22-ц/773/41/14 Головуючий у 1 інстанції:
Плахтій І. Б. Категорія: 42 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Русинчука М. М., Матвійчук Л. В.,

при секретарі - Губарик К. А.,

з участю:

представника позивача Місюри І. В.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про
виселення за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3 на заочне рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 27 березня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк" (далі -
ПАТ КБ "Приватбанк") звернулось з
позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
ОСОБА_3, про виселення відповідача та
третьої особи, які зареєстровані та/або
проживають у квартирі (предмет
іпотеки), розташованій за адресою:
АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного
обліку у органі УМВС України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 05 березня 2013
року третю особу ОСОБА_3 було залучено
до участі в справі в якості
співвідповідача.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 27 березня 2013
року провадження у справі в частині
вимог до відповідача ОСОБА_4 закрито на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 27 березня 2013 року позов в
даній справі частково задоволено.
Судом вирішено виселити ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1. Рішення є підставою
для зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.
Вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

Не погоджуючись із ухваленим судовим
рішенням, відповідач ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу. Посилається на
незаконність рішення, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить заочне рішення скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримала з зазначених в ній підстав.

Представник позивача Місюра І. В.
апеляційну скаргу заперечила, просила
рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, приходить висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Луцького міськрайонного суду
від 22.03.2012 року (а.с. 13-14) у справі за
позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_4
про звернення стягнення позов
задоволено частково. В рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_4 перед
ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним
договором № VOY0GK02991083 від 05.10.2006 року в
розмірі 43204 долара 59 центів США, що
станом на 22 березня 2012 року
еквівалентно 341316 гривень 26 копійок, (що
складається з заборгованості за
кредитом - 27951,89 дол. США, несплачених
відсотків - 8159,65 дол. США,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 1610,70 дол. США,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язання - 5482,35 дол. США), звернуто
стягнення на предмет іпотеки, квартиру
загальною площею 52,50 кв. м., яка
розташована в АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_4 на праві приватної власності,
шляхом надання ПАТ КБ "Приватбанк"
права на продаж вказаної квартири від
свого імені будь-якій особі-покупцеві
із застосуванням процедури продажу,
визначеної ст. 38 Закону України "Про
іпотеку". Крім того, ухвалено виселити
ОСОБА_4 з вказаної квартири. Рішення
набрало законної сили.

З 18.10.2006 року в квартирі АДРЕСА_1
зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
вбачається з відомостей
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС,
УДМС України у Волинській області (а.с.
45).

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про
іпотеку", звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічні положення містяться в ст. 109
Житлового кодексу України, відповідно
до якої виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
встановлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду. Виселення
громадян при зверненні стягнення на
жилі приміщення, що були придбані ними
за рахунок кредиту (позики) банку чи
іншої особи, повернення якого
забезпечене іпотекою відповідного
жилого приміщення, є підставою для
надання цим громадянам жилих приміщень
з фондів житла для тимчасового
проживання відповідно до ст. 132-2 ЖК
України. Відсутність жилих приміщень з
фондів житла для тимчасового
проживання або відмова у їх наданні з
підстав, встановлених ст. 132-2 ЖК
України, не тягне припинення виселення
громадянина з жилого приміщення, яке є
предметом іпотеки.

З матеріалів справи вбачається (а.с. 40),
що відповідачу ОСОБА_3 06.11.2012 року
іпотекодержателем було підготовлено
письмову вимогу про добровільне
звільнення квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з
прийняттям судом рішення про звернення
стягнення на вказану квартиру, що є
предметом іпотеки.

Однак, позивач не надав належних
доказів отримання відповідачем
вказаної письмової вимоги. Список
згрупованих внутрішніх поштових
відправлень (а.с. 41) не містить відмітки
відділення поштового зв'язку та не
доводить факт отримання відповідачем
письмової вимоги про виселення, на що
не звернув уваги суд першої інстанції,
а тому суд апеляційної інстанції
приймає доводи апелянта в цій частині.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції необґрунтовано дійшов до
висновку, що вимога про виселення
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 є підставною
та підлягає задоволенню.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що оскаржуване рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності та обгрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, а тому
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
задовольнити.

Заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 27 березня 2013 року скасувати
і ухвалити нове рішення.

В позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про виселення
зі зняттям з реєстраційного обліку у
органі МВС України відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: