У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття
провадження у справі

16.01.2014
2/425/145/14

425/161/13- ц

16 січня 2014 року
Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого - судді Нагорної
Н.В.,

при секретарі -
Гайворонській І.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
м.Рубіжне Луганської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
припинення дій по втручанню у сферу
особистого життя та відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом, в якому просила
припинити дії фізичної особи ОСОБА_3 по
свавільному втручанню у сферу її
особистого життя, що порушують право на
життя, на свободу, на особисту
недоторканість та право на свободу
пересування, а саме: припинити складати
повістки та постанови про привід по
відношенню до неї; відшкодувати їй
матеріальну шкоду та збитки у розмірі
131010грн.; відшкодувати їй моральну шкоду
у розмірі 1000000грн.

09.01.2014 року від відповідача
ОСОБА_3 на адресу суду надійшло
клопотання про закриття провадження у
справі на підставі ст..205 ЦПК України.
Своє клопотання відповідач,
посилаючись на ст..ст.124, 125 Конституції
України, ст..13 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»,
обґрунтував тим, що оскарження у
будь-який спосіб судових рішень,
діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається.

Представник позивача заперечував
проти даного клопотання, вважаючи його
передчасним, оскільки відсутні докази
створення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області.

Суд, розглянувши клопотання
відповідача, вислухавши думку
представника позивача, приходить до
наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК
України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Судом встановлено, що в своєму
позові ОСОБА_2 оскаржує дії судді
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області Юхимука Р.С. при
здійсненні ним правосуддя при розгляді
кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_2 у скоєнні злочину,
передбаченого ч.3 ст.296 КК України. Дані
обставини підтверджені рішенням
Рубіжанського міського суду від
26.07.2013р., залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 05.11.2013р., які є чинними, тому такі
обставини в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не
підлягають доказуванню.

Після встановлення зазначених
обставин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 125
Конституції України в Україні діють
місцеві, апеляційні, вищі
спеціалізовані суди та Верховний Суд
України.

Згідно зі ст..124 Конституції
України та ч.1 ст.13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» судове
рішення, яким закінчується розгляд
справи в суді, ухвалюється іменем
України. Отже, суддя при здійсненні
правосуддя виступає як посадова особа,
уповноважена на виконання функцій
держави, а не як приватна особа, до якої
можна звернутися з позовом.

Особи мають право оскаржити
судове рішення до судів вищої
інстанції в порядку та з підстав,
визначених у процесуальному
законодавстві. Питання притягнення
судді до відповідальності
врегульовано законами України «Про
судоустрій і статус суддів» та «Про
вищу раду юстиції».

Пленум Верховного Суду України у
своїй постанові від 13.06.2007р. №8 «Про
незалежність судової влади» у пункті 10
роз'яснив, що виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів та суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається; суди
повинні відмовляти у прийнятті позовів
та заяв з таким предметом.

Законність процесуальних актів і
дій судді, вчинених при розгляді
конкретної справи, не може
перевірятись за межами передбаченого
законом процесуального контролю.
Намагання здійснити таку перевірку
шляхом подання позову проти судді
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області Юхимука Р.С. є
протиправним втручанням у здійснення
правосуддя й посяганням на
процесуальну незалежність, яка надана
судді Конституцією України (статті 126,
129).

Отже суд зазначає, що на сьогодні
чинне законодавство України дає
можливість позивачці повною мірою
реалізувати своє право на оскарження
судового рішення (вироку, постанови,
ухвали) та дій судді під час здійснення
правосуддя в порядку та у спосіб, які
визначені процесуальним
законодавством та законами України
«Про судоустрій і статус суддів» та
«Про вищу раду юстиції».

На підставі викладеного суд
приходить до висновку, що клопотання
відповідача заявлено обґрунтовано та
підлягає задоволенню з наведених вище
підстав, а провадження по справі слід
закрити на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК
України.

Керуючись ст..ст.125, 126, 129
Конституції України, ст.ст.205, 208-210, 293
ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання відповідача ОСОБА_3
про закриття провадження у справі -
задовольнити.

Провадження по цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
припинення дій по втручанню у сферу
особистого життя та відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
закрити на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК
України у зв'язку з тим, що справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

На ухвалу може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Луганської області протягом п'яти днів
з дня проголошення ухвали через
Рубіжанський міський суд Луганської
області. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
Н.В.Нагорна