Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської
І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за клопотанням компанії
«Сі Емеральд С.А.» (SEA EMERALD S.A.) про
надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду в Україні, за
касаційною скаргою компанії «Сі
Емеральд С.А.» (SEA EMERALD S.A.) на ухвалу
апеляційного суду Миколаївської
області від 20 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року компанія «Сі Емеральд
С.А.» (SEA EMERALD S.A.) (далі - компанія «Сі
Емеральд С.А.» ) звернулась до суду з
клопотанням про надання дозволу на
примусове виконання Другого
проміжного остаточного арбітражного
рішення одноособового арбітра ОСОБА_4
від 17 березня 2010 року винесеного у м.
Лондоні у справі про арбітраж між
компанією «Сі Емеральд С.А.» та
державного підприємства
«Суднобудівний завод імені 61 комунара»
(далі - ДП «Суднобудівний завод імені 61
комунара») нарахованих відсотків в
сумі 28 225 689,93 доларів США і відсотків,
нарахованих на витрати Трибуналу у
зв'язку з ухваленням Проміжного
остаточного арбітражного рішення від
29 листопада 2006 року, що
розраховані за ставкою 7 % річних, які
нараховуються складним відсотком на
залишок кожних трьох місяців,
починаючи з моменту винесення
проміжного остаточного арбітражного
рішення і закінчуючи 12 березня 2010 року
в сумі 949 фунтів стерлінгів,
посилаючись на те, що зазначене рішення
набрало законної сили й не було
оскаржено боржником, тому підлягає
виконанню згідно Нью-Йоркської
Конвенції 1958 року про визнання та
виконання іноземних арбітражних
рішень.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 16 травня 2013 року
клопотання задоволено. Надано дозвіл
на примусове виконання Другого
проміжного остаточного арбітражного
рішення одноособового арбітра ОСОБА_4
від 17 березня 2010 року винесеного у
м. Лондоні у справі про арбітраж
між компанією «Сі Емеральд С.А.» та
ДП «Суднобудівний завод імені 61
комунара» нарахованих відсотків в сумі
28 225 689,93 доларів США, що на день
постановлення ухвали за курсом
Національного банку України складає 225
607 939,61 грн. та відсотків, нарахованих на
витрати Трибуналу у зв'язку з
ухваленням Проміжного остаточного
арбітражного рішення від 29 листопада
2006 року, що розраховані за ставкою 7 %
річних, які нараховуються складним
відсотком на залишок кожних трьох
місяців, починаючи з моменту винесення
проміжного остаточного арбітражного
рішення і закінчуючи 12 березня 2010 року
в сумі 949 фунтів стерлінгів, що на день
постановлення ухвали за курсом
Національного банку України складає 11
528,60 грн.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 20 листопада
2013 року ухвалу Центрального районного
суду м. Миколаєва від 16 квітня
2013 року скасовано та постановлено нову
ухвалу про відмову в задоволені
клопотання компанії «Сі Емеральд С.А.»
про надання дозволу на примусове
виконання на території України Другого
проміжного остаточного арбітражного
рішення одноособового арбітра ОСОБА_4
від 17 березня 2010 року.

У касаційній скарзі компанія «Сі
Емеральд С.А.» просить скасувати ухвалу
суду апеляційної інстанції, залишивши
в силі ухвалу суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи судове рішення суду першої
інстанції та відмовляючи компанії «Сі
Емеральд С.А» у задоволенні їх
клопотання, суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що ДП «Суднобудівний
завод імені 61 комунара» не було
належним чином повідомлено про розгляд
арбітражного спору, оскільки умовами
контракту, укладеного 09 грудня 1993 року
між компанією «Сі Емеральд С.А.» і ДП
«Суднобудівний завод імені 61
комунара», не передбачено такий спосіб
вручення повідомлень або інших
документів як електронні листи.
Доказів направлення боржнику
повідомлень у спосіб, передбачений
умовами контракту від 09 грудня 1993 року,
а саме: телексом, телеграмою, будь-якою
міжнародною повітряною кур'єрською
службою, поштою з передоплатою послуг
або особисто в руки, заявником не
надано.

Проте погодитись із такими висновками
суду апеляційної інстанції не можна,
виходячи з наступних підстав.

Визнання та примусове виконання
рішення іноземного суду це поширення
законної сили такого рішення на
територію України й застосування
засобів примусового виконання в
порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 390
ЦПК України рішення іноземного суду
(міжнародних арбітражів) визнаються та
виконуються в Україні, якщо їх визнання
та виконання передбачено міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України,
або за принципом взаємності.

Вирішуючи питання про надання дозволу
на примусове виконання рішення, суд не
може оцінювати, чи законним є прийняте
рішення.

Згідно з ч. 6 ст. 395 ЦПК України суд,
розглянувши подані документи та
вислухавши пояснення сторін,
постановляє ухвалу про надання дозволу
на примусове виконання рішення
іноземного суду або про відмову у
задоволенні клопотання.

Разом із тим, Нью-Йоркська конвенція
про визнання та виконання іноземних
арбітражних рішень від 10 червня 1958
року, в якій Україна бере участь з 08
січня 1961 року, презумуючи
обов'язковість арбітражного рішення,
передбачає вичерпний, що не підлягає
розширеному тлумаченню, перелік
підстав, за яких компетентний суд може
відмовити у визнанні та виконанні
арбітражного рішення.

Цей перелік міститься у ст. 5
Нью-Йоркської конвенції, а також вони
перелічені у ч. 2 ст. 396 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 396 ЦПК України
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду не задовольняється у
випадках, передбачених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, такі випадки не
передбачено, у задоволенні клопотання
може бути відмовлено, зокрема, якщо
сторона, стосовно якої постановлено
рішення іноземного суду, була
позбавлена можливості взяти участь у
судовому процесі через те, що їй не було
належним чином повідомлено про розгляд
справи.

Згідно зі ст. 5 Нью-Йоркської конвенції
і ст. 36 Закону України «Про міжнародний
комерційний арбітраж» у визнанні й
виконанні арбітражного рішення може
бути відмовлено на прохання тієї
сторони, проти якої воно спрямоване,
тільки якщо ця сторона надасть
компетентній владі за місцем, де
запитуються визнання й виконання,
докази того, що: сторона, проти якої
постановлено рішення, не була належним
чином повідомлена про призначення
арбітра або про арбітражний розгляд чи
з інших причин не могла подати свої
пояснення.

Аналогічне положення закріплене й в ст.
9 Угоди про порядок вирішення спорів,
пов'язаних із здійсненням
господарської діяльності від 20
березня 1992 року, яка ратифікована
Постановою Верховної Ради України від
19 грудня 1992 року, відповідно до якої
підставою для відмови є наявність
доказів про те, що інша сторона не була
повідомлена про процес.

Установлено, що 09 грудня 1993 року між
компанією «Сі
Емеральд С.А.» і ДП «Суднобудівний
завод імені 61 комунара» укладено
контракт на побудову та продаж
судна-рефрижератора 500 000 куб. метрів
корпус № 1148.

За вимогами компанії «Сі Емеральд С.А.»
17 березня 2010 року у м. Лондоні
одноособовим арбітром ОСОБА_4 винесено
Друге проміжне остаточне арбітражне
рішення в справі про арбітраж між
компанією «Сі Емеральд С.А.» та ДП
«Суднобудівний завод імені 61 комунара»
нарахованих відсотків в сумі 28 225 689,93
доларів США та відсотків, нарахованих
на витрати Трибуналу у зв'язку з
ухваленням Проміжного остаточного
арбітражного рішення від 29 листопада
2006 року, що зараховані за ставкою 7 %
річних, які нараховуються складним
відсотком на залишок кожних трьох
місяців, починаючи з моменту винесення
проміжного остаточного арбітражного
рішення і закінчуючи 12 березня 2010 року
в сумі 949 фунтів стерлінгів.

Укладаючи контракт від 09 грудня 1993 року
на побудову та продаж
судна-рефрижератора 500000 куб. метрів
корпус № 1148, ДП
«Суднобудівний завод імені 61 комунара»
погодилося з тим, що під час виникнення
будь-яких спорів, сторони
керуватимуться правилами та законами
Англії, відповідно до яких належним
доказом повідомлення є звичайний засіб
письмового листування шляхом
надсилання повідомлення телексом
(факсом), телеграмою або міжнародною
кур'єрською службою, що також
передбачено пунктом 2.1 статті XIII
контракту.

Порядок розгляду арбітражних спорів в
Англії визначено Законом про Арбітраж
1996 року та Положенням Лондонської
Асоціації Морських Арбітрів 2006 року.
Відповідно до пункту 76 (1) Закону про
Арбітраж 1996 року сторони
можуть на свій розсуд домовитися про
спосіб вручення повідомлень або інших
документів, надання або вручення яких
вимагається або дозволяється
відповідно до арбітражної угоди або
для цілей арбітражного розгляду.

Згідно з пунктом 76 (3) Закону про
Арбітраж 1996 року повідомлення або інші
документи можуть бути вручені
будь-якій особі у будь-який спосіб, який
надійно забезпечує вручення таких
повідомлень або документів. Компанією
«Сі Емеральд С.А.» надано докази про
належне повідомлення боржника про час
та місце судового розгляду, зокрема,
Друге письмове свідчення під присягою
арбітра, пана ОСОБА_4, від 19 листопада 2012
року (пункти 1-10) і додані до нього
документи (листи, повідомлення,
письмові пояснення, розрахунки), що
були складені та направлені
стягувачеві й боржнику (т. 2, а.с. 193-203);
листи боржника пану
ОСОБА_4 від 02 березня 2010 року щодо
судового розгляду та від
12 березня 2010 року про відсутність
можливості підписання згоди на
відсотки (т.2, а.с. 221).

Зазначаючи, що електронні листи не
можуть бути доказом належного
повідомлення про арбітражний розгляд,
суд апеляційної інстанції не звернув
уваги, що такі електронні листи
долучені до Другого письмового
свідчення під присягою арбітра, пана
ОСОБА_4, від 19 листопада 2012 року, яке
надано під присягою, посвідчено
нотаріусом, на ньому проставлено
апостиль, що дає підстави вважати
вказані докази належними і
допустимими.

Отже, визнавши такі докази належними,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що ДП
«Суднобудівний завод імені 61 комунара»
було належним чином повідомлено про
час та місце судового розгляду. Таким
чином, ухвала суду першої інстанції
відповідає обставинам справи і вимогам
закону.

Відповідно до статті 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом було
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу компанії «Сі Емеральд
С.А.» (SEA EMERALD S.A.) задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 20 листопада
2013 року скасувати, ухвалу
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 16 травня 2013
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.М.
Колодійчук

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська