У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Луспеник Д.Д.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 11 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 10 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання договору дарування квартири
недійсним, визнання права власності,
вселення, зобов'язання не чинити
перешкоди в користуванні квартирою,
виселення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що в квартирі АДРЕСА_1 проживав та
був зареєстрований його батько -
ОСОБА_4, пенсіонер за віком, який
знаходився на диспансерному обліку за
станом здоров'я, а він здійснював за ним
догляд. 13 листопада 2009 року
ОСОБА_4 на підставі договору дарування
подарував зазначену квартиру ОСОБА_3,
оскільки останній ввів його батька в
оману і той вважав, що укладає договір
довічного утримання. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4 помер, після чого він звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за заповітом від 3
серпня 2010 року та 30 серпня 2011 року
отримав свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на грошові
вклади.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд визнати договір дарування квартири
від 13 листопада 2009 року недійсним, як
такий, що укладений під впливом обману,
визнати за ним право власності на
спірну квартиру, вселити його в
квартиру, зобов'язати відповідача не
чинити перешкоди в користуванні
квартирою та виселити його з квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 11 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 10 грудня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначених судових
рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання договору дарування квартири
недійсним, визнання права власності,
вселення, зобов'язання не чинити
перешкоди в користуванні квартирою,
виселення за касаційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовтневого районного суду
м. Луганська від 11 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 10 грудня 2013 року
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ Д.Д. Луспеник