Справа № 274/5906/13-ц Провадження № 2/274/1572/12
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
позовомОСОБА_1доОСОБА_2провідшкодуванн
я майнової та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у
якому просить стягнути на її користь з
ОСОБА_2 у якості відшкодування
матеріальної шкоди 5 786,54 грн. та у
якості відшкодування моральної шкоди -
4 000,00 грн.

ОСОБА_2 позов визнав частково, а саме - у
розмірі 1 069,14 грн., з яких у якості
відшкодування майнової шкоди - 969,14 грн.,
а у якості відшкодування моральної
шкоди - 100,00 грн. Щодо іншої частини
позову заперечив, посилаючись на те, що
ОСОБА_1 не довела необхідності після
здійснення ремонтних робіт вікон
вартістю 969,14 грн. встановлювати нові
металопластикові вікна, а також не
довела обставин, на які посилається як
на підстави відшкодування моральної
шкоди.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_2 21.06.2013 р. о 17:45
розбив три вікна квартири АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_1, з мотивів помсти, що
підтверджується постановою
Апеляційного суду Житомирської
області від 23.08.2013 р. (а. с. 4 - 5).

Ця обставина визнана також ОСОБА_2 у
його письмових запереченнях проти
позову (а. с. 25 - 28).

З викладеного вище випливає, що особою,
винуватою побитті вікон у квартирі,
належній ОСОБА_1, є ОСОБА_2.

Частиною першою, пунктом першим
частини другої статті 22 Цивільного
кодексу України передбачено, що особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Частиною першою та другою статті 1166
Цивільного кодексу України
встановлено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

З вказаних норм Цивільного кодексу
України випливає, що майнова шкода
(збитки), завдана (завдані) ОСОБА_1
внаслідок побиття вікон у належній їй
квартирі, підлягає (підлягають)
відшкодуванню ОСОБА_2.

ОСОБА_1 пояснила, що вона проживає та
працює у м. Одесі. У зв'язку з тим, що їй
необхідно було повертатись до м. Одеси,
вона зробила тимчасовий ремонт вікон,
на матеріали та роботи вона витратила
969,14 грн., що підтверджується товарними
чеками від 22.06.2013 р. (3 шт.), від 23.06.2013 р. (1
шт.), від 24.06.2013 р. (1 шт.) та від 25.06.2013 р. (2
шт.) (а. с. 8).

Також ОСОБА_1 пояснила, що у подальшому
вона повністю замінила вікна на
металопластикові, вартість матеріалів
та робіт становила 3900,00 грн. + 917,40 грн. = 4
817,40 грн., що підтверджується товарними
чеками від 22.08.2013 р. та від
(нерозбірливо) № 25 (а. с. 8, зворотній
бік), видатковими накладними № 282, 283 та
284 від 20.07.2013 р. (а. с. 8, зворотній бік, а. с.
9), квитанціями до прибуткового
касового ордеру № 986 від 25.06.2013 р. та №
1001 від 13.07.2013 р. (а. с. 9, зворотній бік),
договором підряду на виготовлення та
монтаж вікон від 25.06.2013 р. та листом
заміру № 884 (а. с. 10, а. с.10, зворотній бік).

ОСОБА_2 проти вказаного не заперечив.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди
(збитків), яка (які) підлягає
(підлягають) відшкодуванню ОСОБА_1
ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 не довела необхідності робити
тимчасовий ремонт вікон вартістю саме
969,14 грн., вона не змогла обґрунтовано
заперечити, що перешкоджало їй,
зважаючи на те, що вона проживає у м.
Одесі, здійснити такий ремонт іншим,
більш дешевим способом, зокрема, шляхом
забиття дошками та/або клейонкою.

Також ОСОБА_1 не довела, що заміна вікон
на металопластикові коштувала 3900,00 грн.
+ 917,40 грн. = 4 817,40 грн.: товарні чеки від
22.08.2013 р. та від (нерозбірливо) № 25 (а. с. 8,
зворотній бік), видаткові накладні № 282,
283 та 284 від 20.07.2013 р. (а. с. 8, зворотній
бік, а. с. 9) виписані на загальну суму у
розмірі 539,15 грн., а не на 917,40 грн. Крім
того, з цих документів вбачається, що
було придбано силіконове мастило,
цеглу, цемент та матеріали (деталі) М146,
М700, М707 та М688, а не металопластикові
вікна.

При цьому вартість виготовлення та
монтажу металопластикових вікон
складає 3 900,00 грн., про що зазначено у
договорі підряду на виготовлення та
монтаж вікон від 25.06.2013 р., укладеному
між ОСОБА_1 та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_5 (а. с. 10), які були
фактично сплачені першому другою, що
підтверджується квитанціями до
прибуткового касового ордеру № 986 від
25.06.2013 р. та № 1001 від 13.07.2013 р. (а. с. 9,
зворотній бік).

Щодо цих квитанцій ОСОБА_1 пояснила, що
квитанція до прибуткового касового
ордеру № 1001 від 13.07.2013 р. містить описку:
у ній помилково зазначено суму 3 900,00
грн., тоді як мало було бути зазначено
суму 1 900,00 грн., оскільки було сплачено
аванс у розмірі 2 000,00 грн., що
підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордеру № 986 від
25.06.2013 р.

ОСОБА_2 не подав доказів, які б
підтверджували, що ОСОБА_1 могла
відновити побиті ним вікна за іншу
(меншу ніж 3 900,00 грн.) вартість.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що розмір матеріальної шкоди
(збитків), яка (які) підлягає
(підлягають) відшкодуванню ОСОБА_1
ОСОБА_2, становить 3 900,00 грн. - вартість
виготовлення та монтажу
металопластикових вікон замість
побитих.

Частиною першою, пунктами 2 та 3 частини
другої статті 23 Цивільного кодексу
України визначено, що особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів та у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до частини другої статті 1167
Цивільного кодексу України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

З вказаних норм Цивільного кодексу
України випливає, що моральна шкода,
завдана ОСОБА_1 внаслідок побиття вікон
у належній їй квартирі, підлягає
відшкодуванню ОСОБА_2.

У позовній заяві у якості підстав
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1
посилається на те, що вона зазнала
душевних страждань внаслідок
пошкодження її майна. Крім того, вона
змушена була неодноразово приїжджати
до м. Бердичева у зв'язку з
незапланованим ремонтом, не змогла з
сином поїхати на лікування до м.
Трускавця, з 21.06.2013 р. перебуває у
стресовому стані, втратила душевну
рівновагу, змушена звертатись до
правоохоронних органів, ОСОБА_2 ображав
її, пускав чутки, що вона сама розбила
собі вікна, вона захворіла на
гіпертонічну хворобу.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 не подала
доказів, які б вказували, що вона з
сином не змогла поїхати на лікування до
м. Трускавця через неправомірні дії
ОСОБА_2. Крім того, вона не зазначила,
коли саме вона приїжджала до м.
Бердичева і якими доказами
підтверджується, що ці приїзди були
необхідними для проведення ремонту
вікон. Не подала вона і доказів того, що
ОСОБА_2 ображав її, пускав чутки, що вона
сама розбила собі вікна, не
обґрунтувала, яким чином її звернення
до правоохоронних органів через
неправомірні дії ОСОБА_2 завдали їй
моральної шкоди.

Разом з тим, з сторінок медичної картки
амбулаторного хворого № 827 (ОСОБА_1)
випливає, що ОСОБА_1 25.06.2013 р. було
поставлено діагноз "гіпертонічна
хвороба".

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд, виходячи з
частини третьої статті 23 Цивільного
кодексу України, враховує характер
правопорушення, вчиненого ОСОБА_2,
ступень вини останнього, глибину
фізичних та душевних страждань ОСОБА_1,
а також вимоги розумності і
справедливості, та зазначає, що цей
розмір становить 600,00 грн.

Згідно з частиною першою, пунктом 2
частини третьої статті 79 Цивільного
процесуального кодексу України
встановлено, що судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи. До
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать витрати на правову
допомогу.

Частиною першою статті 88 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 було сплачено
судовий збір у розмірі 229,40 грн., що
підтверджується квитанцією № 284 від
23.09.2013 р. (а. с. 1). Між тим, квитанція
адвоката ОСОБА_6 від 05.08.2013 р. про сплату
ОСОБА_1 200,00 грн. за оформлення позовної
заяви не є доказом такої сплати,
оскільки не містить печатки адвоката
ОСОБА_6.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
у якості відшкодування судових витрат
підлягають стягненню 105,48 грн.

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 -
60, 64, 208, 209, 212 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
якості відшкодування майнової шкоди 3
900,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
якості відшкодування моральної шкоди
600,00 грн.

У задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
якості відшкодування судових витрат
105,48 грн.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано;

- у разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом;

- апеляційна скарга на рішення може
бути подана до Апеляційного суду
Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
В.В. Корбут

Повне рішення складено 20.01.2013 р.