Справа №487/5402/13-ц 05.03.2014 05.03.2014 05.03.2014
Провадження №22-ц/784/765/14 Головуючий
суду першої інстанції: Щербина С.В.
Суддя-доповідач апеляційного
суду: Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого - Колосовського
С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Царюк
Л.М.,

із секретарем судового
засідання - Яценко Л.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 16 вересня 2013
року, ухвалене за позовом ОСОБА_3 до
Державної казначейської служби
України про відшкодування
матеріальної шкоди, спричиненої
злочином,

В С Т А Н О В И Л А:

5 червня 2013 року ОСОБА_3 пред'явила
зазначений позов, який обґрунтувала
наступним.

9 квітня 2011 року на території
Центрального ринка м.Миколаєва з
належної позивачці сумки невідомими
особами було викрадено мобільний
телефон "Sony-Ericsson-K770 І" вартістю 500 грн.

Позивачка зазначала, що 2 липня 2011 року
постановою слідчого Заводського
районного відділу Миколаївського
міського управління Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області (далі -
Заводський РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області) за даним фактом
було порушено кримінальну справу
№11030597 за ознаками злочину,
передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

ОСОБА_3 вказувала, що постановою
слідчого даного районного відділу від
16 липня 2011 року її було визнано
потерпілою за вказаною кримінальною
справою, та встановлено, що спричинена
їй матеріальна шкода становить 500 грн.

Позивачка зазначала, що на її
неодноразові звернення до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Миколаївській області та
Миколаївського міського управління
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області
їй було повідомлено, що оскільки особу,
яка скоїла вказаний злочин за
результатами проведених слідчих дій
встановлено не було, досудове слідство
на підставі п.3 ст.206 КПК України по
вказаній кримінальній справі було
зупинено.

Посилаючись на вказані обставини та на
положення ст.1177 ЦК України, ОСОБА_3
просила стягнути з Держави в особі
Державної казначейської служби
України на її користь 500 грн.
матеріальної шкоди, спричиненої
злочином.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 вересня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням,
позивачка подала на нього апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення її позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що він є безпідставним, оскільки
державою не визначено умови та порядок
відшкодування шкоди, завданої майну
фізичної особи, яка потерпіла від
злочину.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та
таке встановлено судом, за фактом
крадіжки у ОСОБА_3 09 квітня 2011 р.
невідомими особами з її сумки на
території Центрального ринку
м.Миколаєва мобільного телефону
"Sony-Ericsson-K770 І" 2 липня 2011 року постановою
слідчого Заводського РВ ММУ УМВС
України в Миколаївській області було
порушено кримінальну справу №11030597 за
ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.185
КК України (а.с.8).

16 липня 2011 року постановою слідчого
даного районного відділу ОСОБА_3 було
визнано потерпілою у вказаній
кримінальній справі (а.с.9).

Відповідно до довідки Заводського РВ
ММУ УМВС України в Миколаївській
області від 3 червня 2013 року, по
вищезазначеній кримінальній справі
було виконано всі можливі слідчі та
слідчо-оперативні дії, внаслідок чого
на підставі п.3 ч.1 ст.206 та ст.209 КПК
України (в редакції 1960 року)
15 листопада 2012 р. досудове слідство
було призупинено (а.с.10).

Відповідно до ст.1177 ЦК України, в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, майнова шкода,
завдана майну фізичної особи внаслідок
злочину, відшкодовується державою,
якщо не встановлено особу, яка вчинила
злочин, або якщо вона є
неплатоспроможною.

Умови та порядок відшкодування
майнової шкоди, завданої майну
фізичної особи, яка потерпіла від
злочину, встановлюються законом.

Ні на час розгляду справи в суді першої
інстанції, ні під час перегляду
судового рішення у суді апеляційної
інстанції такого закону в Україні не
прийнято.

За такого, оскільки державою не
визначено умови та порядок
відшкодування вищезазначеної шкоди,
колегія суддів вважає, що висновок
районного суду щодо відмови у
задоволенні позову є законним та
обґрунтованим.

Зазначений висновок суду відповідає
матеріалам справи, вимогам закону і не
спростовується доводами апеляційної
скарги, тому підстав для зміни чи
скасування оскаржуваного рішення
судова колегія не вбачає.

Що ж стосується тверджень позивачки
про те, що за відсутності закону про
відшкодування зазначеної шкоди слід
керуватися ст.8 ЦПК України, в якій
передбачено у разі неврегульованості
законом спірних відносин застосування
судом закону, що регулює подібні за
змістом відносин (аналогія закону), а за
відсутності такого - аналогії права, а
також заборона відмови у розгляді
справи з мотивів відсутності
законодавства, що регулює спірні
відносини, колегія суддів вважає їх
безпідставними.

Зазначена стаття у даному випадку не
може бути застосована, оскільки
правовідносини щодо відшкодування
майнової шкоди фізичній особі, яка
потерпіла від злочину врегульовані
ст.1177 ЦК України, а отже відсутні
підстави для застосування аналогії
закону або аналогії права.

Що ж стосується заборони відмовляти у
розгляді справи з мотивів відсутності
законодавства, що регулює спірні
відносини, то зазначеного судом першої
інстанції зроблено не було, так як він
прийняв позов до розгляду і вирішив
його по суті.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Заводського районного суду
м.Миколаєва від 16 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: