інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/664/14 Категорія: 53 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А. К.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шоцькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства (далі - ПАТ)
"Луцьке авіапідприємство" про
стягнення невиплаченої та
недоплаченої заробітної плати,
грошової компенсації за дні
невикористаної відпустки, коштів за
час затримки розрахунку при звільненні
за апеляційною скаргою відповідача ПАТ
"Луцьке авіапідприємство" на заочне
рішення Луцького міськрайонного суду
від 04 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом який
обгрунтовував тим, що з 06 березня 2008
року по 16 жовтня 2012 року працював у ПАТ
"Луцьке авіапідприємство" на посаді
охоронця.

Наказом № 16/10-12 від 16 жовтня 2012 року
звільнений з роботи за власним
бажанням у відповідності до ст. 38
Кодексу законів про працю (далі - КЗпП)
України.

При цьому всупереч вимогам трудового
законодавства в день звільнення з ним
не було проведено розрахунку - не
виплачено заробітну плату за роботу в
надурочний та нічний час за період з 01
жовтня 2011 року по 16 жовтня 2012 року в
сумі 7728 грн. 63 коп.

Крім того, за період роботи з 06 березня
2008 року по 16 жовтня 2012 року він жодного
разу не був у відпустці у зв'язку з чим
товариство зобов'язане виплатити йому
компенсацію за дні невикористаної
відпустки в сумі 10875 грн. 20 коп.

Тому просив стягнути з відповідача на
свою користь невиплачену заробітну
плату в сумі 20425 грн. 26 коп., недоплачену
заробітну плату в сумі 7728 грн. 63 коп., 10875
грн. 20 коп. грошової компенсації за дні
невикористаної відпустки, 22527 грн. 20
коп. середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні та
2207 грн. 43 коп. компенсації втрати
частини заробітної плати, а всього - 63763
грн. 72 коп.

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 04 грудня 2013
позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ПАТ "Луцьке
авіапідприємство" 20425,26 грн.
невиплаченої заробітної плати, 7728,63
грн. недоплаченої заробітної плати,
10875,20 грн. грошової компенсації за дні
невикористаної відпустки, 22527,20 грн.
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні та
2207,43 грн. компенсації втрати частини
заробітної плати. а всього - 63763,72 грн.

Стягнуто з ПАТ "Луцьке
авіапідприємство" в дохід держави
судовий збір у сумі 637,64 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач ПАТ "Луцьке
авіапідприємство" подало апеляційну
скаргу, в якій, покликаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Аналізуючи обставини справи та докази,
якими вони підтверджуються, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних мотивів.

На підставі досліджених доказів судом
першої інстанції встановлено, що з 06
березня 2008 року по 16 жовтня 2012 року
ОСОБА_1 працював у відповідача на
посаді охоронця. Наказом № 16/10-12 від 16
жовтня 2012 року його було звільнено з
цього числа із займаної посади за
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України, що підтверджується витягом з
наказу (а. с. 7, 8).

Також судом встановлено, що позивачу не
було виплачено заборгованість по
заробітній платі в день звільнення.

З наявних в матеріалах справи довідки
відповідача, а також
розрахунково-платіжних відомостей
вбачається, що станом на 16 жовтня 2012
року заборгованість по заробітній
платі становить 20425 грн. (а. с. 6, 9-17).

Відповідно до ст. ст. 94, 115 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів, та не пізніше семи днів після
закінчення періоду, за який
здійснюється виплата.

Згідно зі ст. 116, 117 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. В разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у вказані строки, при відсутності спору
про їх розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до ст. 238 цього Кодексу при
розгляді трудових спорів у питаннях
про грошові вимоги орган, який
розглядає трудовий спір, має право
винести рішення про виплату
працівникові належних сум без
обмеження будь-яким строком.

У зв'язку з тим, що на день звільнення у
підприємства перед позивачем існувала
заборгованість по заробітній платі,
повного розрахунку в день звільнення з
ним не проведено, за період роботи
позивачу жодного разу не надавалась
відпустка, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав за позивачем право
на грошову компенсацію за дні
невикористаної відпустки, стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні та
компенсацію втрати частини заробітної
плати, стягнувши в його користь 63763,72
грн.

В оскаржуваному рішенні наведений
розрахунок стягнутої судом суми
заборгованості, який відповідає
вимогам ст. 27 Закону України "Про оплату
праці", Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 р. № 100 (з подальшими змінами).

Будь-яких заперечень щодо правильності
цього розрахунку апелянт не навів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Виходячи з викладеного, суд вірно
прийняв до уваги надані йому позивачем
докази, які відповідачем ніяким чином
не спростовані.

В апеляційній скарзі відповідач
вказує, що представник підприємства не
брав участі в справі при розгляді судом
першої інстанції, тому не міг
спростувати надані позивачем докази і
розрахунки. Разом з тим, будь-яких
доказів, які спростовують вимоги
позивача до апеляційної скарги
відповідач не приєднав, в суд
апеляційної інстанції для участі в
судовому засіданні не з'явився.

Також, в апеляційній скарзі не наведено
жодних доводів на спростування
висновків суду першої інстанції та
наведених в рішенні розрахунків, тобто,
не містить встановлених законом
підстав для скасування оскарженого
рішення, яке постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача
Публічного акціонерного товариства
"Луцьке авіапідприємство" відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 04 грудня 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Луцьке авіапідприємство" в
дохід держави 96 (дев'яносто шість)
гривень судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: