Головуючий суду 1 інстанції - Заботін
Доповідач - Масенко Д.Є.
Справа № 416/3894/13-ц
Провадження № 22ц/782/833/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді - Масенко Д.Є.,

суддів - Коротких О.Г., Орлова І.В.,

при секретарі - Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Лутугинського
районного суду Луганської області від
05 лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів, -

встановила:

Рішенням Лутугинського районного суду
Луганської області від 05 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
неустойку за прострочення сплати
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей за період з 01.01.2009р. по 01.09.2013р. в
сумі 7944,71грн. та судові витрати 229,40грн.,
що разом складає 8174,11грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою
та посилаючись на незаконність і
необґрунтованість, просив рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволені позовних
вимоги.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
осіб, які з'явились, дослідивши надані
докази, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду дійшла до
наступного.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом, обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, під
час ухвалення рішення суд у числі інших
вирішує також питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку ці вимоги закону у повному
обсязі виконано.

Судом 1 інстанції було встановлено, що
рішенням Краснолуцського міського
суду Луганської області від 27.05.1998р. з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті
аліменти на утримання двох
неповнолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмір 1/3 частини зі всіх
видів доходів щомісячно, починаючи з 16
квітня 1998р. до досягнення дітьми
повноліття. Заборгованість
відповідача по аліментах за період з
січня 2009р. по 01.09.2013р. становить 20095грн.,
підстави для звільнення від сплати
відсутні.

Відмовляючи у задоволені позову
суд 1 інстанції, навівши положення
ст.ст. 20, 196 СК України, ст. 74 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виходив з того, що розрахунок розміру
пені зроблено відповідно до розміру
заборгованості, який вірно
розрахований державним виконавцем.

Розглядаючи спір судова колегія
вважає, що доводи, наведені в
апеляційній скарзі не містять підстав
для скасування правильного по суті
рішення з огляду на положення ст. 308 ЦПК
України.

Так відповідно до положень ст. 196 СК
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.
Неустойка не сплачується, якщо платник
аліментів є неповнолітнім.

Як правильно було встановлено судом 1
інстанції, підтверджується довідкою
ВДВС Краснолуцького МУЮ від 13.09.2013р. №
22455/12 (а.с.6), відповідач ОСОБА_2 має
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання своїх неповнолітніх дітей
ОСОБА_4 і ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто
наявні підстави для стягнення з нього
пені, з огляду на відсутність обставин
передбачених положеннями ч.2,3 ст.196 СК
України щодо зменшення розміру пені
або звільнення від її сплати.

Доводи апелянта щодо відсутності в
нього заборгованості по аліментам на
увагу не заслуговують, оскільки
спростовуються довідкою ВДВС
Краснолуцького МУЮ від 13.02.2014р. № 2619/16
(а.с.74), яка містить розрахунок
заборгованості ОСОБА_2 по аліментам за
період з 2009р. по січень 2014р. в сумі
11721,68грн.

Згаданий розрахунок заборгованості
було проведено державним виконавцем на
вимогу ОСОБА_2 з урахуванням наданих
ним відомостей про його доходи за цей
період.

Також, неґрунтовними є і посилання
апелянта на відсутність в нього
заборгованості через неправомірне
застосування держаним виконавцем при
розрахунку заборгованості розміру
щомісячних аліментів на рівні не
меншому ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку через
суперечливість таких тверджень
вимогам законодавства з цього питання.

Разом з цим судова колегія вважає, що
розрахунок суми пені зроблено
позивачем не у відповідності до вимог
ст. 196 СК України, а саме: період
заборгованості, за який може бути
проведено стягнення 1% обмежено
позивачем кількістю днів у наступному
місяці за місяцем, в якому допущено
прострочення сплати, проте
законодавство обмежує отримувача
аліментів нарахуванням пені лише тим
моментом, коли боржник провів повний
розрахунок за простроченим платежем,
тобто 1% від суми аліментів
простроченої ОСОБА_2 у січні 2009р. має
нараховуватись щодня до моменту
виконання ним свого зобов'язання, але
проведення судом розрахунку в такому
порядку значно збільшить суму пені, ніж
та яку просить стягнути позивач, і
таким чином позбавляє судову колегію
здійснити такий розрахунок і стягнути
збільшену суми через обов'язок суду
розглянути справу лише в межах
заявлених вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

Колегія суддів керуючись ст. ст. 307,308
ЦПК України, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Лутугинського районного суду
Луганської області від 05 лютого 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді: