Єдиний унікальний номер 248/1361/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4188/2014
Головуючий в I інстанції Лутай А.М.
суддя доповідач Безрученко Ю.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової
Н.С.,

суддів Безрученко Ю.О.,
Могутової Н.Г.

при секретарі Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харцизького
міського суду від 17 лютого 2014 року по
цивільній справі за поданням старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції Колісник А.А. про тимчасове
обмеження у праві виїзду з України
ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року старший державний
виконавець відділу Державної
виконавчої служби Харцизького
міського управління юстиції Колісник
А.А. звернувся до суду із поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду з
України ОСОБА_1. Подання мотивував тим,
що на примусовому виконанні у відділі
ДВС знаходиться виконавчий лист про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 на утримання дитини,
починаючи з 21.06.1999 року та до досягнення
дитиною повноліття. 17.12.2000 року
державним виконавцем винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження, відповідно до норм
діючого законодавства здійснено
заходи примусового виконання рішення
суду та встановлено, що та теперішній
час боржник не сплачує поточні
аліменти та заборгованість по
аліментам, яка станом на 12.02.2014 р.
складає 65 455,80 грн. Крім того, боржник
має закордонний паспорт та виїжджає за
межі держави. Згідно відповіді з
довідково-адресного відділу боржник
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 а
фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2.
Майна за боржником не зареєстровано,
відомості про отримання ним заробітної
плати відсутні. Вжиті державним
виконавцем заходи примусового
виконання не призвели до виконання
рішення, а тому заборона виїзду за межі
України може стати вирішальним
фактором, що примусить боржника
виконати рішення. Заявник просив суд
тимчасово, а саме до фактичного
виконання рішення, обмежити у праві
виїзду з України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
шляхом винесення ухвали про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України та про тимчасове вилучення
паспорту громадянина України для
виїзду за кордон, який після вилучення
просив надіслати до ВДВС Харцизького
МУЮ.

Ухвалою Харцизького міського суду від
17 лютого 2014 року подання Старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції Донецької області Колісник А.А.
про тимчасове обмеження у праві виїзду
з України ОСОБА_1 задоволено.
Тимчасово заборонено виїзд з України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю міста
Донецька.

Не погодившись з цим ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову, оскільки судом не
враховано, що він не ухиляється від
сплати аліментів, про що свідчить
зменшення розміру заборгованості. Крім
того, у нього на утриманні є двоє
неповнолітніх дітей. Працюючи
директором ДП «Зуївська
експериментальна ТЕЦ», він
зобов'язаний виїздити за межі України
для виконання трудових обов'язків.

В судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_1 не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином листом і телефонограмою №1627,
зареєстрованою у відповідному порядку
від 30 квітня 2014 року (а.с.86), клопотань
про перенесення розгляду справи та
інших клопотань до апеляційного суду
не надходило, що не перешкоджає
розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК
України.

В судове засідання апеляційного суду
представник відділу Державної
виконавчої служби Харцизького
міського управління юстиції не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином
листом і телефонограмою № 1628,
зареєстрованою у відповідному порядку
від 30 квітня 2014 року (а.с. 87), що не
перешкоджає розгляду справи
відповідно до ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Задовольняючи подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду з України
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що боржник ухиляється від
виконання зобов'язання за рішенням
Харцизького міського суду по сплаті
аліментів, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість в сумі 65 455,80 грн.,
державним виконавцем вжиті усі
встановлені законодавством України
заходи для виконання боржником
зобов'язання.

Погодитись з таким висновком суду
можна, оскільки до них суд дійшов у
відповідності до вимог процесуального
права.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" передбачено, як
підставу для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконанні у відділі ДВС Харцизького
міського управління юстиції Донецької
області знаходиться виконавчий лист №
2-2089/99 від 01 липня 1999 року, виданий
Харцизьким міським судом Донецької
області, про стягнення аліментів з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання
дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
(прибутку), щомісяця, але не менше 1/2
частини неоподаткованого податком
мінімуму доходів громадян на місяць, і
до повноліття дитини, починаючи з 21.06.1999
року та до досягнення дитиною
повноліття.

Постановою державного виконавця від 17
грудня 2000 року відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом №
2-2089/99 від 01 липня 1999 року.

Згідно довідки, наданої відділом ДВС
Харцизького МУЮ Донецької області, за
період з 16.06.2005 р. по 12.02.2014 р. у ОСОБА_1 у
зв'язку з невиплатою аліментів
утворилась заборгованість в сумі 58 408,32
грн., а загальна заборгованість складає
65 455,80 грн.

02.08.2013 року боржнику ОСОБА_1 державним
виконавцем було направлено
попередження про виклик на 08.08.2013 року
до державного виконавця для вирішення
питання щодо подальшої сплати
аліментів.

Згідно відповіді Управління ПФУ в м.
Харцизьку ОСОБА_1 на обліку не
перебуває, пенсію не отримує.

З відповіді начальника відділу
організації працевлаштування
населення вбачається, що ОСОБА_1 на
обліку у Харцизькому міському центру
зайнятості як безробітний станом на
01.08.2013 року не перебуває.

Згідно повідомлення Державної
податкової служби України ОСОБА_1 на
обліку в органах ДПС не перебуває.

27.08.2013 року ОСОБА_1 державним виконавцем
було направлено попередження про
повторний виклик до відділу ДВС на
02.09.2013 року, однак він повторно не
прибув, отже суд першої інстанції
прийшов до правильних висновків про
ухилення від виконання судового
рішення.

Згідно повідомлення
Інформаційно-ресурсного центру - Пошук
в ЄДР - ОСОБА_1 отримує доходи з ДП
«Зуївська експериментальна
теплоелектроцентраль».

На запити державного виконавця на
адресу ДП «Зу ЕТЕЦ» стосовно
інформації про отриману ОСОБА_1
заробітну плату з урахуванням усіх
соціальних відрахувань відповіді не
надійшло.

Згідно повідомлення начальника
управління Держземагентства у м.
Харцизьк станом на 01.01.2013 р. інформація
щодо земельних ділянок, що перебувають
у власності ОСОБА_1, на території
Харцизької міської ради, відсутня.

16.12.2013 року старшим державним
виконавцем Колісник А.А. застосовано
привід відносно боржника ОСОБА_1 у
зв'язку з його неявками, а також у
зв'язку з тим, що він не реагує на
попередження про притягнення його до
кримінальної відповідальності за ст.164
КК України.

Відповідно рапорту УІМ міліції
Полянського В.А. від 25.12.2013 року
здійснити вказаний привід не є
можливим, так як при неодноразових
відвідуваннях боржника за місцем його
мешкання двері ніхто не відчинив, в
усній бесіді по мобільному телефону
він пояснив, що в теперішній час
знаходиться у відрядженні в м. Київ.

Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підстави своїх вимог
або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК
України.

В матеріалах справи відсутні
відомості, що боржник не ухиляється від
виконання судового рішення.

ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. ст. 57- 60
ЦПК України доказів на підтвердження
виконання зобов'язань зі сплати
аліментів за судовим рішенням ні в суді
першої інстанції ні в апеляційному
суді не надав, а саме доказів, що він
сплачує аліменти, а також не надав
доказів на підтвердження того, що він
як директор ДП «Зуївська
експериментальна ТЕЦ» повинен
виїжджати за межі України (будь-які
інструкції, накази тощо).

Більш того апелянт не заперечує в своїй
апеляційній скарзі, що він виїжджає за
межі України, тобто має відповідний
документ для оформленні зарубіжних
поїздок - паспорт.

А тому, суд першої інстанції вірно
дійшов правильного висновку, що
боржник ухиляється від виконання
судового рішення, не з'являється до
державного виконавця та не вживає
заходи для своєчасного погашення
боргу.

У зв'язку з викладеним, суд першої
інстанції дійшов відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінивши надані
сторонами докази, вірно дійшов
висновку про доцільність застосування
тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, оскільки
боржником не вживаються заходи для
виконання зобов'язань за виконавчим
листом і він ухиляється від їх
виконання.

За таких обставин ухвала суду першої
інстанції постановлена з додержанням
вимог закону, що в силу ст. 312 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги та залишення ухвали
суду без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312-315 ЦПК України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Харцизького міського суду від 17
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді: