Ухвала

іменем україни

23 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І.,
Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ
будинку та визначення порядку
користування земельною ділянкою за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 21 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за заповітом вона є
власницею 17/200 частин будинку АДРЕСА_1.
Разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_8 в
рівних частках прийняли в дар 36/100
частин будинку, і доля кожного з них
відповідає 18/100 частинам будинку.
ОСОБА_9 володіє 32/100 частинами спірного
будинку, а ОСОБА_6 - 15/100
частинами будинку. Зазначала, що
співвласник ОСОБА_8 постійно
перешкоджає їй у користуванні
будинком. Оскільки вони добровільно не
можуть поділити будинок, позивач
просила, з урахуванням уточнених вимог,
встановити порядок користування
земельною ділянкою, на якій
розташований спірний будинок та
провести розподіл будинку відповідно
до висновку судової
будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 18 червня
2013 року позов ОСОБА_4 задоволено.
Провести реальний будинку АДРЕСА_1 у
відповідності до висновку судової
будівельно-технічної експертизи за № 37
від 3 травня 2013 року та рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 11 липня 2011 року. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 21 січня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення.
Позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на 26/100 часток житлового
будинку з господарсько-побутовими
будівлями і спорудами, розташованого у
АДРЕСА_1, які їй виділено відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 66/13 від 27
грудня 2013 року. Визнано за ОСОБА_5 право
власності на 27/100 часток житлового
будинку з господарсько-побутовими
будівлями і спорудами, розташованого у
АДРЕСА_1, які йому виділено відповідно
до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 66/13
від 27 грудня 2013 року.
Визнано за ОСОБА_6 право власності на
15/100 часток житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями і
спорудами, розташованого у
АДРЕСА_1, які йому виділено відповідно
до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 66/13
від 27 грудня 2013 року. Визнано за ОСОБА_7
право власності на 32/100 часток
житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями і
спорудами, розташованого у АДРЕСА_1, які
їй виділено відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 66/13 від 27 грудня 2013 року. У
задоволенні позову в частині
визначення порядку користування
земельною ділянкою відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права й порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Скасовуючи рішення суду та
задовольняючи позов частково, й
поділивши житловий будинок відповідно
до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 27
грудня 2013 року, а не 3 травня 2013 року,
апеляційний суд на підставі доказів,
поданих сторонам, які належним чином
оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку про те, що
запропонований експертом варіант
поділу житлового будинку в натурі, є
найбільш приближеним до ідеальних
часток співвласників будинку та
відповідає фактичному користуванню
приміщеннями. При цьому визначити
порядок користування земельною
ділянкою неможливо у зв'язку із
самовільним закріпленням частини
земельної ділянки, що не позбавляє
сторін приведення правовстановлюючих
документів на земельну ділянку у
відповідність до законодавства
повторно пред'явити позов на загальних
підставах. Крім того, доводи касаційної
скарги не містить мотивів незгоди із
рішенням апеляційного суду щодо
земельної ділянки.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 21 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

В.А.
Черненко