У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Макарчука М.А., Мазур Л.М.,
Матвєєвої О.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: орган опіки
та піклування Орджонікідзевської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради, служба у справах дітей
Жовтневої районної адміністрації
Маріупольської міської ради, служба у
справах дітей Жовтневої районної
адміністрації м. Миколаєва, про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Донецької області від 09 липня 2013
року,

в с т а н о
в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із вказаним позовом, на
обґрунтування якого зазначила, що вона
є бабусею неповнолітнього ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З моменту народження
ОСОБА_7 і до 2010 року, позивач проживала
разом з його батьками - відповідачами у
справі за однією адресою, та
піклувалася про свого онука. З 1999 року
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 припинили проживати
однією сім'єю, а в 2010 році - офіційно
розлучилися. Після розлучення
неповнолітній ОСОБА_7 проживав разом з
матір'ю, яка не приділяла йому
достатньо уваги, принижувала, виганяла
з дому, забувала годувати, тому він по
декілька місяців проживав у ОСОБА_4.
Батько дитини - ОСОБА_6, з моменту
народження не піклувався про свого
сина, не працював, матеріально не
утримував, зловживав алкогольними
напоями. Навесні 2012 року відповідачка
взагалі вигнала свого сина - ОСОБА_7 на
вулицю і з цього моменту він постійно
проживає з ОСОБА_4 та знаходиться на її
утриманні. Відповідачі дитиною не
цікавляться, матеріально не
допомагають, та не приймають участі у
його вихованні. Неповнолітній ОСОБА_7
повністю знаходиться на утриманні
позивача, яка є пенсіонеркою.

З урахуванням викладеного, позивачка
просила суд: позбавити ОСОБА_5, ОСОБА_6
батьківських прав відносно
неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1;
стягнути з відповідачів аліменти в
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку на утримання ОСОБА_7

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 23 квітня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_5,
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_6,
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_5 аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7,
у розмірі 1/4 частини від всіх видів її
заробітку та доходів щомісячно,
починаючи з 31 жовтня 2012 року і до
досягнення дитиною повноліття, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, із
зарахуванням зазначених сум аліментів
на рахунок неповнолітнього.

Стягнуто з ОСОБА_6, аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7,
у розмірі 1/4 частини від всіх видів її
заробітку та доходів щомісячно,
починаючи з 31 жовтня 2012 року і до
досягнення дитиною повноліття, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, із
зарахуванням зазначених сум аліментів
на рахунок неповнолітнього.

Передано неповнолітнього ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та
піклування Орджонікідзевської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради для подальшого його
влаштування.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 09 липня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано в
частині позбавлення батьківських прав
ОСОБА_5 і стягнення з неї аліментів,
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду, рішення суду першої
інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що скарга не підлягає
задоволенню на таких підставах.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Із матеріалів справи та змісту рішення
апеляційної інстанції не вбачається,
що судом при вирішенні спору допущено
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а судове рішення
у справі - залишити без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 09 липня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.А. Макарчук

Л.М. Мазур

О.А. Матвєєва