АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22 -ц/790/1121/14
Головуючий 1 - інстанції -
Справа № 645/1421/2013
Категорія - відшкодування
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді -
ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії -
КРУГОВОЇ С.С.

-
ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі -
Прудніковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант" на рішення Фрунзенського
районного суду міста Харкова від 12
грудня 2013 року по справі за позовом
Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант" до ОСОБА_4 і Публічного
акціонерного товариства "Харківська
муніципальна страхова компанія" про
відшкодування шкоди,-

в с т а
н о в и л а :

У лютому 2013 року ТДВ СК "Альфа-Гарант"
звернулось до Фрунзенського районного
суду міста Харкова з позовом, в якому
просило стягнути з ОСОБА_4 матеріальну
шкоду в розмірі 1671,17 грн. та 229,40 грн.
судового збору. Згодом позивач уточнив
позов, включивши до числа відповідачів
ПАТ " ХМСК" і просив стягнути на його
користь матеріальну шкоду з ПАТ "ХМСК"
-1161,17 грн. з ОСОБА_4- 510,00 грн. і судовий
збір, пропорційно задоволеним вимогам.

Рішенням Фрунзенського районного суду
міста Харкова від 12 грудня 2013 року
позов ТДВ СК "Альфа- Гарант" задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ТДВ СК " Альфа-Гарант" 510,00 грн.
матеріальної шкоди та 214,60 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказане рішення суду та
ухвалити нове, яким задовольнити
вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант» в повному
обсязі.

В обґрунтування скарги
посилається на те, що суд першої
інстанції належним чином не дослідив в
повному обсязі матеріали та обставини
справи, які мають суттєве значення для
розгляду спору, не дав їм належної
оцінки, не встановив та не зазначив у
рішенні, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовує свої заперечення ПАТ
«ХМСК», чим відповідно порушив норми
процесуального та матеріального права.

Зазначає, що посилання ПАТ «ХМСК»
на неповідомлення страхувальником
про настання ДТП не може бути підставою
для відмови у стягненні виплаченого
страхового відшкодування .

У відповідності до вимог ст.38.1, п. г
ст.38.1.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» ПАТ «Харківська муніципальна
страхова компанія», після виплати
страхового відшкодування ТДВ СК
«Альфа-Гарант» в порядку регресу має
право звернутися до свого
страхувальника з вимогою повернути
сплачені кошти.

У запереченнях на апеляційну
скаргу представник ПАТ " ХМСК" просить
залишити її без задоволення,
посилаючись на те, що у зв"язку з
порушенням страхувальником ОСОБА_4
вимог ЗУ "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та умов договору щодо
зобов"язання у строк не пізніше 3-х днів
повідомики страховика про ДТП, у ПАТ "
ХМСК" не виникло обов"язку зі сплати
страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді;
пояснення представника позивача, який
уточнив межі оскарження рішення суду
першої інстанції і просить його
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та ухвалити
нове рішення про їх задоволення;
представника ПАТ " ХМСК", яка проти
задоволення скарги заперечує;
дослідивши матеріали справи , доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія доходить висновку,
що скарга, з урахуванням її уточнення,
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
випмог до ПАТ "ХМСК", суд першої
інстанції виходив із того, що всупереч
вимогам ст.33.2.1 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», п.5 ч.1 ст.989, п.5 ч.1
ст.991 ЦК України учасники
дорожньо-транспортної пригоди не
повідомили ПАТ ( на той час ВАТ)"ХМСК"
про настання страхового випадку,чим
перешкодили йому упевнитись, що подія є
страховим випадком. спорямувати
аварійного комісара для огляду
пошкодженого автомобіля для
визначення розміру збитків.

З такими висновками суду погодитись не
можна, оскільки вони суперечать
вимогам закону не ґрунтуються на
матеріалах справи, до спірних
правовідносин невірно застосовані
норми матеріального права, що свідчить
про невідповідність рішення в
оскаржуваній частині вимогам ст.214 ЦПК
України та відповідно до ст.309 цього
Кодексу є підставою для його
скасування і ухвалення нового
рішення.

Судом установлено, що 11.08.2010 року
сталася ДТП за участю автомобіля
«ПЕЖО", державний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «ВАЗ -
21093» державний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_4

Внаслідок ДТП автомобілю «ПЕЖО», було
завдано механічних пошкоджень і
вартість його відновлювального
ремонту визначена в розмірі 5390,00грн.
(а.с.19-23)

Вказаний автомобіль був застрахований
у ТДВ СК "Альфа-Гарант" за договором
добровільного страхування
транспортного засобу , що є предметом
застави від 05 липня 2010 року. Позивачем
було виплачено ОСОБА_5 страхове
відшкодування у розмірі 3342,34
грн.(а.с.5-8,33,35)

Постановою апеляційного суду
Харківської області від 08 лютого 2011
року встановлено, що дії обох учасників
ДТП не відповідали вимогам ПДР України
і допущені ними порушення цих Правил
знаходяться у причинному зв"язку з
настанням ДТП. ОСОБА_5 було визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП і провадження у справі було
закрито у зв"язку з закінченням
строків, встановлених статтею 38 цього
Кодексу. Питання про відповідальність
ОСОБА_4 не вирішувалось, оскільки
протокол про адміністративне
правопорушення щодо нього не
складався.(а.с.14-16)

Чинним рішенням апеляційного суду
Харківської області від 28.12.2012 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди встановлено, що
вина сторін у настанні ДТП 11.08.2010 року є
обопільною і рівною та стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1023,83 грн., які
складають половину різниці між
визначеною вартістю відновлювального
ремонту автомобіля позивача та
виплаченим йому ТДВ СК "Альфа-Гарант"
страховим відшкодуванням, а також
стягнуто половину витрат за проведення
єкспертизи і судовий збір. (а.с.17-18)

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

На вказані статті, а також на ст.ст.1191,
22,1166,1188 ЦК України посилалося ТДВ СК
"Альфа-Гарант" у позовній заяві та
просило задовольнити його позовні
вимоги у порядку регресу. (а. с. 1-3).

Проте статтями 993 і 1191 ЦК України
регулюються різні, не пов'язані між
собою правовідносини та поняття:
«суброгація» та «регрес».

Ці інститути мають різний режим
правового регулювання. Так, регрес
регулюється загальними нормами
цивільного права (ст. 1191 ЦК України), а
суброгація ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування».

Суд першої інстанції мав виходити з
того, що виплата страхового
відшкодування була здійснена ОСОБА_6
позивачем на підставі договору
добровільного страхування наземного
транспорт ного засобу , тобто за
договором м айнового страхування і до
нього у відповідності до ст. 27 Закону
України «Про страхування» та ст. 993 ЦК
України у межах фактичних витрат
перейшло право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Оскільки цивільна-правова
відповідальність ОСОБА_4 на час ДТП
була застрахована у ПАТ ( раніше ВАТ)
"ХМСК" (а.с.56) позивач в межах строку
позовної давності правомірно заявив
вимоги до страховика і страхувальника
і в уточненому позові, виходячи з
обопільної і рівної вини учасників ДТП,
просив стягнути зі страхувальника
франшизу, яка за полісом № ВС 9007013
визначена в розмірі 510,00 грн., а з ПАТ
"ХМСК" - 1161,17 грн.

Неповідомлення ПАТ "ХМСК" про ДТП її
учасниками не може бути підставою для
відмовит у задоволенні вимог ТДВ
"Альфа-Гарант" до цього відповідача,
оскільки вони стосуються не виплати
страхового відшкодування, а
відшкодування понесених збитків.

До правовідносин, яки виникли між
позивачем і відповідачем ПАТ " ХМСК" не
може бути застосована ст.991 ЦК України,
якою врегульовані підстави відмови
страховика у страховій виплаті
страхувальнику.

Порушення ОСОБА_4 , як страхувальником,
умов договору, укладеного між ним і ПАТ
" ХМСК" може бути підставою для
страховика звернутись до суду з
позовом в порядку регресу.

З наведених підстав рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ТДВ
"Альфа-Гарант" до ПАТ "ХМСК" і в частині
судового збору підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення цих вимог і розподіл
судових витрат пропорційно до
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307,
ст.ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова
колегія, -

В И Р І
Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія "Альфа -Гарант" задовольнити .

Рішення Фрунзенського районного
суду міста Харкова від 12 грудня 2013 року
скасувати в частині відмови у
задоволенні вимог Товариства з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія "Альфа-Гарант" про стягнення
матеріальної шкоди з Публічного
акціонерного товариства "Харківська
муніципальна страхова компанія" і в
частині судового збору і ухвалити в цій
частині нове рішення.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства " Харківська
муніципальна страхова компанія" ( місто
Харків, вул.Плеханівська,63, ) на користь Товариства з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія "Альфа-Гарант" ( місто Київ,
бульвар Лесі Укрїнки,26, )
1161 ( одну тисячу сто шістдесят одну) грн.
17 коп. і 149,11 грн. судового збору, а з
ОСОБА_4 -65,49 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення з
ОСОБА_4 на користь позивача 510,00 грн.
апеляційним судом не переглядалось.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга на рішення
апеляційного суду може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя -

Судді колегії -