Ухвала

Іменем України

26 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької В.С.
Колодійчука
В.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та
піклування Павлоградської міської
ради Дніпорпетровської області, про
стягнення аліментів за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 29
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що від шлюбу з ОСОБА_5 мають доньку -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка є
інвалідом дитинства. Посилаючись на те,
що її колишній чоловік є інвалідом 1-ї
групи, не працює та не може забезпечити
належний рівень утримання дитини, а
його батько - дідусь дитини - має
можливість надавати їй матеріальну
допомогу, позивачка просила стягнути з
відповідача аліменти на утримання
онуки у розмірі ј частини від усіх
видів його заробітку щомісяця, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 вересня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4 на
утримання неповнолітньої
дитини-інваліда ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1/6 частини його заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 28
березня 2013 року та до досягнення
дитиною повноліття. В іншій частині
позову відмовлено. Розподілено судові
витрати.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29
листопада 2013 року рішення районного
суду скасовано. У задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
й залишити рішення суду першої
інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду та
відмовляючи у позові, суд апеляційної
інстанції, на підставі поданих
сторонами доказів, які належним чином
оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов
правильного висновку про те, що
рішенням суду аліменти вже стягнуті із
батька дитини, тому підстав,
передбачених ст. 265 СК України, для
стягнення аліментів на дитину з діда
немає, позивач їх не довела.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Колодійчук В.М.