Провадження № 2/521/2926/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 26» березня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Целуха А.П.,

при секретарі судового
засідання - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Комунальне
підприємство Житлово-комунальний
сервіс «Черьомушки», про зобов'язання
особи провести демонтаж самовільно
встановленого гаражу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси
із позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання
особи провести демонтаж самовільно
встановленого гаражу. В процесі
розгляду справи представник позивача
уточнив позовні вимоги та просив суд
ухвалити рішення, яким зобов'язати
ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку, на
який розташований самочинно
встановлений гараж, за адресою:
АДРЕСА_1; Встановити наступний порядок
і спосіб виконання рішення суду, а саме:
зобов'язати ОСОБА_2 звільнити земельну
ділянку, на який розташований
самочинно встановлений гараж, за
адресою: АДРЕСА_1.У разі невиконання
рішення суду в добровільному порядку,
застосувати вимоги ч. 2 ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо примусової організації
виконавчих дій, спрямованих на
знесення гаражу, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.; стягнути з
відповідача судові витрати.

Свої вимоги представник позивача
обґрунтовує тим, що відповідач по
справі, самовільно, без відповідних
правовстановлюючих документів
здійснила самочинне встановлення
металевого гаражу загальною площею 18
кв. м. за адресою: АДРЕСА_1. Своїми діями
відповідач порушує вимоги таких норм
законодавства, як ст. 376 Цивільного
Кодексу України, Закону України «Про
архітектурну діяльність», ст. 5 Закону
України «Про основи містобудування»,
ст. ст. 9. 28 Закону України «Про
архітектурну діяльність», ст.ст. 26, 30, 31,
60 Закону України «Про місцеве
самоврядування», ст.ст. 1, 14, 12, 83, 116
Земельного Кодексу України, «Положення
про Малиновську районну адміністрацію,
затвердженого рішенням Одеської
міської ради від 28.02.11 р., та ін.

У судовому засіданні представник
позивача Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
підтримав позовні вимоги, на
обґрунтування яких послався на
обставини, викладені у позовній заяві
та просив задовольнити позов в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти
задоволення поданого позову, за
мотивами зафіксованими технічними
засобами фіксації процесу та просила
відмовити у задоволенні поданої заяви.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Комунального підприємства
Житлово-комунальний сервіс
«Черьомушки» у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. Надав до суду заяву, в якій позов
підтримав у повному обсязі, не
заперечував проти його задоволення.

Мотиви та додаткові доводи сторін,
учасників процесу зафіксовано
технічними засобами фіксації процесу.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, дійшов до
висновку, що позов Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради підлягає задоволенню.

Між сторонами виникли правовідносини у
галузі конституційного права щодо
реалізації органом місцевого
самоврядування владних повноважень, та
цивільні правовідносини, що випливають
з відносин права власності.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_2, самовільно, без відповідних
дозвільних документів, здійснено
самочинне встановлення металевого
гаражу загальною площею 18 кв. м. за
адресою: АДРЕСА_1.

Факт проведення самовільної забудови
підтверджується: службовою запискою
від 08.06.2011 року; фотофіксацією; корінцем
припису від 06.06.2011 року із вимогою
надати дозвільні документи на вказаний
металевий гараж; актом від 07.06.2011 року,
складним комісією у складі
співробітників Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради;
планом-схемою розміщення об'єкту;
копією протоколу про адміністративне
правопорушення №001381 серія ОД від 07.06.2011
року.

24.07.2013 року за адресою: АДРЕСА_1,
комісією виробничої дільниці № 8 КП
«ЖКС «Черьомушки» було складено акт
перевірки №005709 про відсутність у
ОСОБА_2 правовстановлюючих документів
на встановлення гаражу.

На припис Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 24.07.2013 року щодо надання
правовстановлюючих документів на
встановлення гаражу відповідач не
відреагувала, у зв'язку з чим 24.07.2013 року
відносно неї було складено протокол
№001980 про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст. 152 Кодексу України про
Адміністративні правопорушення.

05.08.2013 року Адміністративною комісією
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради ухвалено
постанову про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності з
накладенням на неї адміністративного
стягнення у вигляді попередження.
Вищевказані документи набрали
законної сили та відомості про їх
оскарження у суду відсутні.

Відповідно до листа Комунального
підприємства «ЖКС «Черьомушки» №1000-062
від 25.07.2013 року, на підставі рішення
виконавчого комітету Одеської міської
ради № 443 від 12.12.2012 року, договір №326,
укладений між ОСОБА_2 та Комунальним
підприємством «ЖКС «Черьомушки»
втратив чинність.

Відповідно до листа Комунального
підприємства «ЖКС «Черьомушки» №1000-563
від 17.10.2013 року, 17.10.2013 року договір
укладений між ОСОБА_2 та Комунальним
підприємством «ЖКС «Черьомушки» був
переукладений (а.с. 46-48).

Відповідно до листа Комунального
підприємства «ЖКС «Черьомушки» №1000-755
від 12.11.2013 року, договір №1604 від 17.10.2013
року, укладений між ОСОБА_2 та
Комунальним підприємством «ЖКС
«Черьомушки» передбачає лише
використання встановленого гаражу, але
не є документом, що дає право на його
установлення, та не надає права
власності.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1,
на який розташований гараж, є
комунальною власністю та належить
територіальній громаді, в особі
Одеської міської ради.

Позивач посилався на п. 7 ст. 376 ЦК
України, де вказано, що у випадку
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила самочинне
будівництво, за свій рахунок, провести
відповідну перебудову.

Згідно п. п. 7 п. 3.2.7. положення про
районну адміністрацію, затвердженого
рішенням Одеської міської ради № 20-V
від 27.06.2006 року, райадміністрація
уповноважена звертатися до суду з
позовами про знесення жилих будинків
разом з господарськими спорудами,
зведеними громадянами самочинно.

Отже, відповідачем були порушені п. 19
„Правил користування приміщеннями
житлових будинків та прибудинковими
територіями " (затвердженими
постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572), ст. 15
Закону України „Про забезпечення
санітарного та епідемічного
благополуччя населення" від 24.02.1994 р. №
4004-ХІІ, ст. 10 Закону України „Про
пожежну безпеку" від 17.12.1993 р. № 3745-ХІІ.

У судових засіданнях позивач вказав на
порушення положення ст. 29 Закону
України «Про планування і забудову
території» від 20 квітня 2000 р. № 1699-ІІІ
відповідно до якої здійснення
будівельних робіт на об'єктах
містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт
вважається самочинним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
законодавства. А також відповідачем
було порушене положення ст. 9 Закону
України «Про архітектурну діяльність»
від 20 травня 1999р. № 687-ХІV, відповідно до
якої будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів.

Суд звертає увагу на те, що
відповідачем не були виконані
положення п. 5.1 Положення про порядок
надання дозволу на виконання
будівельних робіт затвердженого
наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 05.12.2000 р. № 273,
зазначається, що, виконання
будівельних робіт на об'єктах без
одержання дозволу або його завчасної
перереєстрації, а також виконання не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самочинним і тягне за собою
відповідальність згідно чинного
законодавства.

Відповідно до ст.ст. 30, 31 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
від 21.05.1997р. №280/97-ВР до відання
виконавчих органів міських рад
належать повноваження в галузі
житлово-комунального господарства та
будівництва, зокрема, сприяння
розширенню житлового будівництва,
контроль за спорудженням
індивідуальних жилих будинків,
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів у порядку,
встановленому законодавством.
Реалізацію зазначених повноважень в
галузі житлово-комунального
господарства та будівництва на
території Малиновського району м.
Одеси, де розміщується будинок,
віднесено до компетенції Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради.

В ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України
визначені підстави, за якими
будівництво (реконструкція) житлового
будинку, будівлі, споруди, іншого
нерухомого майна визнається
самочинним, а саме: якщо вони збудовані
або будуються на земельній ділянці, що
не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належного
затвердження проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Тобто, кожна з цих підстав вимагає
визнання встановленого будинку,
самовільно збудованим.

Як роз'яснено в п. 5 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», відповідно до вимог
статті 376 ЦК право на звернення до суду
з позовом про знесення або перебудову
самочинно збудованого об'єкта
нерухомості мають як органи державної
влади, так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права (стаття 391 ЦК), а також власнику
(користувачу) земельної ділянки, якщо
він заперечує проти визнання за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на
його земельній ділянці, права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно (частина четверта
статті 376 та стаття 391 ЦК).

Розглядаючи справу суд встановив, що
спірний металевий гараж зведений без
фундаменту на земельній ділянці, яка
належить територіальній громаді міста
Одеси і не відведена для цієї мети без
дозвільних документів на виконання
будівельних робіт, що є самочинним
будівництвом.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка
здійснила або здійснює самовільне
будівництво не набуває право власності
на нього.

У відповідності з ст. 12 Земельного
кодексу України, п. 34 ст. 26 Закону
України „Про місцеве самоврядування в
Україні " вирішення питань у сфері
регулювання земельних відносин є
винятковою компетенцією Одеської
міської ради, а саме: розпорядження
землями територіальної громади міста
Одеси; здійснення контролю за
використанням і охороною земель
комунальної власності; передача
земельних ділянок комунальної
власності в користування і власність
громадянам і юридичним особам.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
заявлених вимог, у зв'язку з чим вбачає
можливим позов задовольнити.

Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим
стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
суму неоплаченого судового збору в
розмірі 107,30 гривень.

Згідно зі ст. 217 ЦК України суд, який
ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про
що зазначає в рішенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
376 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 116, 125, 126
Земельного кодексу України, ст. 60
Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні ", ст. 5 Закону
України „Про основи містобудування",
також п. 19 „Правил користування
приміщеннями житлових будинків та при
будинковими територіями "
(затвердженими постановою КМУ від
08.10.1992 р. № 572), ст. 15 Закону України „Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення "
від 24.02.1994 р. № 4004-ХІІ, ст. 10 Закону
України „Про пожежну безпеку " від
17.12.1993 р. № 3745-ХІІ, Положенням про
районну адміністрацію, затвердженим
рішенням Одеської міської ради від
27.06.2006 року № 20-V, ст.ст.4-8, 11, 15, 88, п.3
ч.1ст.207, ч. 3 ст.208, ст.ст.209, 212-215, 218,223, 224-226
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Комунальне підприємство
Житлово-комунальний сервіс
«Черьомушки», про зобов'язання особи
провести демонтаж самовільно
встановленого гаражу - задовольнити у
повному обсязі.

Зобов'язати ОСОБА_2 звільнити земельну
ділянку, на який розташований
самочинно встановлений гараж, за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 до Спеціального
фонду Державного бюджету України суму
неоплаченого судового збору в розмірі
107,30 гривень.

Встановити наступний порядок
виконання рішення суду, за яким
зазначене рішення, після набрання ним
законної сили є підставою для
зобов'язання ОСОБА_2 звільнити земельну
ділянку, на який розташований
самочинно встановлений гараж, за
адресою: АДРЕСА_1. У разі невиконання
рішення суду в добровільному порядку,
зазначене рішення є підставою для
застосування вимоги ч. 2 ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо примусової організації
виконавчих дій, спрямованих на
знесення гаражу, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Малиновського
районного суду міста Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ