Справа № 136/2802/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"10" січня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Липовець
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_3, Публічного акціонерного
товариства "Іллінецьке пересувне
будівельно - монтажне підприємство №5",
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: Липовецька
міська рада Липовецького району
Вінницької області, про визнання
договору суперфіцію недійсним та
визнання права власності на майнові
права, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Липовецького
районного суду Вінницької області із
позовом до Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_3, Публічного
акціонерного товариства "Іллінецьке
пересувне будівельно - монтажне
підприємство №5", третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Липовецька міська рада
Липовецького району Вінницької
області, про визнання договору
суперфіцію недійсним та визнання права
власності на майнові права,
обґрунтовуючи свій позов тим, що 27.03.2009
року між Липовецькою міською радою, як
орендодавцем та СПД ОСОБА_3, як
орендарем було укладено Договір оренди
землі №173/0-02. Цього ж дня сторони
Договору № 173/0-02 підписали Акт прийому -
передачі земельної ділянки. Згідно
умов Договору № 173/0-02, Липовецька
міська рада передала Суб'єктові
підприємницької діяльності ОСОБА_3 в
оренду терміном на п'ять років земельну
ділянку для будівництва 24-х та 28-и
квартирних житлових будинків,
загальною площею 0,4404 га, що розташована
в АДРЕСА_1. 28.04.2009 року між ОСОБА_1 та СПД
ОСОБА_3 був укладений Договір підряду,
предметом якого є будівництво за його,
ОСОБА_1, замовленням об'єкта
нерухомості з метою отримання у
власність квартир по АДРЕСА_1, а саме:
квартира НОМЕР_3 загальною площею 58,6 кв.
м., що розташована на 1 поверсі, під'їзд -
1 та квартира НОМЕР_4 загальною площею
84,3 кв. м., що розташована на 1 поверсі,
під'їзд - 1. Згідно умов Договору, він
здійснював оплату вартості Об'єкта
будівництва, а СПД ОСОБА_3 здійснював
будівництво Об'єкта будівництва
відповідно до проектно - кошторисної
документації. Після проведення оплати
вартості Об'єкта будівництва в повному
обсязі, СПД ОСОБА_3 зобов'язаний був
протягом двох місяців оформити майнові
права Замовника на Об'єкт будівництва.
Свої зобов'язання за Договором він,
ОСОБА_1 виконав в повному обсязі, проте,
майнові права на Об'єкт будівництва, в
строк обумовлений договором СПД ОСОБА_3
за ним так і не зареєстрував. Згідно п.
3.1 Договору сторонами договору було
узгоджено дату введення будинку в
експлуатацію - четвертий квартал 2012
року. Однак станом на сьогодні майнові
права на Об'єкт будівництва за ним,
ОСОБА_1 не зареєстровані, а Об'єкт
будівництва в експлуатацію не
введений, у зв'язку з чим порушуються
його права, оскільки він вчасно не
отримав те, на що розраховував
укладаючи Договір підряду.

Відповідно до п.6.1.4 Договору, він має
право на визнання за ним майнових прав
на Об'єкт будівництва, якщо підрядник
протягом п'яти робочих днів з дня
здійснення повної оплати вартості
Об'єкта будівництва, не передав за
Актом - прийому передачі майнові права
на Об'єкт будівництва. Тому, враховуючи
вищевикладене просив суд визнати за
ним право власності на майнові права на
об'єкт будівництва.

Крім цього, на думку позивача, СПД
ОСОБА_3 порушив п.6.4.2 Договору підряду
яким передбачено, що підрядник
зобов'язувався не здійснювати
відчуження Об'єкту будівництва та
розпорядження земельною ділянкою на
якій проводиться будівництво в будь -
який спосіб третім особам без згоди
позивача.

Так, 03.02.2010 року між СПД ОСОБА_3 та ПАТ
«Іллінецьке пересувне будівельно -
монтажне підприємство №5» було
укладено Договір про надання права
користування земельною ділянкою для
забудови (суперфіцій), яким передано в
строкове платне користування земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1, б/н,
загальною площею 0,4404 га, кадастровий
номер 02. Сторони Договору
суперфіцію підписали Акт прийому -
передачі земельної ділянки, а 07.07.2011
року даний Договір був зареєстрований
у відділі Держкомзему у Липовецькому
районі за №00874.

Ураховуючи те, що СПД ОСОБА_3 не є і
ніколи не був власником земельної
ділянки (кадастровий номер 02) за
адресою: АДРЕСА_1, а лише здійснював
володіння та користування вказаною
земельною ділянкою, як орендар, на
підставі Договору оренди № 173/0-02 від
27.03.2009 року, тому, право на
розпорядження даною земельною
ділянкою, в тому числі, на укладення
Договору суперфіцію з ПАТ «Іллінецьке
пересувне будівельно - монтажне
підприємство №5», не мав.

Позивач вважає, що Договір суперфіцію
від 03.02.2010 року є недійсним, оскільки
укладений був СПД ОСОБА_3 без
необхідного обсягу цивільної
дієздатності на укладення даного
правочину, всупереч приписам частини
третьої статті 413 ЦК України та частині
третій статті 102-1 Земельного кодексу
України, а також, в порушення п. 64.2
Договору підряду, оскільки позивач
згоди на укладення Договору не надавав.
Зрештою, позивач просив суд визнати
недійсним Договір про надання права
користування земельною ділянкою для
забудови (суперфіцій) від 03.02.2013 року, що
укладений між суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_3 та
Публічним акціонерним товариством
«Іллінецьке пересувне будівельно -
монтажне підприємство №5» про передачу
в користування земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, б/н, загальною площею
0,4404 га, кадастровий номер 02,
визнати за ним, ОСОБА_1, право власності
на майнові права на об'єкт будівництва -
житлові квартири за будівельною
адресою: АДРЕСА_1, а саме: НОМЕР_3
загальною площею 58,6 кв. м., що
розташована на 1 поверсі, під'їзд - 1 та
НОМЕР_4 загальною площею 84,3 кв. м., що
розташована на 1 поверсі, під'їзд - 1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, однак надав суду заяву, в якій
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив суд розгляд справи
проводити за його відсутності.

Відповідач Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, надав суду заяву, в якій
позовні вимоги визнав у повному обсязі,
зазначивши, що наслідки визнання
позову йому відомі, просив суд розгляд
справи проводити у його відсутності.

Відповідач - представник Публічного
акціонерного товариства "Іллінецьке
пересувне будівельно - монтажне
підприємство №5" - директор даного
підприємства ОСОБА_4 в судове засідання
також не з'явився, в адресованій суду
заяві вказав, що при розгляді справи
покладається на розсуд суду, просив
розгляд справи проводити за
відсутності їх представника.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Липовецької міської ради
Липовецького району Вінницької
області, в судове засідання також не
з'явився, в заяві, яку надав через
канцелярію суду зазначив, що не
заперечує проти задоволення позову.

Обмежившись матеріалами справи, та
враховуючи, що у справі наявні достатні
докази про права і взаємовідносини
сторін, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими, а тому
підлягають задоволенню, оскільки в
судовому засіданні встановлені
наступні обставини, на які посилається
позивач в своїй позовній заяві.

27.03.2009 року між Липовецькою міською
радою в особі міського голови ОСОБА_5,
як орендодавцем та СПД ОСОБА_3, як
орендарем було укладено Договір оренди
землі №173/0-02, відповідно до якого
предметом вказаного договору
зазначено, що орендодавець надає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку для
житлового будівництва
багатоквартирних житлових будинків, що
знаходиться в місті Липовець по вул.
Столярського, площею 0,4404 га для
будівництва 24-х та 28-и квартирних
житлових будинків. Строк дії договору
оренди землі сторонами було узгоджено
у п. 8 даного Договору, який визначений у
п'ять років. Також сторонами цього
договору було узгоджено інші істотні
умови такого договору, як орендна
плата, умови використання земельної
ділянки та її повернення, тощо,
визначено документи, які складають
його невід'ємну частину, зокрема акт
прийому - передачі об'єкта оренди, який
був складений сторонами договору цього
ж дня.

28.04.2009 року між ОСОБА_1 з однієї сторони
та СПД ОСОБА_3 з іншої сторони був
укладений Договір підряду, предметом
якого згідно п.2. зазначено, що
підрядник зобов'язався в строки
визначені даним договором збудувати
відповідно до проектно - кошторисної
документації Об'єкт будівництва,
ввести його в експлуатацію та передати
його Замовнику, а Замовник в свою чергу,
зобов'язався здійснити оплату
будівництва Об'єкта будівництва та
прийняти його за актом прийому -
передачі. Об'єктом будівництва,
відповідно до п.1.1.4. та п.3.2.1. зазначено:
квартира №1 загальною площею 58,6 кв. м.,
що розташована на 1 (першому) поверсі,
під'їзд - 1 (перший) та квартира НОМЕР_4
загальною площею 84,3 кв. м., що
розташована на 1 (першому поверсі,
під'їзд - 1(перший), що розташовані по
АДРЕСА_1, Вінницької області.

Згідно п.4 умов наведеного Договору
підряду, сторонами визначено було ціну,
яка є твердою та становитиме 448 187
гривень 00 коп. Згідно п.4.2. узгоджено, що
Замовник здійснює оплату Об'єкта
будівництва протягом десяти
календарних днів після отримання листа
про оплату від Підрядника. Відповідно
до п.4.3., в підтвердження виконання
Замовником своїх зобов'язань щодо
повної оплати вартості Об'єкта
будівництва, Підрядник надає Замовнику
Довідку про оплату вартості Об'єкта
будівництва.

Згідно п. 3.1 Договору підряду, було
заплановано дату введення будинку в
експлуатацію - четвертий квартал 2012
року.

Відповідно до п.6. Договору підряду,
сторонами було узгоджено права та
обов'язки його сторін, а згідно п.6.1.4
Договору, визначено, що Замовник має
право на визнання за ним майнових прав
на Об'єкт будівництва, після здійснення
Замовником повної оплати вартості
Об'єкта будівництва, Підрядник
зобов'язується протягом двох місяців
оформити майнові права Замовника на
Об'єкт будівництва.

Крім цього, відповідно до п.6.4.3 Договору
підряду, сторонами було узгоджено, що
підрядник зобов'язувався не
здійснювати відчуження Об'єкту
будівництва та розпорядження
земельною ділянкою на якій проводиться
будівництво в будь - який спосіб третім
особам без згоди Замовника.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частина 1 ст.530 ЦК України встановлює, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ч. 1 ст. 190 ЦК України вказується, що
майном як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки.

Відповідно до ст. 41, 47 Конституції
України, ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності, а також
право власності є непорушним. Право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом. Кожен має
право на житло. Держава створює умови,
за яких кожний громадянин матиме змогу
побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду.

Як слідує із Довідки про оплату
вартості Об'єкта будівництва, виданої
СПД ОСОБА_3 26.01.2010 року, позивач - ОСОБА_1
свої зобов'язання за Договором підряду
виконав та сплатив визначену у
договорі суму грошових коштів. Проте,
майнові права на Об'єкт будівництва, в
строк обумовлений договором СПД ОСОБА_3
за позивачем не зареєстрував. Крім
цього, Об'єкт будівництва в
експлуатацію на даний час не введений,
що вказує на порушення прав позивача.

Згідно ст. 16 ЦК України, одним зі
способів захисту порушених прав є
визнання права.

З огляду на викладене та у контексті
приведених правових норм регулювання
спору, а також умов Договору підряду,
суд дійшов до переконання, що позивач
має право на визнання за ним права
власності на майнові права, а саме: на
Об'єкт будівництва - житлові квартири
за будівельною адресою: АДРЕСА_1, а саме:
НОМЕР_3 загальною площею 58,6 кв. м., що
розташована на 1 поверсі, під'їзд - 1 та
НОМЕР_4 загальною площею 84,3 кв. м., що
розташована на 1 поверсі, під'їзд - 1,
відтак позовні вимоги в цій частині
підлягають до задоволення.

Із здобути у справі доказів судом також
було з'ясовано, що 03.02.2010 року між СПД
ОСОБА_3 з однієї сторони, як власником
та ПАТ «Іллінецьке пересувне
будівельно - монтажне підприємство №5»,
як Суперфіціарій, з іншої сторони, було
укладено Договір про надання права
користування земельною ділянкою для
забудови (суперфіцій), яким передано в
строкове платне користування земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1, б/н,
загальною площею 0,4404 га, кадастровий
номер 02.

Крім цього, між вищевказаними
сторонами було укладено договір про
передачу прав на будівництво 24 та 28
квартирних житлових будинків, що
розташовані в АДРЕСА_1, та складено Акт
прийому - передачі земельної ділянки в
платне користування, яка знаходиться
на території Липовецької міської ради,
що розташована за адресою: вул.
Столярського 7, м. Липовець, Вінницької
області.

Як вбачається із Витягу про державну
реєстрацію прав зробленого 10.10.2011 року
КП "ВООБТІ", незавершене будівництво 24-х
квартирного житлового будинку,
готовністю 41% зареєстровано на праві
власності за Публічним акціонерним
товариством "Іллінецьке пересувне
будівельно - монтажне підприємство №5",
Декларація про продовження
будівельних робіт, зареєстрована 28.09.2010
року за №ВН7, 27.03.2009 року Договір
оренди землі зареєстровано у
Липовецькому відділі Вінницької філії
ДЗК 03.02.2010 року, Договір про надання
права користування земельною ділянкою
для забудови (суперфіцій)
зареєстрований 07.07.2011 року у відділі
Держкомзему у Липовецькому районі за
№00874.

Відповідно до статті 413 ЦК України,
власник земельної ділянки має право
надати її в користування іншій особі
для будівництва промислових,
побутових, соціально-культурних,
житлових та інших споруд і будівель
(суперфіцій). Таке право виникає на
підставі договору. Право користування
земельною ділянкою державної або
комунальної власності для забудови не
може бути відчужено її
землекористувачем іншим особам.

Аналогічне положення закріплено у
частині третій статті 102-1 Земельного
кодексу України.

Відповідно до статті 78 ЗК України,
право власності на землю - це право
володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається
та реалізується на підставі
Конституції, цього Кодексу, а також
інших законів, що видаються відповідно
до них.

Згідно пункту «б» частини першої
статті 80 ЗК України, суб'єктами права
власності на землю комунальної
власності є територіальні громади, які
реалізують це право безпосередньо або
через органи місцевого самоврядування.

Із здобутих у справі доказів судом
встановлено, що СПД ОСОБА_3 не є і ніколи
не був власником земельної ділянки
(кадастровий номер 02), що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, а лише
здійснював володіння та користування
вказаною земельною ділянкою, як
орендар, на підставі Договору оренди №
173/0-02 від 27.03.2009 року. Тому, права на
розпорядження даною земельною
ділянкою, в тому числі, на укладення
Договору суперфіцію з ПАТ «Іллінецьке
пересувне будівельно - монтажне
підприємство №5», він не мав.

Згідно частини першої статті 215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України визначає загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину.

Зокрема, частина перша і друга статті 203
ЦК України визначають, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

За таких обставин та у контексті
приведених правових норм, суд дійшов до
переконання, що Договір суперфіцію від
03.02.2010 року є недійсним, оскільки
укладений СПД ОСОБА_3 без необхідного
обсягу цивільної дієздатності на
укладення даного правочину, всупереч
приписам частини третьої статті 413 ЦК
України та частині третій статті 102-1
Земельного кодексу України, а також, в
порушення п. 6.4.3 Договору підряду,
оскільки позивач згоди на укладення
такого Договору не надавав, а тому слід
дійти висновку, що позовні вимоги
доведені позивачем належними та
допустимими доказами, ґрунтуються на
нормах закону, відтак підлягають до
повного задоволення.

Керуючись ст. 41, 47 Конституції України,
ст. ст. 16, 190, 413, 526, 530 ЦК України, ст. 102-1
Земельного кодексу України, ст. 3, 158, 169,
174, 208, 209, 212.-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Договір про надання
права користування земельною ділянкою
для забудови (суперфіцій) від 03.02.2013
року, що укладений між суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та
Публічним акціонерним товариством
«Іллінецьке пересувне будівельно -
монтажне підприємство №5» (), про передачу в користування
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1,
б/н, загальною площею 0,4404 га,
кадастровий номер 02.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2), право власності на
майнові права на об'єкт будівництва -
житлові квартири за будівельною
адресою: АДРЕСА_1, а саме: НОМЕР_3
загальною площею 58,6 кв. м., що
розташована на І (першому) поверсі,
під'їзд - 1 (перший) та НОМЕР_4 загальною
площею 84,3 кв. м., що розташована на І
(першому) поверсі, під'їзд - 1 (перший).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко