У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Закропивний О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 24 квітня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 11 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про виселення; за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа -
паспортне відділення Личаківського
районного відділу Головного
управління державної міграційної
служби України у Львівській області,
про визнання осіб такими, що втратили
право на проживання та користування
житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним
вище позовом, посилаючись на те, що він
є сином наймача спірної квартири
ОСОБА_8, який помер у 2005 році, у якій
також зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 У зазначеній квартирі без
реєстрації також проживають ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, згоду на заселення яких ним не
надавалась. Незважаючи на те, що він має
права користування житловою площею,
оплачує комунальні послуги, проте не
має реальної можливості користуватися
зазначеною квартирою, оскілки
відповідачі відмовляються надати
згоду на вселення. Також відповідачі
забезпечені житлом в іншому місці,
проте виселитись у добровільному
порядку вони не бажають. Оскільки у
добровільному порядку відповідачі із
займаної квартири не виселяються,
просив позов задовольнити.

ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним
вище позовом, посилаючись на те, що у
спірній квартирі АДРЕСА_1 фактично
проживає він із дружиною та сином.
Також періодично проживає ОСОБА_3
Останній жодних виплат на утримання
квартири чи ведення господарства не
здійснює. Зазначає, що ОСОБА_3 у
вказаній квартирі не проживає понад
двадцяти років. Після одруження ОСОБА_3
виселився та проживає у м.
Львів-Винники. ОСОБА_7 виїхала у
Волинську область. Протягом останніх
років позивач не заявляв жодних
претензій щодо чинення йому перешкод.
Він не сплачував жодних комунальних
платежем, не приймав участі в утриманні
квартири. Просив визнати ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 24 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 11 листопада 2013 року, позов ОСОБА_3
задоволено. Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5 із
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення. У задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3
та задовольнити позов ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновку
щодо незаконності зазначених судових
рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 24 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 11 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
виселення; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_7, третя особа - паспортне
відділення Личаківського районного
відділу Головного управління
державної міграційної служби України у
Львівській області, про визнання осіб
такими, що втратили право на проживання
та користування житловим приміщенням
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ
О.В.
Закропивний