________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/5156/13-ц
Провадження № 2/520/780/14
УХВАЛА

08.04.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого судді
Калініченко Л.В.

при секретарі
Голобородової В.О.

розглянувши у судовому засіданні в
місті Одесі заяву ОСОБА_1 про
скасування заходів забезпечення
позову,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Київського районного суду м. Одеси з
заявою про скасування заходів
забезпечення позову, вжитих на
підставі ухвали Київського районного
суду м. Одеси від 17 червня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 та інших про встановлення
фактів проживання однією сім'єю,
створення спільної сумісної власності,
визнання частково рішення недійсним,
визнання права власності на частку в
спільній сумісній власності.

У судовому засіданні заявниця заяву
підтримала та просила її задовольнити,
з посиланням на те, що ухвалою
Київського районного суду м. Одеси від
17 червня 2013 року були вжиті заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на домоволодіння № 3 по АДРЕСА_1,
яке належить ОСОБА_1 по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та
інших про встановлення фактів
проживання однією сім'єю, створення
спільної сумісної власності, визнання
частково рішення недійсним, визнання
права власності на частку в спільній
сумісній власності. Також в Київському
районному суді м. Одеси розглядалася
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 та інших про визнання права
власності на домоволодіння у порядку
спадкування за заповітом, зустрічними
позовами ОСОБА_2 та інших до ОСОБА_1 про
визнання заповіту недійсним та позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на обов'язкову долю.
Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 24 лютого 2014 року
за ОСОБА_1 визнано право власності на 1112
частин домоволодіння по АДРЕСА_1, за
ОСОБА_4 визнано право власності на 112
частин домоволодіння по АДРЕСА_1. У
зв'язку з постановленням даного
рішення суду у неї виникла
необхідністю у реєстрації права
власності на частину домоволодіння,
однак існування арешту унеможливлює
дану процедуру.

Представники ОСОБА_2, ОСОБА_5ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 заперечували щодо
задоволення заяви.

Вислухавши пояснення сторін по справі,
суд вважає заяву ОСОБА_1 не підлягаючій
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що в провадженні Київського районного
суду м. Одеси перебуває цивільна справа
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та інших
про встановлення фактів проживання
однією сім'єю, створення спільної
сумісної власності, а саме
домоволодіння АДРЕСА_1, визнання
частково недійсним п. 26 рішення
Київському райвиконкому м. Одеси № 315
від 2 червня 1989 року, а саме в частині
прийняття в експлуатацію
домоволодіння АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7,
визнання права власності на частку в
спільній сумісній власності, а саме на
13 частину домоволодіння по АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 17 червня 2013 року з метою
забезпечення позову був накладений
арешт на домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до Конституції України
держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання; усі суб'єкти права
власності рівні перед законом, права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом, судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими для виконання на всій її
території, обов'язковість рішень суду є
однією з основних засад судочинства.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для виконання всіх органів
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Конституційний Суд України
неодноразово зазначав, що виконання
судового рішення є невід'ємною
складовою права кожного на судовий
захист і охоплює зокрема, законодавчо
визначений комплекс дій, спрямованих
на захист і відновлення порушених прав,
свобод, законних інтересів фізичних та
юридичних осіб, суспільства, держави;
невиконання судового рішення загрожує
сутності права на справедливий
розглядом судом.

На думку суду, в розумінні ст. 154 ЦПК
України, суд першої інстанції може
скасувати заходи забезпечення позову у
разі: відмови в позові, постановлення
ухвали про залишення позову без
розгляду або закриття провадження у
справі, та у разі виконання рішення
суду.

Слід зазначити, що відповідно до п. 10
Постанови Пленуму ВСУ «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22 грудня 2006 року - заходи
забезпечення позову мають тимчасовий
характер і діють до виконання рішення
суду, яким закінчується розгляд справи
по суті. Зважаючи на це, суд при
задоволенні позову не вправі
скасовувати вжиті заходи до виконання
рішення, за винятком випадків, коли
потреба в забезпеченні позову з тих чи
інших підстав відпала, або змінилися
обставини, що зумовили його
застосування.

На момент подання ОСОБА_1 заяви про
скасування заходів забезпечення
позову, спір між сторонами по справі не
розв'язаний, розгляд справи триває, у
зв'язку з чим скасування заходів
забезпечення позову може утруднити або
взагалі зробити неможливим виконання
рішення суду.

При викладених обставинах та керуючись
ст. ст. 151-154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
скасування заходів забезпечення
позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Головуючий
Калініченко Л. В.