Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/203/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Грубіян Євген Олексійович
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого Микитюк
О.Ю.

суддів
Матюшенка І.В.,

Миніч Т.І.

при секретарі
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого
комітету Сінгурівської сільської ради,
комунального підприємства
„Житомирське міжміське бюро технічної
інвентаризації" про визнання
незаконними та скасування рішення та
свідоцтва на право власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного
суду від 25 березня 2014 року,

встановила:

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовною заявою, в якій просив
визнати незаконними та скасувати
рішення виконавчого комітету
Сінгурівської сільської ради № 50 від
19.05.2011 року та видане на його підставі
свідоцтво про право власності від
31.05.2011 року на ім'я ОСОБА_2 В
обґрунтування позову зазначив, що по
АДРЕСА_1 знаходиться літня кухня, яка
збудована ним і його батьками при їх
житті. 13.08.2008 року ОСОБА_3 подарувала
відповідачу - його брату житловий
будинок із надвірними спорудами площею
64 кв.м., а оспорюване свідоцтво видано
взамін договору дарування на будинок і
споруди площею 80кв.м. Вважає, що таким
чином відповідач незаконно набув право
власності на літню кухню.

Рішенням Житомирського районного суду
від 25 березня 2014 року у позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі. Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Вважає, що ОСОБА_3 мала намір залишити
літню кухню йому, тому вона не увійшла
до переліку подарованого ОСОБА_2
нерухомого майна. Вказує на
незаконність дій виконавчого комітету
Сінгурівської сільської ради.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 13 серпня 2008 року ОСОБА_3
подарувала сину ОСОБА_2 житловий
будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 64
кв.м., позначений на плані літерою „А",
до якого належать сарай „Б", баня „Г",
сарай „В", сарай „Д", уборна „У",
огорожа №1-2. Як вбачається з технічного
паспорту за 1987 рік на це домоволодіння
до нього входять жилий будинок під
літерою „А", літня кухня під літерою
„Б" площею 22,9 кв.м., сараї „В" та „в",
баня „Г", уборна „У", огорожа №1-2
(а.с.44-46). В розділі ІV технічному
паспорту рік забудови літньої кухні
під літерою "Б" вказаний як 1972, в
характеристиках будинку-1986 (а.с.12, 46
зворот).Отже, приміщення, під літерою
„Б", яке у договорі дарування названо
сараєм, а у технічному паспорті літньою
кухнею було предметом договору
дарування. Доказів на підтвердження
того, що до складу належного ОСОБА_2
домоволодіння входить ще одна
самовільно збудована літня кухня
ОСОБА_1 не надав.

Рішенням №10 від 20 січня 2011 року
виконавчий комітет Сінгурівської
сільської ради узаконив добудову до
житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 16
кв.м., яка складається з коридору, кухні,
топкової, туалету, ванної (а.с.49-50).
Рішенням №50 від 19 травня 2011 року
виконавчий комітет Сінгурівської
сільської ради надав згоду на
виготовлення свідоцтва про право
власності взамін договору дарування і
31 травня 2011 року видав ОСОБА_2 свідоцтво
про право власності на жилий будинок
площею 80 кв.м. (а.с.29,30,7).

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Позивач не надав суду першої та
апеляційної інстанції доказів на
підтвердження того, що він має право
власності або користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 та право власності
або користування літньою кухнею під
літерою „Б", і що оспорювані рішення
виконавчого комітету та видане ним на
ім'я ОСОБА_2 свідоцтво на право
власності порушують будь-які його
права і стосуються належної йому за
його твердженням самовільно
збудованої літньої кухні.

За таких обставин суд першої інстанції
зробив правильний висновок про
безпідставність позову і обґрунтовано
відмовив у його задоволенні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Залишити без змін рішення
Житомирського районного суду від 25
березня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: Судді: