Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Батченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Чайки І.В. з приводу винесення про повернення виконавчого документа стягувачу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою у якій просить визнати неправомірними дії та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського району м. Києва Чайки І.В. від 07.07.2014 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Вимоги скарги мотивує тим, що на підставі рішення Дніпровського райсуду м. Києва № 2-3920/10 був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди у розмірі 71 278,87 грн., витрат пов»язаних з розглядом справи в сумі 1 383,67 грн., моральної шкоди в розмірі 3 000 грн., а всього на загальну суму 75 662,54 грн. Виконавчий лист знаходився на виконання у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського району м. Києва. В ході виконавчого провадження боржник змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3.

ОСОБА_3 протягом всього часу виконавчого провадження ухилялась від виконання рішення суду, до виконавчої служби не з»являлася, приховувала свої дані, при цьому державний виконавець обмежувалась лише формальними запитами.

07 липня 2014 року державний виконавець Чайка І.В. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, мотивуючи, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому скаржник вважає, що державним виконавцем в порушення вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» не було вжито всіх необхідних дій, зокрема не було встановлено та не описане майно, що належить боржнику і яке наявне за його місцем проживання, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості, що державний виконавець здійснювала вихід за місцем проживання боржника чи за місцем реєстрації боржника, не зверталася до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

В судове засідання скаржник та державний виконавець не з'явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. При цьому ОСОБА_1 суду подана заява з проханням розглянути скаргу без його участі та задовольнити вимоги.

Державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Чайкою І.В. суду подано заперечення на скаргу ОСОБА_1 у яких просить відмовити у задоволенні вимог, при цьому зазначає, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 30715524 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3920 від 21.12.2011 р., виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 75 662,54 грн. В ході примусового виконання рішення встановлено, що рухомого та нерухомого майна належного боржнику на праві приватної власності не виявлено. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника майна, виконавчий документ повертається стягувачу. Стягувачу роз'яснено право повторно пред»явити виконавчий документ до виконання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На виконання рішення Дніпровського райсуду м. Києва № 2-3920/10 від 10.06.2010 року, ухваленого за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, Дніпровським районним судом м. Києва 21 грудня 2011 року виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 71 278,87 грн., витрат пов»язаних з розглядом справи в сумі 1 383,67 грн., моральної шкоди в розмірі 3 000 грн., а всього на загальну суму 75 662,54 грн.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві від 13.01.2012 р. було відкрите виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 2-3920 - ВП № 30715524.

В ході виконавчого провадження боржник змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3, про що державним виконавцем винесена відповідна постанова від 23.04.2012 року про внесення змін.

Постановою від 07.07.2014 р. державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Чайки І.В. зазначений виконавчий лист № 2-3920, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 21.12.2011 р. повернено стягувачеві ОСОБА_1 з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, що підтверджується відповідями УДАІ м. Києва, Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції к м. Києві, актом державного виконавця, ДПІ у Дніпровському районі м. Києва, Головним управлінням держкомзему у Київській області, відомості щодо місця отримання прибутків, вжитими державним виконавцем заходів встановити неможливо (а.с. 4).

Разом з тим, із матеріалів виконавчого провадження убачається, що на адресу Адміністрації державної прикордонної служби України 28.08.2013 року надіслана на виконання ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 22.07.2013 року щодо тимчасового обмеження ОСОБА_3 права виїзду за межі України на підставі виконавчого листа № 2-3920 від 21.12.2011 р.

Також ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.08.2013 року за поданням ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві оголошено розшук боржника ОСОБА_3, останнє відоме місце проживання якої АДРЕСА_1. Дана ухвала суду 28.08.2013 року надіслана на виконання до Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві.

Проте у матеріалах виконавчого провадження відсутні відповіді Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві з приводу результатів проведеного розшуку боржника ОСОБА_3, крім того державним виконавцем не надсилались щодо цього відповідні нагадування про виконання розшуку.

Із відповіді Адресного бюро м. Києва від 05.03.2012 року вбачається, що ОСОБА_3 з реєстраційного обліку з адреси АДРЕСА_1 знята за адресою АДРЕСА_2. З початку 2012 року по час повернення виконавчого документу стягувачу державним виконавцем запити до довідкового бюро з приводу з»ясування реєстрації боржника не надсилалися, також відсутня інформація щодо отримуваних боржником доходів, майновий стан за місцем мешкання останньої не перевірявся.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Згідно ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як передбачено ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження").

За викладених обставин суд вважає, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачу винесена передчасно, у зв»язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 6, 11, 19, 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 14, 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Чайки І.В. з приводу винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 30715524.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Чайки І.В. від 07.07.2014 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві винесену у виконавчому провадженні № 30715524 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3920 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 21.12.2011 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 75 662,54 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя