Справа № 209/2027/14-ц
Провадження № 6/209/112/14
У Х В А Л А

18 квітня 2014 року
м.
Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді Гнєзділов В.Є.

при секретарі Бойко Н.Є.

розглянувши в судовому засіданні
подання державного виконавця
Дніпровського відділу державної
виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Добридніка С.А. про
тимчасове обмеження виїзду за межі
України боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Дніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Добриднік С.А.
звернувся до суду з поданням, в якому
просить тимчасово обмежити
громадянина України ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1, у праві
виїзду за межі України до виконання
рішення суду від 23.12.2013 року ухваленого
Дніпровським районним судом м.
Дніпродзержинська про стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ «Приватбанк» в сумі 32152,02 грн. В
обґрунтування подання зазначає, що на
примусовому виконанні у Дніпровському
відділі державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження № 41571125 з
примусового виконання виконавчого
листа № 209/3427/13-ц від 23.12.2013 року,
виданого Дніпровським районним судом
м. Дніпродзержинська про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
боргу в сумі 32152,02 грн. Згідно з
вимогами ст. ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем 20.01.2014 року було
відкрито виконавче провадження за
вказаним виконавчим документом та
винесено відповідну постанову, копію
якої було направлено сторонам. У
встановлений державним виконавцем
строк боржник ОСОБА_2 у добровільному
порядку рішення суду не виконав,
заборгованість не сплатив. Враховуючи
значну суму боргу за виконавчим
документом та відсутність реального
погашення заборгованості, а також
беручи до уваги, що боржник ОСОБА_2
приховує від державного виконавця дані
стосовно отримання доходів, є підстави
вважати, що ОСОБА_2 може виїжджати за
межі України (відпочинок, робота тощо).
В даному праві боржника можливо
обмежити до повного виконання ним
цивільних зобов'язань. Про рішення суду
боржнику відомо, проте небажання
виконувати, покладеного судом
обов'язку щодо виплати коштів
стягувачеві, виконувати законні вимоги
державного виконавця та рішення суду в
цілому, з боку ОСОБА_2 є очевидним.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що подання не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод», кожен є
вільним залишати свою країну, на
здійснення цього права не можуть бути
встановлені жодні обмеження, крім тих,
що є необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину, для захисту
здоров'я чи моралі або з метою захисту
прав і свобод інших осіб. Забезпечення
майнових прав не може здійснюватись
шляхом обмеження основоположних
свобод.

Згідно ст. 33 Конституції України,
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
право вільно залишати територію
України, за винятком обмежень, які
встановлюються законом. Громадянин
України не може бути позбавлений права
в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Згідно до ч. 2 ст. 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", громадянинові України, який
має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань. Питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України вирішується при виконанні
судових рішень, у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону України
«Про виконавче провадження» та статтею
377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Пунктом 18 ч. 3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Однак, як вбачається з матеріалів
подання, державний виконавець не надав
суду доказів того, що ним вчинено всі
дії, передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», які
спрямовані на погашення боргу. Також не
надано доказів того, що боржник вчиняє
дії, які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, що боржник за
час виконання рішення виїжджав за межі
України, що призвело до виникнення
заборгованості, або боржник
безпідставно не з'являвся на виклики
державного виконавця.

Отже, ухилення боржника ОСОБА_2 від
виконання зобов'язань державним
виконавцем не доведено, та існує явна
не співмірність суми боргу з
обмеженням у праві вільного вибору
місця проживання, свободи пересування
і праві вільно залишати територію
України.

При таких обставинах та з урахуванням
зазначених норм діючого законодавства,
що регулює встановлені правовідносини,
суд прийшов до висновку про відмову в
задоволенні заяви про обмеження права
виїзду за межі України ОСОБА_2

На підставі ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод», ст.ст. 33, 124
Конституції України, ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», п. 18
ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст.ст. 217, 377-1
ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного
виконавця Дніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Добридніка С.А. про
тимчасове обмеження виїзду за межі
України боржника ОСОБА_2, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинска

В.Є. Гнєзділов