УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого: Ткачука О.С. суддів:
Висоцької В.С., Гримич М.К.,
Мазур Л.М., Умнової О.В.,
розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення порядку
користування квартирою, що є спільною
частковою власністю, за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Вишгородського районного суду
Київської області від 05 лютого 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 30 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення
порядку користування квартирою, що є
спільною частковою власністю.

Заочним рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 24
грудня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Визначено за ОСОБА_1 право користування
житловою кімнатою площею - 10,3 кв.м у
квартирі АДРЕСА_1.

Визначено за ОСОБА_2 право користування
житловою кімнатою площею - 17,3 кв.м у
квартирі АДРЕСА_1.

Визначено приміщеннями загального
користування: кухню - 5,73 кв.м, ванну
кімнату - 2,0 кв.м, вбиральню - 1,0 кв.м,
коридор - 8 кв.м у квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Вишгородського районного суду
Київської області від 05 лютого 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 30 травня 2013 року, заяву ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення від 24 грудня
2012 року визнано неподаною та повернуто
заявнику.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права, справу направити для
продовження розгляду справи до суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
касаційну скаргу, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

При постановленні ухвали про визнання
неподаною та повернення заявнику заяви
про перегляд заочного рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 24 грудня 2012 року,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний суд,
послався на те, що ОСОБА_2 не виконані
недоліки заяви, на які було судом
вказано в ухвалі від 18 січня 2013 року.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками судів
попередніх інстанцій.

З матеріалів справи вбачається, що
заочним рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 24
грудня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішення
відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з
заявою про його перегляд.

Ухвалою Вишгородського районного суду
Київської області від 18 січня 2013 року
заява про перегляд заочного рішення
була залишена без руху, ОСОБА_2 наданий
строк для усунення недоліків до 01
лютого 2013 року, але не пізніше п'яти
днів з дня отримання копії ухвали, у
зв'язку з невідповідністю її вимогам
статті 229 ЦПК України, а саме заявником
не було сплачено судовий збір та не
надано копії заяви за кількістю осіб,
які беруть участь у справі, та копії
всіх доданих до неї матеріалів.

22 січня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з клопотанням про долучення до
раніше поданої заяви квитанції про
сплату судового збору (а.с. 60-62).

Згідно рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення,
ОСОБА_2 отримав копію ухвали судді від 18
січня 2013 року - 29 січня 2013 року (а.с. 63).

01 лютого 2013 року ОСОБА_2 надіслав на
адресу суду клопотання про долучення
до заяви копій заяви про перегляд
заочного рішення та копії доданих до
неї матеріалів (а.с.80).

Із вкладених, але не підшитих у
матеріали справи копій документів, а
саме: заяви про перегляд заочного
рішення, клопотання, зустрічної
позовної заяви, а також оригіналу опису
вкладень до цінного листа, вбачається,
що недоліки, зазначені в ухвалі судді
від 18 січня 2013 року були усунуті ОСОБА_2
в строк, оскільки її копія була
отримана скаржником лише 29 січня 2013
року.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції
від 05 лютого 2013 року без змін з цих
підстав, апеляційний суд на зазначені
обставини уваги не звернув та
помилково дійшов висновку про її
відповідність нормам процесуального
права.

Згідно п.2. ч.1 ст.342 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу
суду, суд касаційної інстанції
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої або
апеляційної інстанції, якщо було
порушено порядок, встановлений для
його вирішення.

Керуючись ст. 342 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського
районного суду Київської області від 05
лютого 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 30 травня 2013
року скасувати, справу направити до
суду першої інстанції для вирішення
питання про прийняття заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.С. Ткачук судді:
В.С. Висоцька
М.К.
Гримич
Л.М. Мазур
О.В. Умнова