Номер провадження 22-ц/775/819/2014
Головуючий 1 інстанції Фоміна Ю.В.
Доповідач Папоян В.В.
5 лютого 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
Головуючого - Біляєвої О.М.,
Суддів: Папоян В.В., Мальованого Ю.М.,
При секретарі - Саєнко В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 3 грудня 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про встановлення факту
постійного проживання, визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, визнання права
Позивач звернувся до суду з позовом,
якій під час розгляду справи уточнював,
на обґрунтування якого зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3
Після смерті якої залишилася ? частина
квартири. Він починаючі з 1997 року та до
моменту її смерті постійно мешкав
разом з нею та прийняв спадщину. Але до
нотаріальної контори не звертався і в
2013 році дізнався, що відповідачка , яка
є його сестрою, отримала свідоцтво про
право власності на усю спадщину, чим
порушила його права. Просив встановити
факт постійного проживання однією
сім'єю зі спадкодавцем, визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім'я відповідача
та визнати за ним право власності на ?
Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 3 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням
відповідач подала апеляційну скаргу в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. На
обґрунтування апеляційної скарги
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема зазначає, що висновки суду не
відповідають встановленим по справі
обставинам, судом не враховано, що
позивач на час звернення до суду не
звертався до нотаріальної контори для
прийняття спадщини.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідач та її представник доводи
апеляційної скарги підтримали, просили
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволені
позовних вимог.

Позивач у судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторони,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
рішення суду підлягає залишенню без
змін з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст..ст.1269, 1270 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268
ЦК України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

При розгляді справи першої інстанції
встановлено, що ? частина квартири за
адресою АДРЕСА_1 на праві власності на
підставі свідоцтва, виданого органом
приватизації ЖКУ АТ «НКМЗ» належала
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
Спадкоємцями першої черги за законом
після її смерті є діти померлої: донька
ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 зазначені факти
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовуються сторонами.

З огляду на характер позовних вимог
сторін і змісту правових норм, які
регулюють спірні правовідносини суд,
розглядаючи справу про право ОСОБА_2 на
спадщину на підставі його проживання
зі спадкодавцем, який не заявив про
відмову від спадщини в установленому
законом порядку, правомірно врахував,
що в цьому разі підлягає встановленню
факт постійного проживання разом зі
спадкодавцем, оскільки згідно із ч. 3 ст.
1268 ЦК зазначена особа вважається такою,
що прийняла спадщину. Факт спільного
проживання позивача зі спадкодавцем на
момент смерті законодавством не
пов'язується з фактом реєстрації за
вказаною адресою.

З матеріалів справи убачається, що
після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина у вигляду спірного майна, яка
була прийнята спадкоємцями першої
черги а саме: дочкою - ОСОБА_1, яка у
встановлений законодавством строк
звернулася до третьої Краматорської
державної нотаріальної контори з
відповідною заявою про прийняття
спадщини, та сином - ОСОБА_2, який
починаючі з 1997 року та до часу смерті
проживав разом зі спадкодавцем та
протягом шестимісячного строку не
заявив про відмову від спадщини.
Спільне проживання позивача разом зі
спадкодавцем на момент смерті
останньої підтверджується матеріалами
справи та не спростовується
відповідачем.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
частки сторін у спадковому майні є
рівними та складають по 1/4 частині
квартири і визнав недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом видане
на ім'я відповідача та визнав за ОСОБА_2
право власності в порядку спадкування
на ? частину спірної квартири.

Апеляційний суд не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги оскільки
згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року N 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» при поділі спадщини
між спадкоємцями необхідно
враховувати правило частини першої
статті 1278 ЦК про те, що коли
спадкодавець у заповіті сам не
розподілив спадщину між спадкоємцями,
частки кожного спадкоємця у спадщині є
рівними. При розподілі такої спадщини
необхідно застосовувати норми, що
регулюють відповідні правовідносини
спільної часткової власності.

За таких обставин, враховуючі, що
сторони в порядку спадкування за
законом після смерті спадкодавця
набувають права власності на спадкове
майно, їх частки є рівними, та у
нотаріальній конторі позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, то
висновок суду першої інстанції, що
позовні вимоги про визнання права
власності на спадкове майно підлягають
задоволенню з розподілом спадкової
маси у рівних частках є обгрунтованим.

Апеляційний суд не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги щодо
несвоєчасного звернення позивача до
нотаріальної контори с відповідною
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину, оскільки з матеріалів
справи убачається, що 29 листопада 2013
року, тобто то ухвалення рішення суду,
Державним нотаріусом Першої
Краматорської державної нотаріальної
контори винесено постанову про відмову
ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом.

Решта доводів апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи не
спростовують правильність правових
висновків суду.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив правовідносини,
які склалися між сторонами, повно,
всебічно і об'єктивно перевірив доводи
і заперечення сторін, встановленим
фактам і доказам дав правильну правову
оцінку і дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог. Висновки суду ґрунтуються на
матеріалах справи та відповідають
вимогам Закону.

Виходячи з наведеного, та
враховуючи доводи апеляційної скарги,
рішення суду відповідає вимогам
діючого законодавства і підстав для
його скасування немає.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 3 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: