Справа № 464/2561/13
Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/675/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шашкіної С.А.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 08 листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
поділ майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя та позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя.

Здійснено поділ ? частин квартири
АДРЕСА_1, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя таким
чином:

- визнано за ОСОБА_3 право
власності на 3/8 ідеальних частинк
квартири АДРЕСА_1.

- аизнано за ОСОБА_2 право
власності на 3/8 ідеальних частин
квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати частково та
постановити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги, а
вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апелянти вважають, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Зокрема суд не
врахував тієї обставини, що хоча спірна
квартира і була придбана під час шлюбу,
для потреб сім"ї, однак основні кошти за
дану квартиру були сплачені ним, який
особисто оформив кредит в ПАТ КБ
"Хрещатик" та позики в підприємстві за
місцем своєї роботи.

В подальшому ним одноособово
погашувався кредит та позики. На даний
час у нього існує заборгованість перед
підприємством по неповернутій позиці.
Натомість його дружина сама усунулась
від участі, як в погашенні
заборгованостей перед банком та
підприємством так і у виконанні робіт
по ремонту квартири, на який знову ж
таки були витрачені його кошти.

Враховуючи вищенаведене суд повинен
був відступити від рівності часток в
спільному майні подружжя та визнати за
ним право власності на 5/8 часток
спірної квартири залишивши у власності
ОСОБА_3 1/8 частини квартири, 2/8 часток
квартири належить на праві власності
їхньому синові - ОСОБА_4

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін на підтримання та
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони з жовтня 1988
року перебувають в зареєстрованому
шлюбі від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них
народився син - ОСОБА_4 Під час шлюбу,
24.06.2005 року між ОСОБА_2 та ЗАТ "Проектно -
будівельне об'єднання "Львівміськбуд"
було укладено договір про пайову
участь в будівництві. Після виконання
умов якого, ОСОБА_2 була передана у
власність квартира АДРЕСА_1 загальною
площею 94,3 кв.м., про що видане свідоцтво
від 09 серпня 2007 року.

23 грудня 2009 року ОСОБА_2 подарував ?
ідеальну частину зазначеної квартири
синові - ОСОБА_4

В судовому засіданні сторони визнали,
що спірна квартира була придбана в
інтересах сім"ї і є спільним майном
подружжя.

Задовільняючи частково як первісний
так і зустрічний позови, та визнаючи за
кожним із сторін право власності по 3/8
ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 суд
першої інстанції вірно застосував
положення ст. ст. 60, 70 СК України,
встановивши, що поділу підлягає ?
ідеальних частини спірної квартири,
яка є спільним майном подружжя. При
цьому суд виходив із рівності часток
подружжя.

Безпідставними є покликання апелянта
на те, що він приймав більшу участь в
придбанні спірної квартири та
проведення в ній ремонтних робіт, а
відтак його частка в даній квартирі
повинна бути більшою від частки
дружини. Сам апелянт не заперечує того,
що спірна квартира придбавалась в
інтересах сім"ї і для сім"ї та є
спільним майном подружжя.

Апелянтом не представлено належних та
допустимих доказів на підтвердження
підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК
України, які би слугували підставою для
відступу від засад рівності часток.

Що ж стосується наявності
заборгованості апелянта перед
підприємством по отриманих позиках, то
дані обставини не можуть вплинути на
поділ майна подружжя (спірної
квартири). Якщо апелянт вважає своє
право порушеним, то він не позбавлений
можливості захистити його в інший
передбачений законом спосіб.

Судом вірно встановлені фактичні
обставини справи, правильно
застосований матеріальний закон та
дотримана процедура передбачена ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1
п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 08 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з часу набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: