РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
Моторного (транспортного) страхового
бюро України (далі - МТСБУ) до ОСОБА_1, за
участю третіх осіб без самостійних
вимог - фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» про
стягнення коштів в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 р. МТСБУ звернулося до суду
з позовом, яким просило стягнути з
відповідача в порядку регресу 5016,58 грн.
понесених витрат на виплату страхового
відшкодування, 1500 грн. витрат на оплату
правової допомоги, 200 грн. витрат на
послуги аварійного комісару. Вимоги
обґрунтовані тим, що 09 лютого 2010 р. з
вини відповідача, який керував
незастрахованим транспортним засобом
трапилася дорожньо-транспортна
пригода, в якій отримав механічні
пошкодження автомобіль, власник якого
мав поліс обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів МТСБУ виплатило потерпілому
страхове відшкодування з фондів
захисту потерпілих на умовах Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», які підлягають стягненню в
порядку регресу. Крім того були
понесені витрати на оплату послуг
аварійного комісару та 1500 грн. витрат
на правові послуги адвоката пов'язані з
підготовкою позову до суду.

Ухвалою суду від 11 березня 2014 р.,
занесеною до журналу судового
засідання до участі залучено ФОП
ОСОБА_2 і ПАТ «Страхова група «ТАС»

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав заяву про її
розгляд за її відсутності (а.с.35).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов не визнав

Третя особа ФОП ОСОБА_2, в судове
засідання в не з'явився.

Представник ПАТ «Страхова група «ТАС»
в судове засідання не з'явився, надав
письмові пояснення щодо позову.

Суд, заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши письмові докази, встановив
наступні обставини.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва у справі №3-1178/2010
встановлено вину ОСОБА_1 у скоєння
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП за таких
обставин.

09 лютого 2010 р. ОСОБА_1, водій ПП «ОСОБА_2»
керував автомобілем «Renault Magnum»
реєстраційний номер НОМЕР_1 з
напівпричепом «Gray Adams» реєстраційний
номер НОМЕР_2 і порушуючи п. 13.1. Правил
дорожнього руху України скоїв наїзд на
автомобіль ЗАЗ реєстраційний номер
НОМЕР_3, заподіявши тому механічні
ушкодження (а.с.6)

На день скоєння ДТП цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
ЗАЗ реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_3
була забезпечена діючим полісом
обов'язкового страхування власників
наземних транспортних засобів, що був
виданий СТЗТ «Дніпроінмед» (а.с.5).

28 жовтня 2010 р. ОСОБА_3 звернувся д МТСБУ
з заявою про відшкодування шкоди на
підставі ст. 35 та п.п. «а» ст. 41.1. Закону
України ««Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон), посилаючись на
те, що відповідач керував транспортним
засобом, який не мав договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
чинного на дату ДТП (а.с.4).

Крім того, 02 листопада 2010 р. МТСБУ
прийняло від аварійного комісара
послуги вартістю 200 грн. за справою №12570
за вказаною ДТП і оплатило їх 08
листопада 2010 р. (а.с.15 зворот, 16,17).

30 жовтня 2013 р. МТСБУ сплатило по справі
№12570 адвокату 750 грн. передплати за
договором від 04 жовтня 2012 р. про надання
правової допомоги за даним ДТП (п.8.1.3)
(а.с.19-23).

Наказом МТСБУ №3415 від 30 листопада 2010 р.
вирішено сплатити ОСОБА_3 5016,58 грн.
компенсації шкоди заподіяної в
результаті ДТП (а.с.15).

02 грудня 2010 р. на рахунок ОСОБА_3 було
перарахованіо 5016,58 грн. страхового
відшкодування згідно наказу №3515 (а.с.17).

Відповідно до довідки УДАІ УМВС
України в Миколаївській області від 27
березня 2014 р. автомобіль «Renault Magnum»
реєстраційний номер НОМЕР_1, на час
скоєння ДТП був зареєстрований за
ОСОБА_2 (а.с.70).

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 на час скоєння ДТП була
забезпечена відносно напівпричепу «Gray
Adams» реєстраційний номер НОМЕР_2
полісом (договір I типу) обов'язкового
страхування власників наземних
транспортних засобів ВАТ «Страхова
група «ТАС» серії ВЕ/0175007 від 25 серпня
2009 р.(а.с.74).

ФОП ОСОБА_2 звертався до ПАТ «Страхова
група «ТАС» з повідомленням про
настання страхової події - вказаного
ДТП, зазначаючи себе застрахованою
особою на підставі полісу
обов'язкового страхування власників
наземних транспортних засобів ВАТ
«Страхова група «ТАС» серії ВЕ/0175007 від
25 серпня 2009 р. (а.с.44-46).

Цивільно - правова відповідальність
власника тягача «Renault Magnum»
реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно
до письмових пояснень ПАТ «Страхова
група «ТАС», цим страховиком
забезпечена не була, а тому обов'язок
здійснити регламенту виплату
покладено відповідно до ст. 36.3 Закону
на МТСБУ (а.с.72-74).

Письмові пояснення ПАТ «Страхова група
«ТАС» спростовують письмові
заперечення відповідача про те, що
тягач «Renault Magnum» реєстраційний номер
НОМЕР_1 також був застрахований цим
страховиком (а.с.39).

25 січня 2010 р. ФОП ОСОБА_2 уклав із ОСОБА_1
трудовий строковий договір на 3 місяці
за яким останній зобов'язався
виконувати роботу водія. Договір
всупереч Порядку реєстрації трудового
договору між працівником і фізичною
особою, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 8 червня 2001 року №
260 державним центром зайнятості
зареєстрований не був. Згідно пояснень
відповідача, три місяці зазначені в
трудовому договорі були іспитовим
строком.

Відповідно до п. 41.1. «а» Закону, МТСБУ за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі.

Згідно п. 36.3. Закону, якщо
дорожньо-транспортна пригода сталася
за участю декількох транспортних
засобів, що перебували у з'єднанні між
собою (у складі одного транспортного
составу або під час буксирування із
застосуванням жорсткого зчеплення чи з
частковим навантаженням буксируваного
транспортного засобу на платформу або
на спеціальний опорний пристрій),
виплата страхового відшкодування
здійснюється страховиком, який уклав
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
щодо тягача, а в разі якщо цей тягач
незабезпечений, регламентна виплата
здійснюється МТСБУ.

У відповідності до п. 1.10. Правил
дорожнього руху, причіп - транспортний
засіб, призначений для руху тільки в
з'єднанні з іншим транспортним засобом.
До цього виду транспортних засобів
належать також напівпричепи і
причепи-розпуски.

Згідно п. 38.2.1. Закону, МТСБУ після
сплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов:до
власника, водія транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, який не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім осіб, зазначених у пункті 13.1
статті 13 цього Закону;

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму
ВССУ від 01 березня 2013 р. № 4, регресну
вимогу може бути пред'явлено протягом
трьох років із дня виконання
зобов'язання про відшкодування шкоди
(відшкодування в натурі, виплати суми
періодичних платежів тощо).

02 грудня 2010 р. МТСБУ виконало
зобов'язання про відшкодування
власнику забезпеченого транспортного
засобу ЗАЗ реєстраційний номер НОМЕР_3 -
ОСОБА_3 (а.с.17), а даний позов пред'явлено
до суду поштою згідно відбитку
поштового штемпелю лише 13 грудня 2013 р.

Щодо покладання відповідальності за
спричинену шкоду завдану джерелом
підвищеної небезпеки, то суд виходить з
того, ОСОБА_1 виконував та фактично був
допущений до роботи водієм ФОП ОСОБА_2 і
на належному тому транспорті, мав
трудовий договір в письмовій формі, на
час скоєння ДТП мав як підставу
керування подорожнього листа, про що
зазначив сам ФОП ОСОБА_2 при зверненні
до страховика (а.с.44).

А подорожній лист згідно п. 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України 14 жовтня 97 р. N 363 є первинним
документом про облік вантажних
автомобільних перевезень, що
всебічно характеризує роботу
автомобіля і водія з моменту їх
виїзду з автотранспортного
підприємства і до повернення на
підприємство, визначив маршрут
слідування та час здійснення
перевезень. Також в подорожньому листі
є відмітки про належний стан здоров'я
водія, дозвіл на виїзд механіка, підпис
про ознайомлення з мірами безпеки, ПДР,
режимом роботи та відпочинку.

Вказане свідчить про те що ОСОБА_1
виконував роботу за завданням ФОП
ОСОБА_2 за трудовим договором, оскільки
для цього позивач надав йому
транспортні засоби, визначив напрямок
слідування, термін перевезення,
роз'яснив правила безпеки.

У відповідності до п. 6 Пленуму ВССУ від
01 березня 2013 р. № 4 не вважається
особою, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, і не
несе відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК.

Отже ОСОБА_1 не є належним відповідачем
у справі, а тому у задоволенні позову до
нього слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
покладаються на позивача.

Керуючись ст.212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький