовим рішенням, позивач ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі просить скасувати
зазначену вище ухвалу судді районного
суду, як незаконну і необґрунтовану, та
направити матеріали цивільної справи
за її позовом для продовження розгляду
до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї скарги апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції вимог цивільного
процесуального законодавства при
вирішенні питання про відкриття
провадження у цивільній справі та
визнання її позовної заяви не поданою.
ОСОБА_2 вважає, що при зверненні до суду
з вказаною позовною заявою вона не
допустила порушень положень ст.. 119 ЦПК
України, проте суд своїми діями щодо
визнання її позовної заяви неподаною
та повернення її позивачеві порушив
право позивача на доступ до правосуддя

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду першої інстанції відповідно до ст.
303 ЦПК України, судова колегія вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Згідно зі ст.ст. 1, 2, 3 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод, чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 119 ЦПК
України до позовної заяви повинно бути
додано документи, що підтверджують
сплату позивачем суми судового збору.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без
руху, а потім визнаючи її неподаною та
повертаючи позивачеві, суддя районного
суду виходив із того, що ця позовна
заява подана з порушенням вимог ст. 119,
120 ЦПК України, оскільки позивачем
судовий збір за подачу зазначеної
позовної заяви було сплачено не в
повному обсязі. Мотивуючи такий
висновок суддя суду першої інстанції
виходив з того, що позовна заява ОСОБА_2
складається з кількох позовних вимог, а
тому позивачка повинна сплатити
судовий збір за кожну позовну вимогу
окремо.

Проте з таким висновком погодитись не
можна, оскільки ухвала про повернення
позовної заяви прийнята з порушенням
норм процесуального права які
встановлюють умови та порядок
прийняття, відмови або повернення зави,
як такої, що подана без дотримання
вимог за формою та змістом.

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 просила
суд визнати недійсними: договір від
08.10.2013 року про здійснення товариством
певних дій, спрямованих на надання
безвідсоткової позики, договір від
08.10.2013 року про надання
інформаційно-консультативних послуг
по наданню інформації, договір
добровільного страхування від
нещасних випадків та стягнути з
відповідачів на її користь грошові
кошти, які були передані нею за
вказаними договорами. В обґрунтування
свої вимог, позивачка посилалася на те,
що при укладенні зазначених правочинів
відповідачем було порушено положення
ч. 1, п.7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Відповідно до п.2 Постанови №5 від 12
квітня 1996року «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів» ЗУ «Про захист прав
споживачів» поширюється , зокрема на
відносини , які виникають із договорів
про надання фінансово-кредитних послуг
для задоволення власних побутових
потреб громадян ( у тому числі про
надання кредитів, відкриття й ведення
рахунків, проведення розрахункових
операцій, приймання і зберігання
цінних паперів, надання
консультаційних послуг).

За таких обставин, покладаючи на ОСОБА_2
обов'язок по сплаті судового збору суд
допустився помилки при застосуванні
положень закону України «Про судовий
збір», оскільки відповідно п.17 статті 5
цього Закону за подання позовів,
апеляційної/касаційної скарги у
спорах, що виникають із кредитних
правовідносин, споживачі звільнені
від сплати судового збору, якщо вони
виступають у процесуальному статусі
позивачів.

За таких обставин, враховуючи наведе
вище, оскаржувана ухвала судді
Ленінського районного суду м. Харкова
від 27 лютого 2014 року не може бути
визнана обґрунтованою й такою, що
постановлена з додержанням вимог
закону, а тому судова колегія вважає за
необхідне на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України скасувати це судове рішення, а
матеріали справи направити на новий
розгляд до того ж суду першої інстанції
для вирішення питання щодо відкриття
провадження у цивільній справі
відповідно до вимог діючого цивільного
процесуального законодавства.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково

Ухвалу судді Ленінського районного
суду м. Харкова від 27 лютого 2014 року -
скасувати.

Матеріали цивільної справи за позовом
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
Прогресивний Альянс», ТДВ «Страхова
компанія «Традо», третя особа - ОСОБА_4
про визнання недійсним договору,
визнання договору неукладеним,
стягнення суми, відшкодування збитків
та моральної шкоди направити на новий
розгляд до того ж суду першої інстанції
для вирішення питання щодо відкриття
провадження у цивільній справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно, з моменту її
проголошення, є остаточною й
касаційному оскарженню не підлягає, як
така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий:

Судді :