Справа № 570/6075/13-ц
Номер провадження 2/570/463/2014
З АО Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2014 року
Рівненський районний суд Рівненської
судді Гнатущенко Ю.В.
при секретарі Бардабуш В.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне в порядку
заочного розгляду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Авто Житло План"
про стягнення коштів за нікчемним
27 грудня 2013 року представник позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася в суд з
позовом до ТОВ «Авто Житло План» про
стягнення грошових коштів. Посилаючись
на ст. 3,23,215, 216, 1212,1213 ЦК України, ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів», позивач просила суд
стягнути з відповідача 3320,83 грн., що
були передані нею відповідачу на
Представник позивача, позивач до суду
не з'явилися, представником позивача
було подано заяву про розгляд справи у
їх відсутність та ухвалення заочного
рішення.

Представник відповідача до суду не
з'явився повторно, судом було вжито
належних заходів щодо його
повідомлення про розгляд справи, заяв
клопотань до суду не подано.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що у задоволенні позову
слід відмовити.

Судом встановлено, що 26 липня 2011 року
між позивачем і ТзОВ «Авто Житло План»
було укладено договір № 042356 з
додатками № 1, № 2, предметом якого було
надання позивачу - учаснику програми -
послуг, спрямованих на придбання
транспортного засобу/об'єкту
нерухомості, земельної ділянки, яка
називається «Авто Житло», з метою
придбання нерухомості, орієнтована
вартість якого 50 000 грн. (додаток №1).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. З, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Отже, для кваліфікації «пірамідальної
схеми» необхідна наявність усіх
зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Пірамідальній схемі властива сплата за
можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

Відповідно до п. д ст. 2.1 Угоди ТОВ
зобов'язується здійснювати оплату
товару, зазначеного в Додатку №1 до
договору та забезпечувати отримання
товару учасником програми згідно з
умовами діяльності програми.

При цьому відповідно до ст. 7.1. додатку
№ 2 до Угоди ТОВ проводить оплату
товару та організовує його передачу у
власність учасника програми, який
одержав право на отримання товару, в
найближчий термін, можливий для
товариства, але не пізніше 30 днів після
того як учасником будуть виконані
вимоги ст..7 до додатку №2.

Передбачені Угодою умови дозволяють
учаснику сплачувати ціну товару
невеликими щомісячними внесками, які
названі в Угоді «Чисті платежі».

Відповідно до пункту «Терміни та
визначення» додатку № 2 до Угоди
«Чистий внесок - це часткова оплата
вартості товару, за рахунок якої
товариство здійснює купівлю товару і
розмір якої визначається шляхом
ділення ціни товару на кількість
платежів, зазначених у графіку
платежів.

Тобто в Угоді чітко передбачено, що
споживач оплачує кожного місяця
частину ціни товару.

Отже, Угодою передбачена щомісячна
сплата внесків за товар, який
передається споживачеві в рамках
укладеної Угоди (п.7.1), а не за
можливість одержання права на купівлю
товару.

За таких обставин висновок про те, що
діяльність ТОВ за Угодою сторін є
функціонуванням «пірамідальної
схеми», суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» у зв'язку із відсутністю
головних ознак «пірамідальної схеми» -
безтоварність та сплати компенсації
одним учасником за рахунок інших,
оскільки за схемою придбання товарів у
групах придбавають товар усі учасники
за рахунок об'єднання внесків кожного з
них.

Тобто, якщо укладений сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного їй товару,
визначає умови (схему фінансування
тощо), за яких такий товар може бути
одержаний (у тому числі закріплює
відповідні права та обов'язки сторін),
то до такого правочину не може бути
застосовано визначення «пірамідальної
схеми».

На думку суду, помилковим є висновок
позивача про введення його в оману з
підстав оплати нею не самого товару, а
права купівлі товару та відсутності
залучення власних коштів відповідача.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 230 ЦК
України обман має місце, якщо сторона
заперечує наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину,
або якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під
час укладення Угоди позивач отримала
примірник Угоди та додатки до неї, які
містять опис послуг ТОВ та розуміння
нею їх змісту, про що свідчить п.5.4 ст.5
Договору, п.а ст.5.1 додатку №2 до
договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем питання про розірвання
договору згідно ст.8 додатку №2 до
договору не вирішувалося, а саме згідно
п.8.2 ст.8 письмово не повідомлено
товариство про претензії.

Таким чином, висновок суду про
наявність обману та ознак
«пірамідальної схеми» у діях ТОВ під
час укладення Угоди є помилковим і не
узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів».

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,10,11,60,88,212-215,223,224-226,218 ЦПК України, -
суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ТОВ "Авто Житло План"
про стягнення коштів за нікчемним
правочином у розмірі 3320,83 грн. -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання копії заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України, за яким
апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
районний суд Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Гнатущенко Ю.В.