Богунський районний суд міста Житомира
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,
при секретарі с/з - Говорадло А.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на 1/2 частку житлового
будинку, визнання свідоцтва про право
на спадщину недійсним, -
Позивач звернулась до суду з
вказаним позовом, в обґрунтування
якого зазначає, що 09 жовтня 2013 року
звернулася до Другої житомирської
державної нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину, що відкрилася після смерті
її баби - ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, за законом в частині 1/2
житлового будинку, сараю, погребу та
огорожі за адресою: АДРЕСА_1. Натомість
як стало відомо із відповіді нотаріуса
- 19 липня 1989 року Другою житомирською
державною нотаріальною конторою
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на житловий будинок АДРЕСА_1
на ім'я сина спадкодавця ОСОБА_4 -
ОСОБА_5. Позивач вважає, що були
порушені її права на спадщину як
спадкоємиці за законом та посилаючись
на положення ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР просить
суд визнати за нею в порядку
спадкування право власності на 1/2
житлового будинку з господарськими
спорудами та за ОСОБА_3 право власності
на 1/2 цього будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1; визнати свідоцтво про
право на спадщину за законом на
житловий будинок та господарські
споруди до нього, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, видане ім'я ОСОБА_3
недійсним; скасувати державну
реєстрацію права власності на житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 за
попереднім власником в 1/2 частині
спірного житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач в судове засідання не
з'явилася, подала до суду заяву про
розгляд справи без її участі, позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
проти заочного розгляду справи не
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, про дату, час та місце
розгляду справи неодноразово
повідомлялася належним чином, в тому
числі через оголошення в пресі, причини
неявки суду невідомі.
Представник Другої житомирської
державної нотаріальної контори та
Реєстраційної служби Житомирського
міського управління юстиції в судове
засідання не з'явилися, про дату, час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, причини неявки суду
невідомі. Другою житомирською
державною нотаріальною конторою на
адресу суду була направлена заява в
якій третя особа просила розглядати
дану справу без участі її представника.
Враховуючи не заперечення позивача,
керуючись ст. 224 ЦПК України, судом
ухвалено проводити заочний розгляд
справи на підставі наявних у справі
Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про задоволення
позову виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року
ОСОБА_2 звернулася до Другої
житомирської державної нотаріальної
контори із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину, що відкрилася
після смерті її баби ОСОБА_4, яка
померла в ІНФОРМАЦІЯ_3, за законом в
частині 1/2 житлового будинку за адресою
Із листа від 14.10.2013 року №1951/02-14 за
підписом в.о. завідуючої Другої
житомирської державної нотаріальної
контори Драч Н.В. вбачається, що 19 липня
1989 року Другою житомирською державною
нотаріальною конторою видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на житловий будинок АДРЕСА_1 на
ім'я сина спадкодавиці - ОСОБА_5.
Будь-які відомості щодо інших
спадкоємців в матеріалах спадкової
справи №324 за 1989 рік були відсутні
Із наявних в матеріалах справи
документів вбачається, що 29 серпня 1958
року дід позивача, ОСОБА_8, придбав у
ОСОБА_9 за договором купівлі - продажу
будинок, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 (на теперішній час - АДРЕСА_1,
Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_8, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від 17.12.1975 року
(а.с.5), належну йому частку вказаного
житлового будинку успадкувала баба
позивача - ОСОБА_4 згідно копії
дубліката свідоцтва про право на
спадщину від 20.08.1976 року, виданого
державним нотаріусом Другої
Житомирської державної нотаріальної
контори Житомирської області (а.с.6).
Інша частка у розмірі 1/2 цього будинку
належала ОСОБА_4 на праві спільної
сумісної власності набутого подружжям.
Із копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла баба позивача - ОСОБА_4 (а.с.7).
Згідно до копій архівної довідки,
виданої Державним архівом
Житомирської області 22.04.2013 року №К/971,
та витягу із Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про державну
реєстрацію народження відповідно до
статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу
України встановлено, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_8 мали двоє дітей: дядько позивача
- ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та мати позивача
- ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-10).
Мати позивача - ОСОБА_12 померла
ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3
Як вбачається із копії Свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
19.07.1989 року державним нотаріусом Другої
Житомирської державної нотаріальної
контори, після смерті ОСОБА_4 житловий
будинок по АДРЕСА_2 (на той час),
успадкував дядько позивача - ОСОБА_10
Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_5, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_6,
зазначений вище будинок, успадкувала
його дружина ОСОБА_13, що
підтверджується копією Свідоцтва про
право на спадщину за законом від 20
квітня 2005 року, виданого державним
нотаріусом Другої Житомирської
державної нотаріальної контори
Кулініч Н.А. (а.с.13, 94, 99-101).
Після смерті ОСОБА_13, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_7, будинок успадкувала їх
дочка, двоюрідна сестра позивача -
ОСОБА_3 (а.с.14, 97-98), що підтверджується
копіями листа ВДРАЦС Реєстраційної
служби Житомирського міського
управління юстиції від 18.04.2013 року
№3108/2-12 та Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 24 березня 2008
року, виданого державним нотаріусом
Другої Житомирської державної
нотаріальної контори Кулініч Н.А.
Відповідно до положень ч.2 ст. 529 ЦК
Української РСР від 18.07.1963 року онуки і
правнуки спадкодавця є спадкоємцями за
законом, якщо на час відкриття спадщини
немає в живих того з їх батьків, хто був
би спадкоємцем; вони успадковують
порівну в тій частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Способом
захисту цивільних прав та інтересів
може бути зокрема визнання права.
Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво
про право на спадщину може бути визнано
недійсним не лише тоді, коли особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, але й за інших підстав,
установлених законом. Іншими
підставами можуть бути: визнання
заповіту недійсним, визнання відмови
від спадщини недійсною, визнання шлюбу
недійсним, порушення у зв'язку з
видачею свідоцтва про право на
спадщину прав інших осіб тощо.
Наявними в матеріалах справи копіями
будинкової книги та довідки КП «ВЖРЕП
№6» №2037 від 02.07.2013 року підтверджується
факт проживання позивача по справі в
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1
із 1979 року по дату видачі довідки, в той
час як за даними адресно-довідкового
підрозділу територіального органу ДМС
України в Житомирській області
відповідач не значиться серед
зареєстрованих у вказаному будинку, а з
відомостей, що містяться в Свідоцтві
про право на спадщину за законом від 24
березня 2008 року вбачається, що
відповідач є громадянкою Російської
Федерації та проживає на її території
(а.с. 15, 26-30, 56).
Таким чином судом встановлено, що
позивач на момент прийняття спадщини
своїм рідним дядьком ОСОБА_10 проживав в
житловому будинку АДРЕСА_1, а відтак
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном та зважаючи
на положення чинного станом на 1988-1989
роки цивільного законодавства мав
право на спадкування за законом тієї
частки спадкового майна, яка б належала
при спадкоємстві за законом її
Зважаючи на встановлені в судовому
засіданні обставини, надані стороною
позивача докази, суд вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
На підставі викладеного вище, з
урахуванням уточнених позовних вимог
(а.с.105), керуючись ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР,
ст.ст. 15, 16 ЦК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року № 7,
суд:
Визнати за ОСОБА_2 право
власності в порядку спадкування за
законом на 1/2 житлового будинку з
господарськими спорудами та за ОСОБА_3
право власності на 1/2 будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом на житловий
будинок та господарські споруди до
нього, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, видане 24.03.2008 року державним
нотаріусом Другої житомирської
державної нотаріальної контори
Кулініч Н.А. на ім'я ОСОБА_3 недійсним.
Скасувати державну реєстрацію права
власності на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 за попереднім
власником ОСОБА_3 в 1/2 частині спірного
житлового будинку, розташованого за
Заочне рішення може бути переглянуте
Богунським районним судом м. Житомира
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
Позивач має право оскаржити дане
заочне рішення до Апеляційного суду
Житомирської області через Богунський
районний суд м. Житомира протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя