Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/3617/13-ц

17 січня 2014 року
м. Надвірна

Надвірнянський районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

з уч.прокурора Марчук С.В.,

представника позивача:
ОСОБА_1,

представника служби у справах
дітей: Ванівської Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Надвірна
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа служба в справах дітей
Надвірнянської районної державної
адміністрації як представник органу
опіки та піклування, про позбавлення
батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, інтереси якої згідно доручення
представляє ОСОБА_1, звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_4,
заінтересована особа: служба в справах
дітей Надвірнянської районної
державної адміністрації, про
позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
вона перебувала з відповідачем по
справі в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2997
року і який між ними було розірвано
17.01.2000 року. В даному шлюбі в них
народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після розірвання шлюбу між сторонами,
неповнолітня дочка залишилася
проживати з нею. Батько дитини залишив
сім'ю фактично під час її перебування в
пологовому будинку, додому їх не
забирав і з того часу взагалі не
цікавився ні нею, ні дитиною. Вона
(позивачка) почала хворіти і на час її
перебування в лікувальних закладах
догляд за дитиною здійснювали її
близькі родичі, а відповідач в цьому не
приймав жодної участі. За весь час
батько дитини жодним чином не
цікавився нею, не провідував, не
спілкувався, не надавав кошти на
утримання дочки. В зв'язку з цим
просить суд постановити рішення, яким
позбавити відповідача батьківських
прав відносно неповнолітньої дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги щодо
позбавлення відповідача батьківських
прав підтримав в повному об'ємі з
підстав, наведених в позовній заяві,
суду пояснив, що він здійснює догляд за
позивачкою, яка є сестрою його дружини,
по стану її здоров'я, так як вона є
інвалідом 1 групи, і він призначений її
помічником. Неповнолітня дитина -
ОСОБА_5 разом зі своєю матір'ю в
основному проживають в його родині, а
батько дитини ОСОБА_4 за всі роки її
життя жодного разу не поцікавився
своєю дочкою, її розвитком, взагалі не
брав участі в її вихованні чи
утриманні, надто зловживає спиртними
напоями, в нетверезому стані поводить
себе неадекватно. Оскільки позбавлення
його батьківських прав в першу чергу є
способом захисту праві та інтересів
дитини, тому просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився з невідомих суду причин, про
день та час слухання справи
повідомлявся завчасно і належним
чином, про що свідчать судові розписки,
про причини неявки суду не повідомив та
не подав заяви про слухання справи в
його відсутність.

За згоди представника позивача
суд прийшов до висновку про ухвалення
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Представник служби у справах дітей
Надвірнянської районної державної
адміністрації, як представник органу
опіки та піклування, в судовому
засіданні підтримала рішення органу
опіки та піклування, вважає, що ОСОБА_4
слід позбавити батьківських прав щодо
неповнолітньої дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в даному випадку
повністю відповідає інтересам дитини.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, свідків,
висновок прокурора, дослідивши докази,
представлені сторонами на виконання
вимог ст.60 ЦПК України і які сторони
вважають достатніми для обґрунтування
і заперечення своїх позовних вимог
та з"ясувавши фактичні обставини
справи приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 164 СК України
підставами для позбавлення
батьківських прав батьків є: якщо мати,
батько не забрали дитину з полового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60
ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15,
16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що батьки
неповнолітньої ОСОБА_5 перебували в
зареєстрованому шлюбі, який між ними
розірвано 17.01.2000 року, і неповнолітня
дитина - дочка ОСОБА_5 - залишилася
проживати з матір'ю.

Мати дівчинки - ОСОБА_3 є інвалідом 1
групи загального захворювання, її
помічником відповідно до рішення
виконкому Делятинської селищної ради
№43 від 11.01.2011 року призначено ОСОБА_1 і
як достовірно встановлено в судовому
засіданні, позивачка та неповнолітня
дитина проживають в родині ОСОБА_1

Стаття 141 Сімейного кодексу України
зазначає, що мати, батько мають рівні
права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про
права дитини батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування. А ст. 150
Сімейного Кодексу України прямо
передбачено, що батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, зобов'язані забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

В суді також встановлено, що
практично з часу народження дитини -
дочки ОСОБА_5 - відповідач будь-якої
участі у її вихованні не приймає, не
цікавиться ні станом здоров'я дитини,
ні її навчанням, ні загальним
розвитком, фактично переклавши
батьківські обов'язки на позивача по
справі. Даний факт не заперечується
самими сторонами по справі та
підтверджується свідченнями допитаних
в судовому засіданні свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9

Факт ухилення від належного
виконання батьківських обов'язків
відповідача підтверджується також
рішенням органу опіки та піклування
Надвірнянської РДА від 05.11.2013 року, з
якого вбачається за доцільне позбавити
батьківських прав відповідача щодо
його неповнолітньої дитини - дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 155 СК України ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом. Це означає, що мати чи батько
вважаються такими, що ухиляються від
виконання своїх батьківських
обов'язків, якщо вони за станом свого
психічного здоров'я усвідомлюють
значення своїх дій та можуть керувати
ними, а також якщо вони мають юридичну і
фактичну можливість до вчинення
відповідних дій, які становлять зміст
батьківського обов'язку. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Таким правом відповідач ОСОБА_4 не
користується, самоусунувшись від
нього. Ухилення від виконання
юридичного обов'язку, це завжди акт
свідомої поведінки, оскільки
відповідач має реальну можливість
виконати його, але не вчиняє
відповідних дій, оскільки батько
дитини практично з ними не спілкується,
не проявляє щонайменшої батьківської
турботи, зловживає спиртними напоями.

Таким чином з огляну на наведене
суд прийшов до висновку про
підставність позовних вимог про
позбавлення батьківських прав
відповідача, а тому позов слід
задоволити.

На підставі наведеного, ст. ст. 141,
155, 164 Сімейного кодексу України,
керуючись ст. ст. 213- 215, 218, 224-226 ЦПК
України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа
служба в справах дітей районної
державної адміністрації як
представник органу опіки та
піклування, про позбавлення
батьківських - задоволити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця та жителя АДРЕСА_1,
батьківських прав по відношенню до
неповнолітньої дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки смт.Делятин,
Надвірнянського району,
Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідачів. Заяву про
перегляд заочного рішення може бути
подано протягом 10 днів з дня отримання
його копії. У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, заочне рішення може бути
оскаржене відповідачами в загальному
апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Надвірнянський районний суд.

Суддя
Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 17.01.2014
року