АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 596/1873/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Цвинтарна Т.М. Провадження №
22-ц/789/329/14 Доповідач - Костів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьми Р. М., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Цінькевич В.М.

з участю апелянта - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Гусятинського
районного суду від 21 листопада 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про виселення та зобов'язання знятися з
реєстрації місця проживання,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Гусятинського районного суду із
позовом до ОСОБА_2 про виселення та
зобов'язання останнього знятися з
реєстрації місця свого проживання за
адресою: АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим,
що він є власником спірного
будинковолодіння на підставі договору
купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року, в
якому і проживає. Поселення
відповідача у даний житловий будинок
проведено без його відома та згоди його
матір'ю - ОСОБА_3 Відповідач
неодноразово псує жиле приміщення,
порушує правила співжиття. Вважає, що
відповідач не має законних прав для
проживання у житловому будинку,
оскільки договір найму житла не
укладався. Його пропозицію про
укладення письмового договору найму
житлового приміщення було
проігноровано. Просив виселити
відповідача в примусовому порядку та
зобов'язання останнього знятися з
реєстрації місця свого проживання.

Рішенням Гусятинського районного суду
від 21 листопада 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_1 подав на вказане рішення
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що судом
неповно встановлено фактичні
обставини справи та дано невірну
оцінку доказам. Просить рішення
скасувати та прийняти нове, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні апелянт
апеляційну скаргу підтримав,
зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Відповідач проти апеляційної скарги
заперечив, просив рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
доводи, зазначені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає
виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач не підлягає виселення із
займаного житла з підстав, на які
посилається позивач.

З таким висновком колегія суддів
погоджується.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1, загальною площею 58.4 кв.м.
належить ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Гусятинського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в
реєстрі за № 1921.

Право власності позивача на вказане
будинковолодіння зареєстроване
Гусятинським РК БТІ, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно серії ССЕ №810942 від 25 вересня 2007
року.

Відповідач зареєстрований в спірному
житловому будинку з 23 лютого 2011 року, а
позивач - з 19 червня 2013 року.

Як на правову підставу своїх вимог
позивач посилався на ст.41 Конституції
України, ст.2 Закону України «Про
власність», ст.6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст.ст.810, 811
Цивільного кодексу України.

Колегія не приймає до уваги посилання
апелянта на вказані правові норми, як
підставу для виселення позивача,
оскільки Закон України «Про
власність» втратив чинність, ст.41
Конституції України та Закон України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» не
передбачають виселення з житла. Також
необґрунтованим є посилання на ст.ст.810,
811 ЦК України, оскільки договір найму
між сторонами не укладався.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, в зв'язку із чим підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційний скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 21 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів