Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Южно-Українська атомна електрична
станція» до ОСОБА_3 про стягнення
витрат на підготовку фахівця

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 21 листопада
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року державне підприємство
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» (далі - ДП НАЕК
«Енергоатом») в особі відокремленого
підрозділу «Рівненська атомна
електростанція» звернулося до суду із
указаним позовом, посилаючись на те, що
1 вересня 2007 року між ним, відповідачем
і Севастопольським національним
університетом ядерної енергії та
промисловості був укладений договір №
1668/07-167-ю про підготовку фахівця за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«бакалавр» за спеціальністю
автоматизоване управління
технологічними процесами. Термін
навчання за договором становив
4 роки. Відповідач згідно вимог п. 4.2.
зазначеного договору зобов'язався
своєчасно здавати заліки та іспити із
середнім балом, не нижче встановленої
п. 4.2. договору норми. У випадку
розірвання договору на підставі
недотримання ОСОБА_3
успішності п. 4.6. договору передбачено
відшкодування вартості навчання.
Відповідач своїх зобов'язань не
виконав і згідно з наказом № 1385/ок від 22
вересня 2010 року був переведений з
бюджетної форми навчання на оплатну, а
наказом від 22 березня 2012 року
відрахований з університету у зв'язку з
академічною заборгованістю.
Враховуючи викладене, позивач просив
стягнути із відповідача 51 900 грн на
відшкодування витрат на підготовку
фахівця.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від
7 жовтня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь
ДП НАЕК «Енергоатом» витрати на
підготовку фахівця у розмірі 21 600 грн.
Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 21 листопада
2013 року змінено рішення суду
першої інстанції: збільшено розмір
стягнутих витрат на підготовку фахівця
із 21 600 грн до 51 900 грн. Вирішено питання
про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені у
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
задоволенню на таких підставах.

За ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

У справі встановлено, що 1 вересня 2007
року між ДП НАЕК «Енергоатом»
(замовник), відповідачем (особа) та
Севастопольським національним
університетом ядерної енергії та
промисловості (виконавець) був
укладений договір № 1668/07-167-ю про
підготовку фахівця за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«бакалавр» за спеціальністю
автоматизоване управління
технологічними процесами. Термін
навчання за договором становив 4 роки.

Відповідно п. 1.2. договору від 1 вересня
2007 року вартість навчання на 2007 рік
становить 21 842 грн. Додатковими угодами
від 28 лютого 2008 року, 1 серпня
2009 року та від 1 січня 2010 року визначено
вартість навчання за період із 1 січня
2008 року по 15 лютого 2008 року становить 2
738, 62 грн, із 16 лютого 2008 року по 31 грудня
2008 року - 17 152, 12 грн; вартість навчання
на 2009 рік визначено у 20 819 грн; на період
із 1 січня 2010 року до 31 грудня 2010 року.

Відповідач згідно вимог п. 4.2.
зазначеного договору зобов'язався
своєчасно здавати заліки та іспити із
середнім балом, не нижче встановленої
п. 4.2. договору норми. У випадку
розірвання договору на підставі
недотримання ОСОБА_3 успішності п. 4.6.
договору передбачено відшкодування
вартості навчання.

Наказом № 1385/ок від 22 вересня 2010 року
ОСОБА_3 був переведений з бюджетної
форми навчання на оплатну, а наказом
від 22 березня 2012 року відрахований з
університету у зв'язку з академічною
заборгованістю.

Задовольняючи позовні вимоги ДП НАЕК
«Енергоатом» частково, суд першої
існтанції обґрунтовано дійшов
висновку про те, що розмір витрат на
навчання ОСОБА_3 доведений позивачем
лише частково. При цьому правильно
виходив із того, що умовами договору не
обумовлено, що крім витрат на навчання
проводяться додаткові витрати
сторонами, зокрема на розвиток
університету та його
учбово-матеріальної бази.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
у частині розміру стягнення витрат на
навчання та стягуючи додатково 30 300 грн,
апеляційний суд виходив із того, що
відповідно до кошторисів витрат та
Порядку надання платних послуг
державними та комунальними
навчальними закладами, затвердженого
наказом Міносвіти України від 27 жовтня
1997 року, витрати на оновлення та
розвиток учбово-навчальної бази
університету входять до складу витрат,
пов'язаних із навчанням відповідача.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

Пунктом 4.6. договору про підготовку
фахівця за освітньо-кваліфікаційним
рівнем «бакалавр» від 1 вересня 2007 року
передбачено, що ОСОБА_3 зобов'язаний за
власний рахунок відшкодувати ДП НАЕК
«Енергоатом» грошовими коштами
вартість навчання, яка ним (ДП НАЕК
«Енергоатом») визначається відповідно
до основного договору, у випадках:
відрахування з університету без
поважної причини, у тому числі за
власним бажанням; переведення за
власним бажанням на контрактну форму
навчання; у випадку порушення або
невиконання умов договору, що привели
до неукладення договору про
підготовку фахівця за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«спеціаліст» за підсумками закінчення
ІV курсу; розірвання договору на
підставі недотримання успішності
згідно п. 4.2 договору.

При цьому умовами договору та
додаткових угод до нього не
передбачено, що крім вартості навчання
(підготовки) ОСОБА_3, повинні
відшкодовуватися інші витрати
університету, зокрема на розвиток
самого вузу та його
навчально-матеріальної бази.

Апеляційний суд не дав належної оцінки
довідці про розрахунок витрат на
підготовку ОСОБА_3 від 26 вересня 2013 року
№ 01/24-1395, наданої Севастопольським
Національним університетом ядерної
енергії та промисловості (а. с. 212), із
якої вбачається, що вартість
підготовки за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«бакалавр» на денній формі навчання за
контрактом (договором) на факультеті
інституту атомної енергетики за
спеціальністю автоматизоване
управління технологічними процесами
для студентів 2007 року набору становить:
1 курс - 6 320 грн, 2 курс - 5 800 грн, 3 курс - 5 260
грн, 4 курс - 4 220 грн. Різниця у вартості
навчання за контрактною формою за
рахунок фізичних осіб та за рахунок
юридичних осіб відсутня. Всього на
навчання відповідача за 4 роки навчання
витрачено 21 600 грн. Зазначено, що
указана оплата не включає в себе
затрати із програми розвитку
університету.

Суд апеляційної інстанції наведеного
не врахував та помилково змінив
законне та обґрунтоване рішення суду
першої інстанції.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст. 303,
304 ЦПК України суд апеляційної
інстанції не врахував норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
тому ухвалене у справі рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 21 листопада
2013 року скасувати, а рішення
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 7 жовтня 2013
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова

В.О. Савченко