Справа № 344/2937/13-ц
Провадження № 2/344/260/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю представника позивача Пестова
М.К., відповідача 1 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Київська Русь» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник публічного акціонерного
товариства «Банк «Київська Русь»
звернувся до Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення з відповідачів в
солідарному порядку на користь
позивача заборгованість в сумі 58822,08
грн.; стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору в сумі 588,22 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги.

Відповідачі 1, 2 в судових засіданнях
заперечили проти позовних вимог, при
цьому відповідач 1 зазначив, що
відповідач 3 ОСОБА_5 переконав його
оформити саме документи по страхівці в
СК «Граве Україна», жодного кредитного
договору чи будь-яких документів
пов'язаних з цим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
підписували. Саме для оформлення
страховки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, передали
ОСОБА_5 копії свого паспорта
громадянина України та
ідентифікаційного коду. Кредитних
коштів не отримував. Також відповідач 1
повідомив, що в Коломийському
міськрайонному суді знаходиться
кримінальна справа про обвинувачення в
тому числі ОСОБА_5.

В судовому засіданні 18.09.2013 року
відповідач 3 ОСОБА_5 визнав позов, та
висловив те, що позивач саме до нього
повинен подавати позов, оскільки він
отримав кредитні кошти за кредитним
договором укладеним з ОСОБА_3, так як
була усна домовленість щодо цього. В
подальшому, в судові засідання
відповідач ОСОБА_5 не зявлявся,
належним чином повідомлений про судові
засідання.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з
кредитним договором №877-04-07-2 від 19.09.2007
року АБ «Київська Русь»
правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Київська Русь» надало ОСОБА_3 кредит в
розмірі 30000 грн. з кінцевим терміном
повернення до 19.09.2010 року на умовах,
згідно кредитного договору (а.с.5-6).

Як слідує зі ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань за вказаним договором між
АБ «Київська Русь», правонаступником
якого є ПАТ «Банк «Київська Русь» та
ОСОБА_6 було укладено договір поруки
№877-04-07-2 від 19.09.2007 року (а.с.7-8) .

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань за вказаним договором між
АБ «Київська Русь», правонаступником
якого є ПАТ «Банк «Київська Русь» та
ОСОБА_5 було укладено договір поруки
№877-04-07-2/П від 04.12.2008 року (а.с.9) .

Згідно умов договорів поруки
поручителі відповідають перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами основного
договору.

18 вересня 2013 року ОСОБА_3 надав суду
витяг із обвинувального висновку по
кримінальній справі №315312, яка була
порушена прокуратурою області 21.01.2009
року за фактом незаконного
заволодіння, привласнення та розтрати
чужого майна службовими особами
першого відділення ІФФ АБ «Київська
Русь» за ознаками злочинів,
передбачених ст.. ст.. 191 ч.5, 366 ч.2 КК
України (а.с. 64-70). У вказаному
обвинувальному висновку зазначалось,
що ОСОБА_5 отримав у свого знайомого
ОСОБА_3 документи, якого переконав, що
оформить страховку у страховій
компанії «Граве Україна». Тому, ОСОБА_3
передав ОСОБА_5 світлокопії свого
паспорта громадянина України і копії
ідентифікаційного коду, а також
світлокопії паспорта і
ідентифікаційного коду своєї матері
ОСОБА_4 ОСОБА_7 будучи об'єднана єдиним
умислом з усіма учасниками
організованої групи, підписала надані
ОСОБА_8 документи, завірила їх
печатками першого відділення ІФФ АБ
«Київська Русь» та надала вказані
документи на підпис ОСОБА_3, а підписи
від імені ОСОБА_4, спільно з ОСОБА_5, з
відома та згоди всіх учасників
організованої злочинної групи,
підробили, оскільки її у вказаному
банку не було.

Відповідно до довідки Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 20.09.2013
року на розгляді Коломийського
міськрайонного суду ще знаходиться
кримінальна справа про обвинувачення
ОСОБА_5 за ст..191 ч.5, 209 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2 КК
України, вироку по даній справі ще не
постановлено.

Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За ст.553, 554 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Оскільки поручитель ОСОБА_5, як
відповідач 3, зазначив суду те, що
тільки до нього можуть бути пред'явлені
позовні вимоги банку про стягнення
заборгованості за даним кредитним
договором, керуючись ст..174 ЦПК України,
суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог щодо
відповідача 3 в повному обсязі,
оскільки будь-яких належних доказів
спірності самого розрахунку
заборгованості ОСОБА_5 суду не надав.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Виходячи з принципу процесуальної
рівності сторін і враховуючи обов'язок
кожної сторони довести ті обставини, на
які вона посилається, необхідно в
судовому зсіданні дослідити кожен
доказ, наданий сторонами на
підтвердження своїх вимог або
заперечень, який відповідає вимогам
належності та допустимості доказів (п.27
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12.06.2009 р. №2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції»).

Пленум Верховного Суду України у п.11
постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове
рішення у цивільній справі» роз'яснив,
що у мотивувальній частині рішення
слід наводити дані про встановлені
судом обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та визначені
відповідно до них правовідносини, а
також оцінку всіх доказів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
позовні вимоги щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
№877-04-07-2 від 19.09.2007 року з ОСОБА_5, який
фактично отримав кредитні кошти та
визнав позовні вимоги щодо нього, є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
відповідача 3 також слід стягнути на
користь позивача понесені ним судові
витрати.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1054 ЦК України, керуючись
ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ПАТ «Банк «Київська
Русь» м.Київ, вул. Хорива, 11 А, , заборгованість за кредитним
договором №877-04-07-2 від 19.09.2007 року в сумі
58822 грн. 08 коп (п'ятдесят вісім тисяч
вісімсот двадцять дві гривні 08
копійок).

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ПАТ «Банк «Київська
Русь» м.Київ, вул. Хорива, 11 А, , судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 588.22 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 05 травня 2014 року.

Суддя:
Польська
М.В.