Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/4532/13-ц
інст. Куліченко М.В.
Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Забродського М.І.

суддів:
Трояновської Г.С., Миніч Т.І.

з участю секретаря

судового засідання
Камінної М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 03 грудня 2013
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_4 про визнання угоди
купівлі-продажу земельної ділянки
дійсною, визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду із зазначеним
позовом та просила визнати договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
25 березня 2009 року площею 0,06 га., яка
розташована на території
Садово-городницького товариства «АІР»,
укладеного між ОСОБА_4 що діяла в
інтересах ОСОБА_5 та позивачкою таким
що відбувся. Крім того просила визнати
за нею право власності на дану земельну
ділянку.

В обґрунтування позову
зазначала, що 25 березня 2009 року між нею
та ОСОБА_4 був укладений
договір купівлі-продажу зазначеної
земельної ділянки та всіх будівель на
ній за 16 000 грн.

На підтвердження факту укладення
даної угоди відповідачем було особисто
засвідчено акт прийому-передачі
земельної ділянки та надана розписка
від 25 березня 2009 року про отримання
коштів.

В подальшому ОСОБА_4 не з'явилася
до нотаріальної контори для підписання
угоди, у зв'язку з чим змушена позивачка
звернутися до суду з таким позовом.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 03 грудня 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Посилається на те, що судом першої
інстанції були порушені норми
процесуального та матеріального права,
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Зокрема, судом першої інстанції не
врахований факт домовленості з усіх
істотних умов договору купівлі-продажу
земельної ділянки. Позивачкою були
сплачені кошти на виконання зазначеної
домовленості, що не заперечувалося і
самою відповідачкою. Тобто,
волевиявлення учасників договору було
вільним і відповідало внутрішній волі.
Договір був спрямований на реальне
настання правових наслідків, та
відповідає вимогам п.3 ст. 203 ЦК України.

Також судом не враховано те, що
відповідач визнала та не заперечувала
в задоволенні позову, оскільки є
неможливим оформити договір
купівлі-продажу у зв'язку зі смертю
довірителя ОСОБА_5, оскільки
довіреність, яка ним була надана
втратила чинність.

Отже, позивачка позбавлена можливості
оформити договір купівлі-продажу в
органах нотаріату з незалежних від неї
підстав.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах

визначених ст. 303 ЦПК України колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Статтею 210 ЦК України передбачено, що
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
визначено, що обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права на
нерухоме майно, що знаходиться на
території України, фізичних та
юридичних осіб, держави,
територіальних громад, іноземців та
осіб без громадянства, іноземних
юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав, а саме:
право власності на нерухоме майно.

Статтею 220 ЦК України передбачено, у
разі недодержання сторонами вимог
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України
право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації.

У п.13 Постанови №9 від 06 листопада 2009
року Пленуму Верховного Суду України
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсним» роз'яснено, що
вирішуючи спір про визнання правочину,
якій підлягає нотаріальному
посвідченню, дійсним, судам необхідно
враховувати, що норма частини другої
статті 220 ЦК України не застосовується
щодо правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до статей
210 та 640 ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
25 березня 2009 року ОСОБА_4
відповідно до нотаріально
посвідченого доручення від 15 травня 2006
року від імені ОСОБА_5 продала належну
йому на праві власності земельну
ділянку в садівничому товаристві «АІР»
та отримала від ОСОБА_2 16 тис. грн., що
підтверджується розпискою, в якій
відсутні наміри про нотаріальне
оформлення зазначеної угоди.

У зв'язку з цим, такий договір не може
бути визнаний судом дійсним на
підставі ст. 220 ЦК України.

Суд першої інстанції, в межах заявлених
вимог, повно з'ясував обставини справи,
дав належну правову оцінку доказам, які
були представлені сторонами і дійшов
правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
оскільки цей договір купівлі-продажу
земельної ділянки, крім нотаріального
його посвідчення підлягає і державній
реєстрації.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і на правильність
його рішення не впливають. Підстави для
його скасування і ухвалення нового
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 03 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: