У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2014 року
м. Київ Суддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Парінова І.К., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 28 жовтня 2013 року та
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 16 грудня 2013
року у справі за позовом виконавчого
комітету Миколаївської міської ради до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - товариство з обмеженою
відповідальністю «Центральний-1», про
розірвання договору найму на
заброньоване житлове приміщення та
усунення перешкод в користування
житловим приміщенням шляхом виселення,

в с т а н о в и в:

У лютому 2013 року виконком
Миколаївської міської ради звернувся
до суду з зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що однокімнатна
квартира АДРЕСА_1 належить до
державного житлового фонду і перебуває
на балансі та обслуговуванні
товариства з обмеженою
відповідальністю ТОВ «Центральний-1».
Квартира бронювалася наймачем -ОСОБА_3
на підставі ст. 73 ЖК України, починаючи
з 1997 року до 17 січня 2003 року, у зв'язку
працевлаштуванням та виїздом до
Російської Федерації в м. Норильськ
Красноярського краю. 23 листопада
1993 року ОСОБА_3 знявся з реєстраційного
обліку, а 30 серпня 1994 року
зареєструвався в АДРЕСА_3. Під час
проживання в Росії, ОСОБА_3 отримав
громадянство Російської Федерації.
Після завершення строку броні, наймач
протягом шести місяців до спірної
квартири не повернувся та документів
про продовження бронювання до
виконавчого комітету міської ради не
надавав. Крім того дружина наймача
ОСОБА_2, 05 лютого 1993 року знялася з
реєстрації у спірній квартирі та
вибула на інше постійне місце
проживання, втративши право
користування квартирою. Не дивлячись
на це, у квітні 2011 року вона самоправно
вселилася до квартири, чим перешкоджає
реалізувати право власника на
користування та розпорядження майном.
Посилаючись на те, що договір найму на
заброньовану квартиру є припиненим з 18
липня 2003 року, позивач просив розірвати
договір найму на заброньоване житлове
приміщення з ОСОБА_3 та виселити з неї
ОСОБА_2 на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України.

Рішенням Центрального районного суд м.
Миколаєва від 28 жовтня 2013 року позов
задоволено. Розірвано договір найму з
ОСОБА_3 на заброньоване приміщення за
адресою: АДРЕСА_1 та виселено ОСОБА_2 з
вказаної квартири, без надання іншого
житлового приміщення.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 16 грудня
2013 року рішення Центрального
районного суд м. Миколаєва від 28 жовтня
2013 року змінено в частині вирішення
позовних вимог до ОСОБА_3 Викладено в
цій частині рішення суду в наступній
редакції: «визнати припиненим з 18 липня
2003 року договір найму на заброньоване
жиле приміщення квартиру АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та виконкомом
Миколаївської міської ради». В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_2
просять скасувати рішення суду першої
та апеляційної інстанцій, мотивуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

За змістом статті 335 ЦПК України, під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваного судового рішення
вбачається, що воно відповідає вимогам
матеріального й процесуального права,
а викладені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують та не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи, у зв'язку з чим у
відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328
ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом виконавчого комітету
Миколаївської міської ради до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Центральний-1», про
розірвання договору найму на
заброньоване житлове приміщення та
усунення перешкод в користування
житловим приміщенням шляхом виселення,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 28 жовтня 2013 року та
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 16 грудня 2013
року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ І.К.
Парінова