РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

__________________________________________________________________

Справа №: 22-ц/191/39/14Головуючий суду
першої інстанції:Хожаінова О.В.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Ломанова Л. О. "15" січня
2014 р. колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в м.
Феодосія у складі:

Головуючого суддіЛоманової Л.О.,
СуддівПритуленко О.В., Кустової І.В. При
секретаріПомазан В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_7 на рішення
Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 21
жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_7 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Вимоги позову мотивовані тим, що на
виконання судового рішення від 11 липня
2012 року про поділ домоволодіння
АДРЕСА_1, отримавши необхідні
документи, дозволи позивач почала
переобладнання будинку, однак,
відповідач створює перешкоди їй у
цьому, ним зруйновані возведені
позивачкою перекриття, зокрема, кам'яне
перекриття на горищі будинку, у зв'язку
з чим остання зазнала матеріальних
збитків.

Неодноразові звернення позивача до
правоохоронних органів з приводу
неправомірних дій відповідача не
призвели до порушення кримінальної
справи через малозначний розмір
заподіяної шкоди.

Неправомірні дії відповідача, зокрема,
й постійні образи на адресу позивача,
призвели до погіршення іі самопочуття,
душевним стражданням.

Посилаючись на вищевикладене, позивач
просила суд стягнути з відповідача на
її користь у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди - 4274 грн., моральної -
10 000 грн.

Рішенням Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 21
жовтня 2013 року позов ОСОБА_6
задоволений частково: стягнуто на її
користь з відповідача у відшкодування
матеріальної шкоди 4274, 00 грн., судові
витрати у розмірі 229, 40 грн., а всього -
4503, 40 грн.; в іншій частині вимог
відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач
просить суд скасувати зазначене
рішення в частині стягнення
матеріальної шкоди та ухвалити у
справі в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Так, апелянт зазначає, що возведене
позивачкою кам'яне перекриття є
самочинним будівництвом, а тому на
нього не виникло право власності,
законодавством не передбачено захист
неіснуючих прав; у матеріалах справи
відсутні переконливі докази щодо
розміру матеріальної шкоди, суд
безпідставно взяв до уваги висновок
судової будівельно-технічної
експертизи, яка була проведена в рамках
кримінального провадження за заявою
позивачки; також судом не врахована
наявність у відповідача травми руки,
через що він взагалі не мав можливості
пошкодити майно позивачки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення позивачки та
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з такого.

Згідно із частиною 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що
рішення Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 21
жовтня 2013 року оскаржується лише в
частині задоволення позову про
відшкодування матеріальної шкоди, тому
в іншій частині рішення суду
апеляційному перегляду не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 11 липня
2012 року, залишеним без змін рішенням
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосія від 21
серпня 2012 року, задоволений позов
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ жилого
будинку АДРЕСА_1 у натурі (а.с. 6-7).

Сторонам у власність виділені
конкретні приміщення, поділ передбачає
необхідність проведення відповідних
переобладнань.

Рішенням виконавчого комітету
Береговської сільської ради міста
Феодосії від 26 жовтня 2012 року № 180 з
урахуванням рішення суду про поділ
домоволодіння позивачці надано дозвіл
на реконструкцію домоволодіння у
частках відповідно до технічного
паспорту ФМБРТІ № 187407, 2 листопада 2012
року позивачкою отриманий проект на
будівництво протипожежної стіни 1-го
типу в зазначеному домоволодінні (а.с. 8,
53-54).

Судом першої інстанції також
встановлено, що на виконання судового
рішення від 11 липня 2012 року позивачкою
була зведена протипожежна стіна, що
розділяє будівлю (горище й дах) на 2
протилежних відсіки, яка 19 листопада 2012
року була зруйнована відповідачем.

Вказані обставини підтверджені:
матеріалами кримінального провадження
№ 0000076 від 22 листопада 2012 року за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194
КК України, порушеного за фактом
пошкодження майна ОСОБА_6, дослідженого
судом першої інстанції. Протоколом
огляду місця події від 21 листопада 2011
року зафіксовано руйнування на горищі
стіни, зведеної з каменя, у наявності
уламки бетону, арматури тощо;
постановою від 26 березня 2012 року
кримінальне провадження закрито за
відсутністю у діях ОСОБА_7 складу
кримінального правопорушення за
малозначністю розміру матеріальної
шкоди ( а.с.10; а.с. 4, 35 матеріалу
кримінального провадження);

показаннями свідка ОСОБА_9, яка була
очевидцем руйнування стіни
відповідачем;

показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, які пояснили, що бачили
зруйновану кам'яну стіну на горищі.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Частина 2 наведеної статті встановлює
презумпцію вини завдавача шкоди, що
означає, що особа, яка завдала шкоду,
буде вважатися винною, якщо вона сама
не доведе відсутність своєї вини (у
зв'язку із наявністю вини іншої особи
або у зв'язку із дією об'єктивних
обставин).

Надавши належну оцінку доказам, що
містяться у матеріалах справи, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для покладення на відповідача
обов'язку відшкодування позивачці
матеріальної шкоди, завданої
неправомірними діями відповідача.

Довід апеляційної скарги про
неможливість пошкодження відповідачем
зазначеної стіни через травму руки не
може бути прийнятий до уваги, оскільки
він не підтверджений беззаперечними
доказами, навпаки, спростовується
доказами у справі, дослідженими та
оціненими судом першої інстанції.

Довід апеляційної скарги про
неврахування судом першої інстанції
обставини самовільного возведення
позивачкою кам'яного перекриття,
оскільки Декларація про початок
виконання будівельних робіт на
проведення реконструкції будинку
отримана позивачкою лише 20 травня 2013
року(а.с. 49-52), не може бути визнаний
підставою для скасування судового
рішення, оскільки вказана обставина
була предметом дослідження й оцінки
суду першої інстанції, яким
встановлено, що спір стосується не
окремого об'єкту нерухомості, а
конкретного майна позивачки.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком, оскільки
відповідачем протиправно зруйновані
матеріали, з яких була возведена
кам'яна стіна.

Між тим, колегія суддів вважає
заслуговуючим на увагу довід
апеляційної скарги щодо незгоди з
розміром матеріальної шкоди,
визначеним судом на підставі висновку
судово-будівельної експертизи.

Так, на підтвердження розміру
матеріальної шкоди позивачкою наданий
висновок судово-будівельної
експертизи № 2469 від 28 березня 2013 року,
що проведена в рамках кримінального
провадження № 0000076, яке порушене
за заявою позивачки по факту
пошкодження її майна (зруйнування
стіни), згідно якого вартість
відновлюваного ремонту протипожежної
стіни в домоволодінні АДРЕСА_1, за умови
виконання робіт господарським
способом, складає 4274 грн. При цьому
враховані: прямі затрати будівельних
робіт - 3 858 грн., у тому числі, вартість
матеріалів, виробів та конструкцій - 2 810
грн., заробітна плата працівників, що не
зайняті для обслуговування машин - 657
грн; заробітна плата в експлуатації
машин - 97 грн., загальновиробничі
витрати - 416 грн. (а.с. 16).

Враховуючи відсутність у матеріалах
справи доказів здійснення робіт для
будівництва зазначеної стіни
підрядниками тощо, доказів оплати цих
робіт позивачкою, колегія суддів
дійшла висновку про безпідставне
врахування судом вказаних витрат при
визначенні розміру заподіяної шкоди.
Відшкодуванню підлягає лише вартість
зруйнованого майна (будівельних
матеріалів), визначена експертом.

Не погоджуючись з висновком експертизи
апелянтом не надано беззаперечних
доказів в обґрунтування своїх доводів.

Довід апеляційної скарги про
відсутність даних щодо вартості
матеріалів, які були використані
позивачкою при возведенні стіни не
може бути прийнятий до уваги, оскільки
матеріали справи свідчать про те, що
зруйнована стіна була кам'яною,
протоколом огляду зафіксована
наявність уламків бетону, арматури
тощо. Зміст висновку
судово-будівельної експертизи № 2469
свідчить також про те, що експертом
проводився огляд залишків стіни на
місці, зазначено, що стіна була
збудована з каменя - ракушняка, саме з
урахуванням вартості цього матеріалу
визначена вартість відновлюваного
ремонту (а.с. 13-15).

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
зміни рішення суду першої інстанції в
частині визначення розміру
матеріальної шкоди.

Зміна судового рішення суду першої
інстанції не призведе до перерозподілу
судових витрат.

На підставі наведеного та керуючись
статтею 303, пунктом 3 частини 1 статті 307,
пунктом 1 частини 1 статті 309, частиною 2
статті 314 та статтею 316 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 21
жовтня 2013 року в частині визначення
розміру відшкодування матеріальної
шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_6 змінити, визначивши
розмір компенсації матеріальної шкоди
у 2810 (дві тисячі вісімсот десять) грн 00
коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржене до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Судді

Л.О Ломанова О.В. Притуленко І.В. Кустова