інстанції Величко В.П.Провадження №
22-ц/780/1361/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Власенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 12 грудня 2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

17 жовтня 2013 року до суду звернувся з
позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що 28 травня 2008 року між ОСОБА_2 та
ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого
є АТ «ОТП Банк», був укладений
кредитний договір, до якого 25 червня 2010
року та 27 вересня 2010 року були укладені
додаткові договори про внесення змін
та доповнень до вищевказаного
договору.

Згідно з кредитним договором банк
надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у сумі
31000 доларів США, зі сплатою плаваючої
процентної ставки, яка складається із
фіксованого відсотку 5,99 % річних плюс
процентна ставка по строкових
депозитах фізичних осіб у валюті
тотожній валюті кредиту, що розміщені в
банку на строк в 366 днів, з виплатою
процентів після закінчення строку дії
депозитного договору.

В зв'язку з неналежним виконанням умов
кредитного договору, станом на 09.08.2013
року виникла заборгованість в розмірі
43 709,17 доларів США, що еквівалентно 349
367.39 грн. та 1206171,36 грн. штрафні санкції,
що складаються з залишку
заборгованості за кредитом в сумі 29 622,16
доларів США, що еквівалентно 236 769,92 грн.,
суми несплачених відсотків за
користування кредитом - 14 087,01 доларів
США, що еквівалентно - 112 597,47 гривень,
пені за прострочення виконання
зобов'язання в розмірі 1206171,36 грн.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором від
28 травня 2008 року між ОСОБА_1 та Банком
було укладено договір поруки № 8К
-009/316/2008 року з відповідними змінами та
доповненнями.

Крім того, позивач зазначив, що 26 квітня
2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»,
був укладений кредитний договір до
якого 26 травня 2010 року були внесені
зміни та доповнення.

За умовами цього кредитного договору
банк надав позичальнику кредит в
розмірі 28700 доларів США, зі сплатою
фіксованої процентної ставки у розмірі
13,99 % річних.

Далі позивач зазначив, що у зв'язку з
неналежним виконанням умов цього
кредитного договору, станом на 09.08.2013
року у ОСОБА_2 виникла заборгованість в
розмірі 37228,48 доларів США, що
еквівалентно 297 567,24 грн. та 1028142,63 грн.
штрафні санкції, що складаються з
залишку заборгованості за кредитом в
сумі 23 677,43 доларів США, що еквівалентно
189 253,69 грн., суми несплачених відсотків
за користування кредитом - 13551,05 доларів
США, що еквівалентно - 108 313,54 грн., пені
за прострочення виконання зобов'язання
в розмірі 1028142. 63 грн.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором від
26 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та Банком
було укладено договір поруки № 8К.
-009/143/2007 року з відповідними змінами та
доповненнями.

Позивач зазначив, що він є новим
кредитором за кредитними договорами,
тому просив стягнути з відповідачів
солідарно на його користь вказані суми
заборгованості та судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_1 заперечувала
проти позову, пославшись, що
необґрунтованість пред'явленої
позивачем суми заборгованості у
зв'язку з тим, що проводяться заходи
примусового стягнення органом
державної виконавчої служби на
підставі виконавчого напису нотаріуса
та заявила клопотання про застосування
строку позовної давності щодо частини
тіла кредиту та відсоткам.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 12 грудня 2013 року позов задоволено.

Суд стягнув з солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» суму заборгованості за
кредитним договором від 28 травня 2008
року у розмірі 43709 доларів США 17 центів,
що еквівалентно 349 367 грн. 39 коп. та пеню
за прострочення виконання зобов'язань
в розмірі 1206171 грн. 36 коп.

Крім того, суд стягнув з солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» суму
заборгованості за кредитним договором
від 26 квітня 2007 року у розмірі 37 228
доларів США 48 центів, що еквівалентно,
297 567 грн. 24 коп. та пеню за прострочення
виконання зобов'язань в розмірі 1028142
грн. 63 коп.

Також, суд стягнув солідарно з
відповідачів на користь позивача
судовій збір у сумі 3441 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач ОСОБА_1, подала
апеляційну скаргу, в якій просить
змінити рішення суду, застосувавши
строк позовної давності, стягнути з
ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
від 28 травня 2008 року у розмірі 38284,42
доларів США, що еквівалентно 306 007,37 грн.
та зменшити розмір пені до 244660 грн.33
коп.

За кредитним договором від 26 квітня 2007
року з урахуванням позовної давності
просила стягнути заборгованість з
ОСОБА_2 у розмірі 29840,76 доларів США, що
еквівалентно 236 517,19 грн. та зменшити
пеню до 318333 грн. 29 коп., про що надала
відповідні розрахунки.

Крім того, апелянт просила врахувати
стягнену суму заборгованості за
виконавчим написом нотаріуса.

В обґрунтування своєї скарги послалася
на те, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права,
не досліджено повністю обставини
справи, які мають суттєве значення для
ухвалення законного рішення. А саме,
зазначила, що судом не взято до уваги
те, що вона не отримувала досудової
вимоги, тому позовні вимоги до неї
вважала передчасними та незаконними.

Також послалась на необґрунтованість
пред'явленої позивачем суми
заборгованості у зв'язку з тим, що
проводяться заходи примусового
стягнення органом державної
виконавчої служби на підставі
виконавчого напису нотаріуса, крім
того просила врахувати трирічний строк
позовної давності і річний строк щодо
нарахування пені, надавши свої
розрахунки щодо заборгованості тіла
кредиту та відсоткам.

Крім того, посилаючись на те, що розмір
пені значно перевищує розмір боргу за
тілом кредиту та відсоткам, враховуючи
що банк жодних збитків не зазнав,
просила зменшити розмір пені вказаний
в її розрахунках вдвічі.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення учасників,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
наступного.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що 28
травня 2008 року між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір, згідно п.п. 2,3 якого, банк надав
позичальнику кредит у розмірі 31000
доларів США на споживчі цілі до 28
травня 2023 року з фіксованим відсотком 5,
99 % річних.

25 червня 2010 року між АТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2 було укладено додатковий
договір до кредитного договору від 28
травня 2008 року, згідно п. 2.1.1. якого на
період з 25 червня 2010 року до 24 серпня 2010
року включно для розрахунку процентів
за користування кредитом буде
використовуватись фіксована ставка та
в розмірів 6,50 % річних, з 25 серпня 2010
року до повного виконання боргових
зобов'язань за кредитним договором для
розрахунку процентів за користування
кредитом буде використовуватись
плаваюча процентна ставка.

27 вересня 2010 року між АТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2 було укладено додатковий
договір до кредитного договору від 28
травня 2008 року, згідно п. 2.1.1. якого на
період з 27 вересня 2010 року до 24
листопада 2010 року включно для
розрахунку процентів за користування
кредитом буде використовуватись
фіксована ставка та в розмірів 6,50 %
річних, з 25 листопада 2010 року до повного
виконання боргових зобов'язань за
кредитним договором для розрахунку
процентів за користування кредитом
буде використовуватись плаваюча
процентна ставка.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, 28
травня 2008 року між АТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 було укладено договір поруки,
відповідно до умов якого поручитель та
боржник відповідають за кредитним
договором як солідарні боржники.

25 червня 2010 року та 27 вересня 2010 року
між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 були
укладені додаткові договори, якими
було внесено відповідні зміни та
доповнення до договору поруки від
28.05.2008 року.

З розрахунку заборгованості наданого
позивачем, вбачається, що відповідачем
ОСОБА_2 належним чином не виконувались
зобов'язання передбачені вказаним
кредитним договором, в зв'язку з чим
станом на 09 серпня 2013 року виникла
заборгованість в сумі 43 709,17 доларів
США, що становить 349 367, 39 гривень та
складається з залишку заборгованості
за кредитом у сумі 29 622,16 доларів США, що
становить 236 769,92 гривень, суми
несплачених відсотків за користування
кредитом 14 087,01 доларів США, що
становить 112 597, 47 гривень та пеня за
прострочення виконання зобов'язань в
розмірі 1 206 171,36 гривень.

Крім того, судом встановлено, що 26
квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП
Банк» правонаступником якого є АТ «ОТП
Банк» був укладений кредитний договір,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику кредит у сумі 28700 доларів
США на споживчі цілі до 26 квітня 2017
року, фіксований відсоток 13,99 % річних.

В подальшому 26 травня 2010 року між
ОСОБА_2 та АТ «ОТП Банк» був укладений
додатковий договір, яким було внесено
зміни та доповнення до кредитного
договору від 26 квітня 2007 року.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань за цим кредитним договором
26 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_1
було укладено договір поруки, а 26
травня 2010 року між сторонами був
укладений додатковий договір, яким
було внесено зміни та доповнення до
договору поруки від 26 квітня 2007 року.

З розрахунку заборгованості наданого
позивачем вбачається, що станом на 09
серпня 2013 року, в зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем ОСОБА_2 умов
цього договору, виникла заборгованість
у розмірі 37 228,48 доларів США, що
становить 297 567, 24 гривень, що
складається з залишку заборгованості
за кредитом у сумі 23 677,43 доларів США, що
становить 189 253,69 гривень, суми
несплачених відсотків за користування
кредитом 13 551,05 доларів США, що
становить 108 313, 54 гривень та пені за
прострочення виконання зобов'язань в
розмірі 1 028 142,63 гривень.

Згідно договору купівлі-продажу
кредитного портфелю укладеного 20 липня
2011 року, Банк відступило, а ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» прийняло право
вимоги за спірними Кредитними
договорами від 28 травня 2008 року та від 26
квітня 2007 року

Зазначені обставини підтверджуються
матеріалами справи.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне) виконання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК
України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За положеннями ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

У правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній в постанові від 06
листопада 2013 року в справі № 6-116цс13
зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК
України початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

У разі встановлення у договорі різних
видів цивільно-правової
відповідальності за різні порушення
його умов, одночасне застосування
таких заходів відповідальності не
свідчить про недотримання положень,
закріплених у ст. 61 Конституції України
щодо заборони подвійної
цивільно-правової відповідальності за
одне і те саме порушення.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання
за кредитними договорами не виконує,
має заборгованість, тому позивач має
право вимагати стягнення з
відповідачів солідарно коштів,
нарахованих згідно з умовами кредитних
договорів та судовий збір.

Проте вирішуючи спір, суд першої
інстанції не перевірив коли у
кредитора виникло право на звернення
до суду і чи не прострочений трирічний
строк позовної давності по стягненню
чергових щомісячних платежів та річний
строк по стягненню пені.

Оскільки виконання договору
здійснюється відповідно до графіків
погашення кредиту, то початком
перебігу строку позовної давності є
день, коли боржник повинен був сплатити
черговий платіж, проте не сплатив його.

Так, колегією суддів встановлено, що на
час звернення з позовом до суду
встановлений ст. 257 ЦК України
трирічний строк позовної давності по
стягненню чергових щомісячних
платежів (простроченої
заборгованості), процентів та комісії,
що виникла до 17.10.2010 року минув.

Сторони кредитного договору
домовленості щодо зміни тривалості
позовної давності в порядку ст. 259 ЦК
України не досягли.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

Відповідачка ОСОБА_1, заперечуючи проти
позовних вимог, просила застосувати
позовну давність.

Так, звернення позивача до суду із
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором тільки 17.10.2013
року свідчить про сплив строку
позовної давності для звернення до
суду в частині заборгованості по
стягненню чергових щомісячних
платежів (простроченої
заборгованості), процентів та комісії.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2
дійсно ухилявся від взятих на себе
зобов'язань по сплаті кредитних
договорів та оскільки відповідачка
ОСОБА_1, як поручитель, відповідає в
солідарному порядку разом з основним
боржником перед кредитором, з них
підлягає стягненню солідарно кредитна
заборгованість в частині, що виникла і
не сплачена, починаючи з 17.10.2010 року по
17.10.2013 року.

Зокрема, розмір заборгованості за
кредитним договором від 28 травня 2008
року який підлягає стягненню з
відповідачів солідарно на користь
позивача з урахуванням застосування
строку позовної давності складає 38284,42
доларів США, що еквівалентно 306 007,37 грн.
за офіційним курсом НБУ на дату
проведення розрахунку, з яких:
заборгованість за кредитом - 26005,43
(29622,16-3616,73) дол. США; заборгованість по
відсотках за користування кредитом -
12278,99 (14087,01-1808,02) дол.США.

Крім того, розмір заборгованості за
кредитним договором від 26 квітня 2007
року який підлягає стягненню з
відповідачів солідарно на користь
позивача з урахуванням застосування
строку позовної давності складає 29840,76
доларів США, що еквівалентно 236 517,19 грн.
за офіційним курсом НБУ на дату
проведення розрахунку, з яких:
заборгованість за кредитом - 18894,03
(23677,43-4783,40) дол. США; заборгованість по
відсотках за користування кредитом - 10
946,73 (13551,05-2604,32) дол.США.

Щодо стягнення розміру пені,
враховуючи річний строк позовної
давності та розрахунок наданий
позивачем, стягненню підлягає пеня за
період з 17.10.2012 року по 09.08.2013 року.
Зокрема, за кредитним договором від 28
травня 2008 року загальний розмір пені
становить 489320,66 грн.; а за кредитним
договором від 26 квітня 2007 року
загальний розмір пені становить 636666,58
грн.

При цьому колегія суддів застосовує
розрахунки суми заборгованості за
кредитними договорами та пені,
наведений відповідачкою ОСОБА_1, який
є в матеріалах справа, оскільки він є
вірним, проведеним на підставі
розрахунку заборгованості позивача, з
яким колегія суддів погодилась.

Однак, виходячи з дійсних обставин
справи, розміру заборгованості за
тілом кредитних договорів та відсотків
з урахуванням співмірності штрафних
санкцій відносно суми порушеного
зобов'язання, колегія суддів находить
можливим, в силу ч.3 ст.551 ЦК України
зменшити вдвічі розмір пені до 244660
грн.33 коп. за кредитом від 28.05.2008 року та
відповідно до 318333 грн. 29 коп. за
кредитом від 26.04.2007 року.

Таким чином, оскільки судом першої
інстанції не була дана належна правова
оцінка обставинам справи, у повній мірі
не з'ясовано фактичні обставини справи,
встановлення яких має важливе значення
для правильного вирішення спору, тому
відповідно до вимог ст.309 ЦПК України
рішення суду підлягає зміні в частині
розміру стягнутої солідарно з ОСОБА_2
та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» суми заборгованості за
кредитними договорами та судових
витрат, які підлягають стягненню з
відповідачів з кожного у розмірі 1720,50
грн.

Посилання апелянта на те, що повинна
бути врахована стягнена сума
заборгованості за виконавчим написом
нотаріуса не заслуговують на увагу,
оскільки колегією суддів встановлено,
що на даний час виконавчий напис не
виконаний.

Так, згідно ч.2 п.17 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. №5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" (кредитні
відносини є подібними за змістом
спірним відносинам позики) наявність
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою ст. 625 ЦК України, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статей 526,599 ЦК України.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про неотримання
останньою досудової вимоги, не є
підставою для відмови в позовних
вимогах до неї, оскільки пред'явленням
вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 12 грудня 2013 року в частині розміру
стягнутої солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» суми заборгованості за
кредитними договорами та судових
витрат.

Визначити суму заборгованості за
кредитним договором від 28 травня 2008
року яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 солідарно на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» у розмірі 38284,42
доларів США, що еквівалентно 306 007
(триста шість тисяч сім) гривень 37
копійок за офіційним курсом НБУ на дату
проведення розрахунку та пеню за
прострочення виконання зобов'язань у
розмірі 244660 грн.33 коп.

Визначити суму заборгованості за
кредитним договором від 26 квітня 2007
року яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 солідарно на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» у розмірі 29840,76
доларів США, що еквівалентно 236 517
(двісті тридцять шість тисяч п'ятсот
сімнадцять) гривень 19 копійок за
офіційним курсом НБУ на дату
проведення розрахунку та пеню за
прострочення виконання зобов'язань у
розмірі 318333 грн. 29 коп.

Визначити суму стягнення витрат по
сплаті судового збору, які підлягають
стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з кожного
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» у розмірі 1720,50 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :