Справа №485/229/14-ц 20.03.2014 20.03.2014 20.03.2014
Провадження №22-ц/784/964/14
Головуюча в першій інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
20 березня 2014 року м.
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:
Головуючого Козаченка В.І.,
суддів: Царюк Л.М., Мурлигіної О.Я.,
при секретарі судового засідання
за участю представника заявника
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали заяви
управління Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
ухвалу судді Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 17
лютого 2014 року постановлену за заявою
управління Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області (далі - управління ПФУ) про
скасування судового рішення про
оголошення громадянина безвісно
В С Т А Н О В И Л А:
7 лютого 2014 року управління ПФУ
звернулося з заявою про скасування
рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 21 лютого 2005
року, яким визнано безвісно відсутнім
ОСОБА_4.

Ухвалою судді Снігурівського
районного суду Миколаївської області
від 10 лютого 2014 року заява управління
ПФУ залишена без руху, а ухвалою судді
того ж суду від 17 лютого 2014 року вказана
заява повернута заявнику.

В апеляційній скарзі управління
ПФУ просить скасувати ухвалу від 17
лютого 2014 року та відкрити провадження
у справі. На думку апелянта, ухвала не
відповідає вимогам процесуального
закону.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення
заяви без руху суддя виходила з того, що
заява не відповідає вимогам ЦПК
України, оскільки в порушення ст. 250 ЦПК
України заявником не вказано місце
проживання чи місцезнаходження особи,
відносно якої ухвалено судове рішення.

14 лютого 2014 року управління ПФУ на
виконання цієї ухвали подало лист в
якому повідомило, що не має можливості
дізнатися місця проживання чи
місцеперебування ОСОБА_4, а лише має
довідку про його роботу в м. Одесса.
Одночасно заявник просив розглянути
заяву на підставі наданих управлінням
документів.

Незважаючи на це, суддя ухвалою від 17
лютого 2014 року повернула заяву як
неподану, вважаючи що управлінням ПФУ
не усунуті недоліки зазначені в ухвалі
про залишення заяви без руху.

Проте з висновками в ухвалі погодитися
не можна.

Так, заява управління ПФУ підлягає
розгляду в порядку окремого
провадження. Як виходить зі змісту ч. 3
ст. 235 ЦПК України, справи окремого
провадження розглядаються судом з
додержанням загальних правил,
встановлених цим Кодексом, за винятком
особливостей розгляду вказаних справ,
встановлених 4 розділом ЦПК України.

Отже при вирішенні питання про
залишення заяви без руху та повернення
її у зв'язку з невідповідністю вимог
ЦПК України щодо форми та змісту,
необхідно керуватися загальними
положеннями ЦПК України, з врахуванням
особливостей встановлених вказаним
розділом та главою 5 розділу.

Постановляючи ухвалу суддя на ці
вимоги закону уваги не звернула. У
зв'язку з чим не взяла до уваги вимог
ст. 119 ЦПК України, в якій містяться
вимоги щодо зазначення місця
проживання чи місцеперебування
відповідача та дії суду, коли таке
місце позивачу невідоме.

Так, за п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна
заява повинна містити місце проживання
(перебування) відповідача або
перебування, якщо таке відоме.

Якщо місце проживання відповідачів
невідоме, то зазначення останнього
місця проживання відповідачів не
суперечить процесуальному закону. В
такому випадку, необхідно керуватися ч.
3 ст. 122 ЦПК України, яка передбачає
порядок перевірки місця проживання
особи, подальші дії щодо відкриття
провадження у справі та подальший
виклик відповідної особи до суду.

Суддею при вирішенні питання про
можливість прийняття до розгляду заяви
не було враховано загальних положень
процесуального закону щодо визначення
місця проживання однієї із осіб, яка
бере участь у справі.

Крім того, суддя не звернула уваги на
інші вимоги ЦПК України. Зокрема,
відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі, в ході якого суд, згідно зі ст.
130 ЦПК України, з'ясовує, якими доказами
кожна сторона буде обґрунтовувати свої
доводи чи заперечення, та встановлює
строки їх подання, вирішує питання про
витребування доказів за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, що
передбачено ст. 137 ЦПК України.

З ухвали яка оскаржена виходить, що на
стадії прийняття до провадження заяви,
від заявника вимагалося доведення
фактів, які підлягають встановленню і
доказуванню при розгляді спірного
питання. Тоді як питання оцінки
доказів не вирішується на згаданій
стадії процесу.

За таких обставин, колегія суддів
прийшла до висновку, що ухвала судді не
відповідає вимогам процесуального
права, а тому відповідно до положень ст.
312 ЦПК України підлягає скасуванню з
направленням до суду першої інстанції
для вирішення питання про прийняття до
розгляду заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області задовольнити частково.

Ухвалу судді Снігурівського
районного суду Миколаївської області
від 17 лютого 2014 року скасувати, а
матеріали заяви повернути до того ж
суду для вирішення питання про
прийняття до розгляду заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: