АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Грицак Р.М. Провадження №
22-ц/789/436/14 Доповідач - Гірський
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

суддів - Ткач О. І., Бахметової В. Х.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю - ОСОБА_1 та представників
сторін

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільського
області від 07 лютого 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року ОСОБА_2
звернулася до суду з вищевказаним
позовом, посилаючись на те, що вона з
03.11.1987 р. по 26 квітня 2001 р. перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_1, за час якого вони набули
спільне майно.

Зокрема, зазначила, що 22.05.1991 року
ними був придбаний жилий будинок з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1, який
оформлено на ім'я колишнього чоловіка
ОСОБА_1

В користуванні ОСОБА_1, за
вказаною адресою, також перебувають
земельні ділянки різного цільового
призначення загальною площею 0,48 га.

В подальшому, рішенням
Почапинської сільської ради від 30.12.1992
року ОСОБА_1 був наданий дозвіл на
будівництво індивідуального житлового
будинку на старому місці, будівництво
якого не закінчено.

Побудовано лише фундамент під
будинок не на старому місці, а в іншій
частині земельної ділянки.

Після розірвання шлюбу вони не
можуть досягнути згоди про порядок
користування спільним майном, тому
просила суд визнати за нею право
власності на 1/2 частину жилого будинку
з надвірними будівлями та фундаменту,
які розташовані на земельній ділянці
по АДРЕСА_1, а також визначити порядок
користування земельною ділянкою
площею 0,48 га, відповідно до належної їй
ідеальної частки майна.

В жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з зустрічним позовом (який в
подальшому уточнив (а.с. 78)) про поділ
спільного майна подружжя, а саме
"незвавершеної новобудови" в садовому
товаристві "Троянда" в селі Петрики
Тернопільського району, членом якого є
ОСОБА_2 та визнання за ним права
власності на 1/2 її частини.

Інших письмових вимог сторонами
не заявлялось.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 07 лютого 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

"Визнано за ОСОБА_2 право
власності на 1/2 частину житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Виділено в користування ОСОБА_2
земельну ділянку по АДРЕСА_1, згідно
варіанту №2 розподілу земельної
ділянки відповідно до висновку №6091/12-22
судової будівельно-технічної
(земельно-технічної) експертизи на якій
знаходиться фундамент (будівельні
матеріали) під будинок з врахуванням
земельної ділянки, яка виділена у
спільне користування.

В користуванні ОСОБА_1 залишено
земельну ділянку по АДРЕСА_1, згідно
варіанту №2 розподілу земельної
ділянки відповідно до висновку №6091/12-22
судової будівельно-технічної
(земельно-технічної) експертизи на якій
знаходиться житловий будинок.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_1 7075 грн. вартості 1/2 частини
будівельних матеріалів, що знаходяться
по АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Залишено у власності ОСОБА_2
дачний будинок на території земель
Петриківської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області в товаристві садоводів
«Троянда».

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_1 25602 грн. вартості 1/2 частини
дачного будинку в товаристві садоводів
«Троянда».

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_2 6043 грн. 27 коп. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_1 256 грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних
вимог сторонам відмовлено".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду першої інстанції
скасувати в частині задоволених до
нього вимог колишньої дружини та
ухвалити в цій частині нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Зокрема, посилається на пропуск
позивачкою ОСОБА_2 строку позовної
давності для звернення з таким позовом
до суду (про застосування якого ним
заявлялось в суді першої інстанції),
оскільки за вирішенням аналогічного
спору позивачка вже зверталась до суду
в 2004 році і даний позов судом був
залишений без розгляду, в зв'язку з її
повторною неявкою в судове засідання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду першої інстанції
скасувати в частині задоволених до неї
вимог колишнього чоловіка та ухвалити
в цій частині нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального і процесуального права.

Зокрема, посилається на те, що
незавершений будівництвом садовий
будинок є самочинним будівництвом, а
тому не може бути предметом поділу.

Обговоривши наведені у скаргах
доводи та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області приходить до
висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1
та ОСОБА_2 підлягають до задоволення з
наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 03.11.1987 року по
06.03.2001 рік, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1.

За час шлюбу ними набуто спільне
майно: житловий будинок з надвірними
будівлями, який розташований по
АДРЕСА_1.

Дана угода була оформлена
договором купівлі-продажу від 22.05.1991
року і титульним власником цього майна
значиться ОСОБА_1

Рішенням Почапинської сільської
ради народних депутатів від 30.12.1992 року
дано дозвіл ОСОБА_1 на будівництво
індивідуального житлового будинку на
старому місці у відповідності до
генерального плану забудови села
Почапинці, на земельній ділянці площею
0,18 га (а.с. 15, 16).

Таке будівництво ним не
здійснено, лише закладено фундамент в
іншій частині земельної ділянки, яка
знаходиться в його користуванні і
згідно довідки Почапинської сільської
ради Тернопільського району від 07.08.2012
року її розмір становить 0,48 га, а саме
0,23 га для ведення підсобного
господарства та 0,25 га під будівлями, в
якій відсутні посилання на записи
погосподарської, земельно-шнурової
книг, а також відсутнє і рішення про
надання ОСОБА_1 земельної ділянки у
вказаному розмірі.

Вказані обставини сторонами не
оспорюються.

Зазначений ОСОБА_1, як об'єкт
спільного майна подружжя незавершений
будівництвом садовий будинок (процент
готовності якого складає 18%), який
знаходиться в товаристві садоводів
«Троянда» по АДРЕСА_2 не може бути
предметом поділу, оскільки його
будівництво здійснюється без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, що
вбачається з матеріалів справи та
пояснень сторін і даний об'єкт не може
вважатися новоствореним майном чи
незавершеним будівництвом, відповідно
до змісту ст. 331 ЦК України та
роз'яснень, які викладені в п. 6
постанови №6 від 30.03.2012 року пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами статті 376 ЦК України (про
правовий режим самочинного
будівництва)".

Власником земельної ділянки для
садівництва площею 0,061 га є ОСОБА_2, як
член вищевказаного садівничого
товариства.

Також, з матеріалів справи
вбачається, що після розірвання шлюбу,
ОСОБА_2 спершу в 2004 році, а потім в 2011
році порушувала в суді питання про
поділ майна подружжя та визначення
порядку користування земельною
ділянкою.

Дані позови були залишені судом
без розгляду в першому випадку із-за
повторної неявки позивачки в судове
засідання, а в другому випадку у зв'язку
з подачею позивачкою заяви про
залишення позовної заяви без розгляду.

В жовтні 2012 року ОСОБА_2 повторно
звернулася до суду із позовом про поділ
зазначеного майна та визначення
порядку користування земельною
ділянкою, відповідно до належної їй
частки в цьому майні.

З пояснень ОСОБА_1 та
представників сторін в суді
апеляційної інстанції вбачається, що у
всіх випадках звернення з позовом до
суду предметом спору є одне і те саме
майно: житловий будинок з надвірними
будівлями, який розташований по
АДРЕСА_1, титульним власником якого є
ОСОБА_1

Даний висновок є результатом
логічного осмислення судових ухвал,
оскільки у всіх випадках ОСОБА_2
ставила питання визначення порядку
користування земельною ділянкою, яке є
похідним від права власності на
будинок.

А за ОСОБА_1 був і є зареєстрованим
на праві власності лише спірний
житловий будинок, який знаходиться за
вищевказаною адресою і іншої земельної
ділянки в користуванні останнього не
має.

Відповідно до змісту ст. 72 СК
України, до вимоги про поділ майна,
заявленої після розірвання шлюбу,
застосовується позовна давність у три
роки, яка обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права.

Виходячи з вищенаведеного, а
також з того, що колишнє подружжя
ніколи не проживало за місцем
знаходження спірного майна, а проживає
в окремих квартирах в м. Тернополі, суд
апеляційної інстанції вважає, що
ОСОБА_2 пропустила строк позовної
давності для звернення до суду за
вирішенням цього спору (про
застосування якого клопотав ОСОБА_1 в
суді першої інстанції), оскільки про
порушення свого права на спільне майно
подружжя вона взнала ще в 2004 році, коли
вперше порушувала в суді питання
поділу цього майна.

Зазначені обставини щодо спливу
позовної давності, відповідно до вимог
ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для
відмови у позові.

Виходячи з вищенаведеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, судом
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
тому рішення суду підлягає скасуванню
з ухваленням нового про відмову в
задоволенні вимог як ОСОБА_2, так і
ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 07 лютого 2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та
зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя.

Судові витрати покласти на
сторони в межах сум ними понесених.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і з того дня може бути
оскаржено протягом двадцяти днів в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Б.О. Гірський