У х в а л а

іменем україни

13 березня 2014 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши матеріали за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від 4 лютого
2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до
Сільськогосподарського приватного
підприємства «Рудники» про поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення компенсації за
невикористану відпустку та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 01 липня 2011 року працював
комерційним директором
сільськогосподарського приватного
підприємства «Рудники» (далі - СПП
«Рудники»). 16 травня 2012 року він подав
заяву про звільнення за угодою сторін,
проте наказ не було видано, а його
звільнено з роботи наказом від 30 квітня
2012 року на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП
України за прогул без поважних причин.
При цьому трудову книжку йому не видано
та остаточного розрахунку не
проведено, пояснення від нього не
отримувались. Враховуючи викладене,
позивач, з урахуванням уточнень
позовних вимог, просив поновити його на
роботі, стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, грошову компенсацію за
невикористану відпустку,
заборгованість із заробітної плати та
моральну шкоду у розмірі 25 тис. грн.

Рішенням Радивилівського районного
суду Рівненської області від 14 серпня
2013 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Поновлено ОСОБА_2 пропущений
строк звернення до суду. Поновлено
ОСОБА_2 на посаді комерційного
директора СПП «Рудники» з 30 квітня 2012
року. Стягнуто з СПП «Рудники» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 30 квітня 2012
року по 14 серпня 2013 року у розмірі 21 426
грн. без утримання податків та
обов'язкових платежів і компенсацію за
невикористану відпустку у розмірі 996
грн 40 коп, а також заборгованість із
заробітної плати у розмірі 750 грн. В
іншій частині позову відмовлено.
Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 10 жовтня 2013
року рішення Радивилівського
районного суду Рівненської області від
14 серпня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 10 жовтня 2013 року в частині позовних
вимог ОСОБА_2 про стягнення компенсації
за невикористану відпустку,
заборгованості по заробітній платі та
матеріальної шкоди скасовано, справу в
цій частині передано на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції. В іншій
частині рішення апеляційного суду
Рівненської області від 10 жовтня 2013
року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 4 лютого 2014 року рішення
Радивилівського районного суду
Рівненської області від 14 серпня 2013
року в частині стягнення з СПП
«Рудники» на користь ОСОБА_2
компенсації за невикористану
відпустку в сумі 996,40 грн. та
заборгованості по заробітній платі в
сумі 750 грн а також відмови в
задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди,
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржуване судове рішення
апеляційної інстанцій від 4 лютого 2014
року в частині стягнення майнової та
моральної шкоди, справу направити на
розгляд до суду апеляційної інстанції,
мотивуючи свої вимоги неправильним
застосуванням судом другої інстанції
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено, що оскаржуване судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
компенсації за невикористану
відпустку та заборгованості по
заробітній платі та відмови в
задоволенні відшкодування моральної
шкоди, дійшов правильного висновку про
залишення без змін рішення
Радивилівського районного суду
Рівненської області від 14 серпня 2013
року. При цьому, слід звернути увагу на
те, що рішення Радивилівського
районного суду Рівненської області від
14 серпня 2013 року в іншій частині
позовних вимог набрало законної сили
та судом апеляційної інстанції не
переглядалося.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,
у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328
ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
апеляційного суду Рівненської області
від 4 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до Сільськогосподарського
приватного підприємства «Рудники» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення компенсації за
невикористану відпустку та
відшкодування моральної шкоди,
відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ разом із доданими
до касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
О.І. Євтушенко