Справа № 357/2586/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту постійного
проживання, заінтересована особа:
Білоцерківський районний сектор
Управління Державної міграційної
служби України в Київській області,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду з вказаною
заявою мотивуючи тим, що вона з 14.09.1990
року перебуває в зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_2, уродженцем с. Йосипівка
Білоцерківського району Київської
області, в травні 1991 року вона
переїхала проживати до батьків
чоловіка в АДРЕСА_1, де проживає по
даний час, ІНФОРМАЦІЯ_4 року вона
народила сина ОСОБА_3, який також є
уродженцем с. Йосипівка, за період
проживання в селі вона доглядала за
сином, мала тимчасові підробітки, а з
03.05.1999 року по даний час постійно працює
в ПСП «Агрофірма «Світанок», вона бажає
прийняти громадянство України, але у
міграційній службі Білоцерківського
району відсутні дані про її постійне
проживання на території України станом
на 24.08.1991 року. Заявниця просить суд
встановити юридичний факт, що вона
станом на 24.08.1991 року та по даний час
постійно проживала та проживає на
території України.

В судовому засіданні заявниця
уточнила подану заяву і просила суд
встановити факт, що вона станом на
24.08.1991 року постійно проживала на
території України.

Представник заінтересованої особи
-Білоцерківського РС УДМС України в
Київській області до суду не з'явився,
про час розгляду справи повідомлені
належним чином, до суду надіслано листа
за підписом завідувача
Білоцерківського РС УДМС України в
Київській області щодо розгляду справи
без участі їх представника.

Заслухавши пояснення заявниці, покази
свідків, оглянувши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заява
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Так, по справі встановлено, що заявниця
ІНФОРМАЦІЯ_3, народилася в м. Шахти
Ростовської області, Росія, 14.09.1990 року
зареєструвала шлюб з ОСОБА_2,
уродженцем с. Йосипівка
Білоцерківського району Київської
області , що стверджується копією
свідоцтва про укладення шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_1 народила сина
ОСОБА_3 від ОСОБА_2, місце народження
дитини - с. Йосипівка Білоцерківського
району Київської області, місце
реєстрації народження - Йосипівська
сільська рада, що слідує з копії
свідоцтва про народження дитини.

В судовому засіданні також
встановлено, що чоловік заявниці
ОСОБА_2 та їхній син ОСОБА_3 є
громадянами України, що стверджується
копіями їх паспортів, зареєстровані і
проживають по АДРЕСА_1.

Так, син заявниці зареєстрований за
вказаною адресою з 16.12.1991 року, її
чоловік -з 27.01.2001 року.

Сама ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 з
27.01.2001 року, що стверджується довідкою
Йосипівської сільської ради від 24.03.2014
року № 02-18-307 та випискою з будинкової
книги.

В судовому засіданні також
встановлено, що 06.04.2011 року ОСОБА_1
видано посвідку на постійне проживання
на території України безстроково як
особі без громадянства, а 06.07.2011 року
видано посвідчення особи без
громадянства для виїзду за кордон, що
слідує з копій цих документів.

ОСОБА_1 звертається до суду з вказаною
заявою посилаючись на те, що з травня 1991
року вона постійно проживає на
території України, а саме: в АДРЕСА_1,
бажає прийняти громадянство України,
але їй в цьому відмовляють, оскільки
вона не може підтвердити документально
факт її постійного проживання на
території України станом на 24.08.1991 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
фактично листом від 25.03.2014 року за №
15/285 Білоцерківським РС УДМС України в
Київській області ОСОБА_1 було
відмовлено в прийнятті рішення про
встановлення належності до
громадянства України без
підтвердження в судовому порядку факту
її постійного проживання на території
України станом на 24.08.1991 року, оскільки
документальне підтвердження
постійного проживання /реєстрації/
ОСОБА_1 станом на вказану дату відсутнє.

В ч.1 ст.256 ЦПК України наведено перелік
справ про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, які розглядає суд.

А згідно ч.2 цієї статті, у судовому
порядку можуть бути встановлені також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

В ст.1 Закону України «Про громадянство
України» від 18.01.2001 року /зі змінами/
вказується на те, що громадянство
України - правовий зв'язок між фізичною
особою і Україною, що знаходить свій
вияв у їх взаємних правах та
обов'язках.

Громадянин України - особа, яка
набула громадянство України в порядку,
передбаченому законами України та
міжнародними договорами України.

Реєстрація громадянства України -
внесення запису про набуття особою
громадянства України спеціально
уповноваженим на те органом у
відповідні облікові документи.

В цій же статті роз'яснюється, що
проживання на території України на
законних підставах - проживання в
Україні іноземця чи особи без
громадянства, які мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітку про постійну чи
тимчасову прописку на території
України, або зареєстрували на
території України свій національний
паспорт, або мають посвідку на
постійне чи тимчасове проживання на
території України, або їм надано статус
біженця чи притулок в Україні;
безперервне проживання на території
України - проживання в Україні особи,
якщо її разовий виїзд за кордон у
приватних справах не перевищував 90
днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є
порушенням вимоги про безперервне
проживання виїзд особи за кордон у
службове відрядження, на навчання, у
відпустку, на лікування за
рекомендацією відповідного медичного
закладу або зміна особою місця
проживання на території України.

Відповідно до п.1 ст.3 вказаного Закону
громадянами України є, зокрема, усі
громадяни колишнього СРСР, які на
момент проголошення незалежності
України (24 серпня 1991 року) постійно
проживали на території України.

За ст.6 Закону громадянство України
набувається: за народженням; за
територіальним походженням; внаслідок
прийняття до громадянства; внаслідок
поновлення у громадянстві; внаслідок
усиновлення; внаслідок встановлення
над дитиною опіки чи піклування,
влаштування дитини в дитячий заклад чи
заклад охорони здоров'я, в дитячий
будинок сімейного типу чи прийомну
сім'ю або передачі на виховання в
сім'ю патронатного вихователя;
внаслідок встановлення над особою,
визнаною судом недієздатною, опіки; у
зв'язку з перебуванням у громадянстві
України одного чи обох батьків дитини;
внаслідок визнання батьківства чи
материнства або встановлення факту
батьківства чи материнства; за
іншими підставами, передбаченими
міжнародними договорами України.

Згідно п.2 Порядку провадження за
заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженого Указом
Президента України від 27.03.2001 року
№ 215 /в редакції Указу Президента
України від 27.06.2006 року № 588/2006/, заяви з
питань громадянства оформлюються: про
прийняття до громадянства України та
про вихід з громадянства України - на
ім'я Президента України; про
встановлення та оформлення належності
до громадянства України особою, яка
проживає на території України, - на ім'я
начальника головного управління
(управління) міграційної служби в
Автономній Республіці Крим, області,
містах Києві та Севастополі за місцем
проживання особи.

А відповідно до п.4 Порядку заяви та
інші документи з питань громадянства
подаються: особою, яка проживає в
Україні на законних підставах, - до
управління, відділу (сектору)
міграційної служби в районі, районі у
місті, місті обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення за місцем
проживання особи в Україні.

В п.7 цього Порядку передбачено, що
встановлення належності до
громадянства України стосується: в т.ч.
громадян колишнього СРСР, які не
одержали паспорт громадянина України
або паспорт громадянина України для
виїзду за кордон та не мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР відмітки
про прописку, що підтверджує факт
їхнього постійного проживання на
території України за станом на 24
серпня 1991 року або проживання в Україні
за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно з п.8 Порядку для встановлення
належності до громадянства України
відповідно до пункту 1 частини першої
статті 3 Закону особа, яка за станом на 24
серпня 1991 року постійно проживала на
території України і перебувала у
громадянстві колишнього СРСР, але не
має у паспорті громадянина колишнього
СРСР відмітки про прописку, що
підтверджує факт її постійного
проживання на території України на
зазначену дату, подає:заяву про
встановлення належності до
громадянства України; копію паспорта
громадянина колишнього СРСР. У разі
відсутності паспорта громадянина
колишнього СРСР подається довідка
територіального органу Державної
міграційної служби України про
встановлення особи та про те, що за
станом на 24 серпня 1991 року особа
перебувала в громадянстві колишнього
СРСР (за наявності документів, що
підтверджують зазначений факт); судове
рішення про встановлення юридичного
факту постійного проживання особи на
території України за станом на 24 серпня
1991 року.

Як встановлено в судовому засіданні,
заявниця бажає подати заяву про
встановлення належності до
громадянства України згідно з п.1 ст.3
Закону України «Про громадянство
України», для чого необхідно довести
факт її постійного проживання на
території України на момент
проголошення незалежності України /24
серпня 1991 року/.

В судовому засіданні були допитані
свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Так, свідок ОСОБА_5, яка зареєстрована і
проживає в АДРЕСА_2 з 12.06.1989 року,
показала, що ОСОБА_1 приїхала в село
разом з чоловіком до його батьків в
травні-червні 1991 року, вона була
вагітною, в ІНФОРМАЦІЯ_4 народила сина,
постійно тут проживає, свідок добре
пам'ятає ці обставини, оскільки їхні
діти однолітки, а тому вони разом
перебували на обліку в жіночій
консультації, їхні діти навчалися
разом.

Свідок ОСОБА_6, яка проживає вАДРЕСА_3 з
грудня 1989 року, ці села належать до
однієї сільської ради, дала аналогічні
покази, їй відомі всі ці обставини,
оскільки її чоловік та чоловік
заявниці -однокласники, а тому коли
заявниця з чоловіком приїхали в
АДРЕСА_1 в травні 1991 року, то з того часу
їхні сім'ї постійно спілкуються.

Покази свідків приймаються судом до
уваги, оскільки вони є послідовними, не
суперечать поясненням самої заявниці,
іншим доказам по справі.

Факт постійного проживання заявниці в
АДРЕСА_1 з травня 1991 року
підтверджується також довідкою
Йосипівської сільської ради від 19.02.2014
року № 02-18-247.

Судом приймаються до уваги і ті
обставини, що ОСОБА_1 проживає на
території України безперервно, на
законних підставах, оскільки має
посвідку на постійне проживання на
території України, а з січня 2001 року
-зареєстрована на території України, з
03.05.1999 року має постійне місце роботи, а
саме: працює в ТОВ «Надія», яке передано
до ПСП «Агрофірма «Світанок» 24.05.2013
року, що стверджується відповідними
довідками від 20.02.2014 року за № 159 та
№ 160.

Отже, дослідженими в суді доказами
стверджується факт постійного
проживання заявниці в АДРЕСА_1, тобто,
на території України, станом на 24.08.1991
року.

Крім того, встановлення цього факту
відповідно до наведеного вище в
рішенні Порядку породжує юридичні
наслідки, оскільки судове рішення про
встановлення юридичного факту
постійного проживання особи на
території України за станом на 24 серпня
1991 року може бути одним із документів,
необхідних для встановлення
належності до громадянства України.

Враховуючи все вищенаведене та
керуючись Законом України «Про
громадянство України» від 18.01.2001 року
/зі змінами/, Порядком провадження за
заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженим Указом
Президента України від 27.03.2001 року № 215
/в редакції Указу Президента України
від 27.06.2006 року № 588/2006/, ст.ст.10,60,88, 212-215,
256-259 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженка м. Шахти Ростовської області,
Росія, дійсно станом на 24 серпня 1991 року
постійно проживала на території
України.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко