АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
справа № 22-ц/796/1060/2013
інстанції: Луценко О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів:
Соколової В.В., Поливач Л.Д.

при
секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, виселення та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк", реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, про визнання договору
іпотеки недійсним та зобов'язання
вчинити дії; об'єднаним позовом
публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договорів недійсними та припинення
зобов'язання, за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 4 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ПАТ "Універсал Банк"
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення. В обґрунтування
позову посилалося на те, що 22 лютого 2008
року між ВАТ "Універсал Банк",
правонаступником якого є ПАТ
"Універсал Банк", та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № 001-2008-357,
за умовами якого позичальнику надано
кредит у сумі 103589 швейцарських франків,
зі сплатою "базової процентної ставки"
в розмірі 4,5 % річних за користування
кредитом у період з 22 лютого 2008 року по
10 лютого 2013 року та 9,95 % річних за
користування кредитом у період з 11
лютого 2013 року по 10 лютого 2038 року,
строком до 10 лютого 2038 року. У
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, цього ж дня з
позичальником був укладений договір
іпотеки належної йому квартири
АДРЕСА_1. Взяті на себе зобов'язання
відповідач не виконав, внаслідок чого
виникла заборгованість за кредитним
договором у розмірі 117051,23 швейцарських
франків, що за курсом НБУ становить 999605
грн. 79 коп.

Посилаючись на викладене, позивач, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 001-2008-357 від 22 лютого 2008 року в розмірі
117051,23 швейцарських франків, що за
курсом НБУ становить 999605 грн. 79 коп.
звернути стягнення на предмет іпотеки
згідно договору іпотеки від 22 лютого 2008
року, а саме: квартиру АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаної квартири на публічних
торгах за початковою ціною, що
встановлюється на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
на стадії оцінки майна під час
проведення виконавчих дій; виселити
всіх мешканців з квартири АДРЕСА_1 зі
зняттям зареєстрованих осіб з
реєстраційного обліку у вказаній
квартирі.

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ПАТ
"Універсал Банк", реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, в якому просив визнати
недійсним договір іпотеки від 22 лютого
2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 за
реєстровим № 548; визнати недійсним
запис про іпотеку квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, в
Державному реєстрі іпотек
(реєстраційний номер іпотеки 6653524) та
запис про заборону відчуження вказаної
квартири в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
(реєстраційний номер обтяження 6653518);
зобов'язати реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
вилучити через Державний реєстр
речових прав на нерухоме майно запис
про іпотеку квартири, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, із Державного
реєстру іпотек (реєстраційний номер
іпотеки 6653524) та запис про заборону
відчуження вказаної квартири з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна (реєстраційний номер
обтяження 6653518).

Ухвалою судді Оболонського районного
суду м. Києва від 14 травня 2013 року
зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ
"Універсал Банк", реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, про визнання договору
іпотеки недійсним та зобов'язання
вчинити дії прийнято до спільного
розгляду з первісним позовом ПАТ
"Універсал Банк" до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення.

У вересні 2012 року ПАТ "Універсал Банк"
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилалося на
те, що 21 лютого 2008 року між ВАТ
"Універсал Банк", правонаступником
якого є ПАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір №
001-2008-352, за умовами якого позичальнику
надано кредит у сумі 76411 швейцарських
франків, зі сплатою "базової процентної
ставки" в розмірі 9,95 % річних за
користування кредитом, строком до 10
лютого 2038 року. У забезпечення
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, 21 лютого 2008 року
між банком та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки № 001-2008-352-Р/2. Крім того, 14
серпня 2008 року між банком та ОСОБА_1
була укладена додаткова угода № 1 до
кредитного договору № 001-2008-352 від 21
лютого 2008 року, за умовами якої сторони
погодили, що надання кредитних коштів в
межах ліміту кредиту, що дорівнює 122211
швейцарських франків, здійснюється
шляхом видачі позичальнику другого
траншу в розмірі 45800 швейцарських
франків, зі сплатою "базової процентної
ставки" в розмірі 15,95% річних за
користування кредитом, строком до 10
серпня 2028 року. Також з метою
забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором, 14
серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4 був
укладений договір поруки № 001-2008-352-Р/2.
Прийняті на себе зобов'язання щодо
погашення основного боргу по кредиту
та нарахованих відсотків позичальник
не виконав. Письмові вимоги банку до
позичальника та поручителів про
погашення боргу залишились без
задоволення.

Посилаючись на викладене, позивач, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ
"Універсал Банк" заборгованість за
кредитним договором № 001-2008-352 від 21
лютого 2008 року в розмірі 77245,76
швейцарських франків, що за курсом НБУ
становить 663270 грн. 72 коп., а також
стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4
на користь банку заборгованість за
додатковою угодою № 1 від 14 серпня 2008
року до кредитного договору № 001-2008-352
від 21 лютого 2008 року в розмірі 53638,05
швейцарських франків, що за курсом НБУ
становить 460563 грн. 12 коп.

У вересні 2013 року ОСОБА_1 подав до суду
зустрічний позов до ПАТ "Універсал
Банк", ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просив
визнати недійсною додаткову угоду № 1
від 14 серпня 2008 року до кредитного
договору № 001-2008-352 від 21 лютого 2008 року;
визнати припиненим у зв'язку з
припиненням основного зобов'язання
договір іпотеки, посвідчений 21 лютого
2008 року приватним нотаріусом
Львівського нотаріального округу
ОСОБА_6 за реєстровим № 1208; визнати
припиненим у зв'язку з припиненням
основного зобов'язання договір поруки
№ 001-2008-352-Р/2, укладений 21 лютого 2008 року
між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3;
визнати недійсним запис про іпотеку
квартири, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, в Державному реєстрі іпотек
(реєстраційний номер іпотеки 6636349) та
запис про заборону відчуження вказаної
квартири в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
(реєстраційний номер обтяження 6636313);
визнати недійсним договір поруки №
001-2008-352-Р/2, укладений 14 серпня 2008 року
між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_4

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 29 жовтня 2012 року справу за
позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Універсал Банк",
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві, третя
особа: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
про визнання договору іпотеки
недійсним та зобов'язання вчинити дії
та справу за позовом ПАТ "Універсал
Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та зустрічним позовом ОСОБА_1
до ПАТ "Універсал Банк", ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання договорів недійсними та
припинення зобов'язання об'єднано в
одне провадження.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 4 грудня 2013 року позов ПАТ
"Універсал Банк" до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк"
заборгованість за кредитним договором
№ 001-2008-357 від 22 лютого 2008 року в розмірі
117051,23 швейцарських франків, що за
курсом НБУ становить 999605 грн. 79 коп.;
звернуто стягнення на предмет іпотеки
згідно договору іпотеки від 22 лютого 2008
року, а саме: квартиру АДРЕСА_1 шляхом
продажу даної квартири на публічних
торгах за початковою ціною, що
встановлюється на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
на стадії оцінки майна під час
проведення виконавчих дій. Виселено
всіх мешканців з квартири АДРЕСА_1 зі
зняттям зареєстрованих осіб з
реєстраційного обліку. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк"
судовий збір у розмірі 3548 грн. 30 коп. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
до ПАТ "Універсал Банк", реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, третя особа: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, про
визнання договору іпотеки недійсним та
зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Позов ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ
"Універсал Банк" заборгованість за
кредитним договором № 001-2008-352 від 21
лютого 2008 року в розмірі 77245,76
швейцарських франків, що за курсом НБУ
становить 663270 грн. 72 коп., та
заборгованість за додатковою угодою №
1 від 14 серпня 2008 року до кредитного
договору № 001-2008-352 від 21 лютого 2008 року
в розмірі 53638,05 швейцарських франків, що
за курсом НБУ становить 460563 грн. 12 коп.,
а також судовий збір у розмірі 3441 грн. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
до ПАТ "Універсал Банк", ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання договорів недійсними та
припинення зобов'язання відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову ПАТ
"Універсал Банк" про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення; позову ПАТ "Універсал Банк"
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та задоволення
його зустрічного позову до ПАТ
"Універсал Банк", реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
про визнання договору іпотеки
недійсним та зобов'язання вчинити дії;
а також його зустрічного позову до ПАТ
"Універсал Банк", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договорів недійсними та
припинення зобов'язання.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції
підтримав апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

Представник ПАТ "Універсал Банк" - Білик
Л.А. заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, вважала, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 подали заяви про розгляд
справи за їх відсутності.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом установлено, що 22 лютого 2008 року
між ВАТ "Універсал Банк",
правонаступником якого є ПАТ
"Універсал Банк", та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № 001-2008-357,
за умовами якого позичальнику надано
кредит у сумі 103589 швейцарських франків,
зі сплатою "базової процентної ставки"
в розмірі 4,5% річних за користування
кредитом у період з 22 лютого 2008 року по
10 лютого 2013 року та 9,95% річних за
користування кредитом у період з 11
лютого 2013 року по 10 лютого 2038 року,
строком до 10 лютого 2038 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, цього ж дня між
ВАТ "Універсал Банк", правонаступником
якого є ПАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_1
був укладений договір іпотеки, за
умовами якого останній передав в
іпотеку нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1.

Пунктом 2.1.2 договору іпотеки сторони
погодили, що у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
цим договором, іпотекодержатель має
право вимагати дострокового виконання
зобов'язання, а у разі невиконання
іпотекодавцем цієї вимоги - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_1 не
виконав, внаслідок чого станом на 11
вересня 2013 року виникла заборгованість
за кредитним договором № 001-2008-357 від 22
лютого 2008 року в розмірі 117051,23
швейцарських франків, що за курсом НБУ
станом на 11 вересня 2013 року становить
999605 грн. 79 коп., яка складається: 93354,20
швейцарських франків, що за курсом НБУ
становить 797235 грн. 53 коп., -
заборгованість по кредиту; 20916,14
швейцарських франків, що за курсом НБУ
становить 178621 грн. 70 коп., -
заборгованість по відсотках; 2780, 89
швейцарських франків, що за курсом НБУ
становить 23748 грн. 55 коп., - підвищені
відсотки.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 19 листопада 2013 року позов
ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк"
заборгованість по кредитному договору
в сумі 117051,23 швейцарських франків, що за
курсом НБУ станом на 11 вересня 2013 року
становить 999605 грн. 79 коп., а також судові
витрати у розмірі 3441 грн.

Судом також установлено, що 21 лютого 2008
року між ВАТ "Універсал Банк",
правонаступником якого є ПАТ
"Універсал Банк", та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № 001-2008-352,
за умовами якого позичальнику надано
кредит у сумі 76411 швейцарських франків,
зі сплатою "базової процентної ставки"
в розмірі 9,95% річних за користування
кредитом, строком до 10 лютого 2038 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 21 лютого 2008
року між ВАТ "Універсал Банк",
правонаступником якого є ПАТ
"Універсал Банк", та ОСОБА_3 був
укладений договір поруки № 001-2008-352-Р/2,
за яким поручитель зобов'язався
солідарно відповідати перед
кредитором за всіма зобов'язаннями
ОСОБА_1 за кредитним договором № 001-2008-352
від 21 лютого 2008 року.

14 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_1
була укладена додаткова угода № 1 до
кредитного договору № 001-2008-352 від 21
лютого 2008 року, за умовами якої банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит у формі кредитної лінії, що
дорівнює 122211 швейцарських франків. При
цьому, сторони погодили, що надання
кредитних коштів в межах ліміту
кредиту здійснюється шляхом видачі
наступних траншів: розмір першого
траншу складає 76411 швейцарських
франків, а за користування таким
траншем позичальник зобов'язується
сплатити проценти в розмірі 9,95% річних
("базова процентна ставка"), в порядку,
на умовах та в строки, визначені цим
договором; розмір другого траншу
складає 45800 швейцарських франків, зі
сплатою "базової процентної ставки" в
розмірі 15,95% річних за користування
кредитом, строком до 10 серпня 2028 року.

У забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором №
001-2008-352 від 21 лютого 2008 року, 14 серпня 2008
року між ВАТ "Універсал Банк",
правонаступником якого є ПАТ
"Універсал Банк", та ОСОБА_4 був
укладений договір поруки № 001-2008-352-Р/2,
за яким поручитель зобов'язалася
солідарно відповідати перед
кредитором за всіма зобов'язаннями
ОСОБА_1 за кредитним договором № 001-2008-352
від 21 лютого 2008 року.

Як убачається з матеріалів справи,
внаслідок неналежного виконання
зобов'язання за кредитним договором №
001-2008-352 від 21 лютого 2008 року станом на 16
вересня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 77245,76
швейцарських франків, що за курсом НБУ
становить 663270 грн. 72 коп., яка
складається: 67462, 34 швейцарських
франків, що за курсом НБУ становить 579265
грн. 38 коп., - заборгованість по кредиту;
9073, 36 швейцарських франків, що за курсом
НБУ становить 77908 грн. 41 коп., -
заборгованість по відсотках; 710, 06
швейцарських франків, що за курсом НБУ
становить 6096 грн. 93 коп., - підвищені
відсотки.

Крім того, внаслідок неналежного
виконання зобов'язання за додатковою
угодою № 1 від 14 серпня 2008 року до
кредитного договору № 001-2008-352 від 21
лютого 2008 року станом на 16 вересня 2013
року утворилась заборгованість в
розмірі 53638,05 швейцарських франків, що
за курсом НБУ становить 460563 грн. 12 коп.,
яка складається: 39519, 35 швейцарських
франків, що за курсом НБУ становить 339332
грн. 90 коп., - заборгованість по кредиту;
11961, 13 швейцарських франків, що за
курсом НБУ становить 102704 грн. 24 коп., -
заборгованість по відсотках; 2157, 57
швейцарських франків, що за курсом НБУ
становить 18525 грн. 97 коп., - підвищені
відсотки.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд першої інстанції виходив
із того, що ОСОБА_1 належним чином не
виконує свої зобов'язання за кредитним
договором № 001-2008-357 від 22 лютого 2008
року, а тому банк має право на стягнення
заборгованості, звернення стягнення на
предмет іпотеки і виселення всіх
мешканців квартири зі зняттям їх з
реєстраційного обліку.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, суд першої інстанції
виходив із того, що ОСОБА_1, як основний
боржник за кредитним договором №
001-2008-352 від 21 лютого 2008 року, а також
ОСОБА_3, ОСОБА_4, як поручителі, належним
чином не виконують взяті на себе
зобов'язання, а тому банк має право на
стягнення з них заборгованості за цим
кредитним договором.

Проте з такими висновками суду
повністю погодитись не можна.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Право визначати предмет і правові
підстави позову законом надано
виключно позивачеві.

Зі змісту позовної заяви ПАТ "Універсал
Банк" до ОСОБА_1, поданих банком у
подальшому уточнень до позовної заяви
вбачається, що предметом їх позову є
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення. При цьому предмет позову
позивач протягом розгляду справи не
змінював, вимог про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 001-2008-357 від 22 лютого 2008 року не
заявляв (І том, а. с. 1, 2, 118).

Таким чином, суд першої інстанції не
мав права ухвалювати рішення про
стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на
користь ПАТ "Універсал Банк" за
кредитним договором № 001-2008-357 від 22
лютого 2008 року, оскільки таких вимог
позивачем не заявлялось.

Крім того, суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що вимоги про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 001-2008-357 від 22 лютого 2008 року
були заявлені ПАТ "Універсал Банк" у
іншому самостійному провадженні, за
наслідками якого рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 19 листопада 2013 року позовні вимоги
банку про стягнення заборгованості за
вказаним кредитним договором були
задоволенні. Копія цього рішення
наявна в матеріалах справи (ІІ том, а. с.
175).

У даному випадку, незважаючи на
наявність рішення про стягнення
кредитної заборгованості з
позичальника (на час розгляду спору
заборгованість за кредитом не
погашена), позивач скористався своїм
правом вибору способу судового
захисту, передбаченого законом або
договором, зокрема шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 20
ЦК України, ст. ст. 3 і 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону
України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки; передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

При цьому рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд може
встановити спосіб реалізації предмета
іпотеки: або шляхом проведення
прилюдних торгів, або шляхом
застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону України "Про
іпотеку".

Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України від 30 березня 2012 року № 5
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
резолютивна частина рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України "Про іпотеку", так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК
України. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій). При цьому суд не може
одночасно звернути стягнення на
предмет іпотеки та стягнути суму
заборгованості за кредитним договором.
У такому випадку суд має зазначити в
резолютивній частині рішення лише про
звернення стягнення на предмет іпотеки
із зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням статті 11
Закону України "Про іпотеку" (або статті
589 ЦК щодо заставодавця).

Таким чином, стягуючи з ОСОБА_1 на
користь ПАТ "Універсал Банк"
заборгованість за кредитним договором
№ 001-2008-357 від 22 лютого 2008 року та
одночасно звертаючи стягнення на
предмет іпотеки, суд першої інстанції
наведених вимог закону та вказаних
роз'яснень постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ не врахував.

Крім того, колегія суддів не може
погодитись з висновком суду в частині
виселення відповідача з усіма
проживаючими з ним мешканцями із
квартири АДРЕСА_1 зі зняттям їх з
реєстраційного обліку.

Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону
України "Про виконавче провадження"
звернення стягнення на передану в
іпотеку квартиру є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У п. 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про
виселення всіх осіб, які проживають з
ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1, суд першої
інстанції не врахував, що позивачем не
заявлено позовних вимог до конкретних
осіб, які проживають у квартирі, та
доказів одержання кожним із цих осіб
вимоги іпотекодержателя про виселення
у зв'язку зі зверненням стягнення на
предмет іпотеки не має.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що у зв'язку з недотриманням
вищезазначеної процедури у суду першої
інстанції не було підстав для
задоволення позовних вимог в цій
частині.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про часткове задоволення
позову, за яким у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 001-2008-357 від 22 лютого 2008 року,
укладеним між ВАТ "Універсал Банк",
правонаступником якого є ПАТ
"Універсал Банк", та ОСОБА_1, в розмірі
117051,23 швейцарських франків, що в
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
станом на 11 вересня 2013 року складає 999605
грн. 79 коп., звернути стягнення на
предмет іпотеки за договором іпотеки
від 22 лютого 2008 року, укладеним між ВАТ
"Універсал Банк", правонаступником
якого є ПАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_1, -
квартиру АДРЕСА_1. Визначити спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України "Про
виконавче провадження", визнавши
початкову ціну продажу предмету
іпотеки на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій". В іншій
частині позову ПАТ "Універсал Банк" до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення слід
відмовити.

Статтею 215 ЦК України визначено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення
вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5, 6, ст. 203
ЦК України. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечати цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Оскільки ОСОБА_1 не доведено наявність
тих обставин, з якими закон пов'язує
визнання правочину недійсним, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про
відсутність підстав для визнання
недійсним договору іпотеки від 22
грудня 2008 року та задоволення інших
похідних вимог про зобов'язання
вчинення певних дій.

Що стосується вирішення об'єднаної в
одне провадження справи за позовом ПАТ
"Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Універсал Банк",
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів
недійсними та припинення зобов'язання
колегія суддів вважає необхідним
зазначити наступне.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
кредитор зобов'язується надати
позичальнику на умовах цього договору
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використати та повернути кредит,
а також сплатити проценти за
користування кредитом ("базова
процентна ставка") в порядку, на умовах
та в строки, визначені цим договором.
Сторони погодили, що розмір базової
процентної ставки може змінюватися
згідно умов цього договору.

За користування коштами понад
встановлений строк (або терміни
погашення) нараховується процентна
ставка в розмірі 29,85% річних ("підвищена
процентна ставка"). Розмір підвищеної
процентної ставки за користування
кредитом понад встановлені цим
договором терміни сплати щомісячних
платежів застосовуються до всієї
простроченої суми основного боргу
позичальника. Підвищена процентна
ставка за користування кредитом не
застосовується (а застосовується
процентна ставка у розмірі 0,0001% річних),
якщо погашення простроченої суми
основного боргу позичальника
відбулося протягом перших трьох
календарних днів з дати виникнення
такого прострочення. При цьому, якщо
третій день цього строку припадає на
вихідний або святковий день, останнім
днем такого строку застосування
процентної ставки у розмірі 0,0001% річних
визначається останній робочий день, що
передує такому вихідному або
святковому дню. Якщо оплата
простроченої суми основного боргу
позичальника не була здійснена
протягом перших трьох календарних днів
з дати прострочення сплати суми
основного боргу, то на прострочену суму
основного боргу позичальника
нараховується підвищена процентна
ставка, починаючи з першого дня
виникнення такого прострочення (пп. 1.1.1;
1.1.2 кредитного договору).

Згідно до п. 2.4 кредитного договору
погашення основної суми кредиту та
сплата процентів здійснюються у формі
щомісячних платежів. Розмір
щомісячного платежу встановлений в
Графіку погашення кредиту, що
викладений у Додатку 1 до цього
договору. Позичальник зобов'язується
щомісячно в дату погашення щомісячних
платежів здійснювати погашення
щомісячних платежів, шляхом
зарахування включно до такої дати
відповідної суми коштів на поточний
рахунок позичальника, вказаний у п.2.1.3.
даного договору. Позичальник доручає
кредитору самостійно направляти кошти
на погашення заборгованості
позичальника у порядку та черговості,
визначених п. 2.8 цього Договору та
іншими умовами цього договору. При
цьому, під терміном "дата сплати
щомісячних платежів" сторони розуміють
останній робочий день, що передує "10"
числу. Під терміном "дата прострочення
сплати суми основного боргу" сторони
розуміють перший календарний день, що
слідує за вищевказаною датою сплати
щомісячного платежу.

Пунктом 5.2.5 кредитного договору
сторони погодили, що у випадку настання
будь-якої з обставин, зокрема
прострочення сплати чергового платежу
за кредитом та/або процентів за
користування кредитом понад 2 місяців,
та направлення кредитором на адресу
позичальника повідомлення (вимоги) про
дострокове повернення кредиту і не
усунення позичальником порушень умов
за цим договором протягом 30
календарних днів з дати відправлення
кредитором вищевказаного повідомлення
(вимоги) позичальнику, вважати термін
повернення кредиту таким, що настав на
31 календарний день з дати відправлення
повідомлення (вимоги) про дострокове
повернення кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель хоча й пов'язаний із
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором. Поручитель,
зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і в тому
разі, коли боржник від них відмовився
або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього
Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

До припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі: підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, зміни умов
основного зобов'язання навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

У п. 22 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що відповідно до
частини першої статті 559 ЦК припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
18 червня 2012 року № 6-73цс12, яка згідно зі
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

За умовами договору поруки № 001-2008-352-Р/2,
укладеного 21 лютого 2008 року між ВАТ
"Універсал Банк", правонаступником
якого є ПАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_3,
поручитель зобов'язався відповідати за
невиконання ОСОБА_1 усіх його
зобов'язань перед кредитором, що
виникли з кредитного договору № 001-2008-352
від 21 лютого 2008 року.

Згідно п. 1.2 договору поруки від 21
лютого 2008 року поручитель засвідчив, що
йому добре відомі усі умови
вищезазначеного основного договору і
він погоджується з ними, зокрема: сума
основного боргу - 76411 швейцарських
франків; 9,95% річних - розмір процентної
ставки за користування кредитом без
порушення термінів сплати платежів; 29,85
% річних - розмір підвищеної процентної
ставки за користування кредитом понад
встановлені строки/терміни сплати
платежів; термін повного виконання
зобов'язань боржника - до 10 лютого 2038
року.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки
сторони визначили, що поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, за всіма
зобов'язаннями останнього за основним
договором, включаючи повернення
основної суми боргу, сплати процентів,
комісій, пені та інших штрафних
санкцій, передбачених умовами
кредитного договору.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено,
що кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя. Під "згодою поручителя"
сторони розуміють візування
поручителем змін до основного договору
(шляхом проставлення підпису
уповноваженої особи та печатки
поручителя, якщо останній є юридичною
особою) та/або отримання його письмової
згоди з такими змінами та/або шляхом
обміну листами, факсимільними
повідомленнями та/або укладення
поручителем додаткової угоди до цього
договору щодо внесення відповідних
змін.

14 серпня 2008 року між ВАТ "Універсал
Банк", правонаступником якого є ПАТ
"Універсал Банк", та ОСОБА_1 була
укладена додаткова угода до кредитного
договору № 001-2008-352 від 21 лютого 2008 року,
за умовами якої були внесені зміни до
кредитного договору, зокрема збільшено
ліміт кредитної лімії (суму кредиту) до
122211 швейцарських франків, строк та
графік погашення заборгованості.

Укладення додаткової угоди № 1 до
кредитного договору № 001-2008-352 від 21
лютого 2008 року не є укладенням окремого
кредитного договору, як помилково
вважає банк, а лише свідчить про
внесення стронами змін до кредитного
договору № № 001-2008-352 від 21 лютого 2008
року.

Разом з тим, як установлено судом
апеляційної інстанції, згоди на
укладення додаткової угоди № 1 до
кредитного договору 001-2008-352 від 21
лютого 2008 року, якою було збільшено
обсяг відповідальності, ОСОБА_3 як
поручитель у спосіб, передбачений
договором поруки, не надавав.

Зазначеним обставинам, які
безпосередньо стосуються предмета
даного спору, судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки.

Таким чином, ПАТ "Універсал Банк" змінив
умови договору зі збільшенням об'єму
відповідальності без згоди поручителя
ОСОБА_3і. за відсутності в договорі
вказівки на те, що такі зміни можливі
без повідомлення поручителя.

Отже, при вирішенні даного спору суд не
врахував, що саме по собі зазначення в
договорі поруки, що поручитель
відповідає за кредитним зобов'язанням
як солідарний боржник і що він
ознайомлений з умовами договору
кредиту, не є підставою для
незастосування ч. 1 ст. 559 ЦК України, та
неправильно застосувавши норми
матеріального права, безпідставно
задовольнив позов банку в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 001-2008-352 від 21 лютого 2008 року
та додатковій угоді від 21 лютого 2008
року з ОСОБА_3

Установивши, що ОСОБА_1 та поручитель
ОСОБА_4 не виконують належним чином
умови взятих на себе зобов'язань, суд
дійшов правильного висновку про те, що
позивач має право на стягнення
вказаних коштів в солідарному порядку
з боржника та його поручителя й
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги банку в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь
ПАТ "Універсал Банк" заборгованості за
кредитним договором.

Під час установлення зазначених фактів
судом першої інстанції не було
порушено норм процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи.

Рішення суду в частині вирішення
зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ
"Універсал Банк", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договорів недійсними та
припинення зобов'язання відповідає
вимогам закону, доводи скаржника
висновків суду в цій частині не
спростовують, а тому підстав для його
скасування немає.

За таких обставин колегія суддів
вважає необхідним скасувати рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
"Універсал Банк" заборгованості за
кредитним договором № 001-2008-352 від 21
лютого 2008 року та додатковій угоді від
14 серпня 2008 року, а також судового збору
і ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

Ураховуючи викладене, апеляційна
скарга задовольняється частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 4 грудня 2013 року в частині
задоволення позову публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 001-2008-357 від 22 лютого 2008 року та
виселення скасувати і ухвалити в цій
частині нове рішення наступного
змісту.

Позов публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення задовольнити
частково.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 001-2008-357 від 22
лютого 2008 року, укладеним між відкритим
акціонерним товариством "Універсал
Банк", правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
"Універсал Банк", та ОСОБА_1, в розмірі
117051,23 швейцарських франків, що в
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
станом на 11 вересня 2013 року складає 999605
грн. 79 коп., звернути стягнення на
предмет іпотеки за договором іпотеки
від 22 лютого 2008 року, укладеним між
відкритим акціонерним товариством
"Банк Універсальний", правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
"Універсал Банк", та ОСОБА_1, - квартиру
АДРЕСА_1. Визначити спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження", визнавши початкову ціну
продажу предмету іпотеки на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

В частині позову публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" до ОСОБА_1 про виселення
відмовити.

В частині відмови у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк", реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, про визнання договору
іпотеки недійсним та зобов'язання
вчинити дії, рішення Оболонського
районного суду від 4 грудня 2013 року
залишити без змін.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 4 грудня 2013 року в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк" заборгованості за
кредитним договором № 001-2008-352 від 21
лютого 2008 року та додатковій угоді від
21 лютого 2008 року, а також судового збору
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення наступного змісту.

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

В частині солідарного стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" заборгованості за кредитним
договором, а також відмови у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
до публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договорів недійсними та
припинення зобов'язання, рішення
Оболонського районного суду від 4
грудня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий
Судді: