Справа № 127/5538/13-ц Провадження №
22-ц/772/32/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Федчишен Сергій
АндрійовичКатегорія: 27 Доповідач: Сало
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: судді Сала Т.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Денишенко Т.О.,

При секретарі :Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 жовтня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, за участю третьої особи без
самостійних вимог щодо предмету спору -
Орган опіки і піклування Вінницької
міської ради, про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення, -

встановила:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду
з зазначеним позовом, мотивуючи його
наступним.

07.03.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
за яким остання отримала кредит в
розмірі 58395,00 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом з
кінцевим терміном повернення
05.03.2025року.

У зв'язку з порушенням умов кредитного
договору, ОСОБА_2 має заборгованість,
яка станом на 11.05.2012 року складає 53372,95
доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором від 07.03.2007 року,
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 року
було укладено договір іпотеки.

Наявність заборгованості стала
підставою для звернення до суду.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 17.10.2013 року
позов задоволено. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернуто стягнення на предмет іпотеки:
квартиру АДРЕСА_1, та рішення про
виселення відповідачів.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити ПАТ КБ
«Приватбанк» в задоволені позову в
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
вказане рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, прийняте з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи, прийняте з
порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Зокрема зазначено, що суд першої
інстанції безпідставно не зупинив
провадження у справі до закінчення
розгляду іншої справи про розірвання
кредитного договору, укладеного між
банком та ОСОБА_2; судом були порушенні
вимоги ст.ст. 35 та 39 Закону України «Про
іпотеку»; рішенням суду, яке ухвалено
без участі представника органу опіки
та піклування, порушило права
неповнолітніх дітей ОСОБА_2 на
проживання; суд не надав належної
оцінки всім обставинам справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
07.03.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ №VIH0GК02021227, за яким остання отримала
кредит в розмірі 58395,00 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 10,08 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Кінцевий термін повернення - 05.03.2025
року.

В забезпечення виконання зобов'язання
за даним кредитним договором
між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за
умовами якого іпотекодавець надала
іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1.

Станом на 11.05.2012 року заборгованість
ОСОБА_2 становить 53372,95 дол. США,з яких:
45135,61 доларів США - заборгованість за
кредитом; 5729,57 доларів США -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом; 980 доларів США -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 1527,77 доларів США
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Задовольняючі позов, суд першої
інстанції керувався ст. 1050 ЦК України,
відповідно до якої, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_2
зобов'язана була повертати позику
частинами до 2025 року, однак порушувала
порядок повернення чергових платежів.

ОСОБА_2 отримала кредит для придбання
квартири АДРЕСА_1 та уклала відповідний
іпотечний договір, що в силу ст. 33
Закону України «Про іпотеку», надає
право іпотекодержателю, в разі
невиконання боржником основного
зобов'язання, задовольнити свої вимоги
за основним зобов'язанням шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

А тому у позивача наявні всі підстави
для звернення до суду з даним позовом.

Твердження апелянта про порушення
позивачем вимог ст. 35 Закону України
«Про іпотеку», а саме те, що її не було
повідомлено за місцем її фактичного
проживання (квартири АДРЕСА_1) про
порушення основного зобов'язання або
іпотечного договору є безпідставним,
оскільки в матеріалах справи міститься
копія листа направленого на ім'я ОСОБА_2
від 05.12.2011 року, який відповідає вимогам
ст. 35 Закону України «Про іпотеку»
(а.с.106), та докази його відправлення
(квитанція в якій зазначається номер
250, рек. лист на ім'я ОСОБА_2) та
докази вручення даного листа 16.01.2012
року особисто ОСОБА_2 (повідомлення про
вручення, з аналогічним номером, що в
зазначеній квитанції - 250).

Аналогічне повідомлення було
направлено і за адресою, за якою була
зареєстрована ОСОБА_2 на час укладання
кредитного договору та договору
іпотеки (а.с. 147-148).

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців. Такі ж наслідки невиконання
основного зобов'язання передбачені ст.
40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109
ЖК України.

Колегія суддів вважає, що
безпідставними є також твердження
ОСОБА_2, про порушення судом прав
малолітньої дитини, яка зареєстрована
у даній квартирі, оскільки
першочерговий обов'язок не порушувати
права та не обмежувати законні
інтереси дитини, відповідно до ст. 27
Конвенції про права дитини та ст. 12
Закону України «Про охорону
дитинства», покладається на батьків, і
саме вони несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

ОСОБА_2 будучи ознайомленою з умовами
кредитного договору та договору
іпотеки, усвідомлюючи наслідки
неповернення кредиту, свідомо порушила
права малолітньої дитини, відчуживши
своє попереднє житло та зареєструвавши
своїх дітей в спірну квартиру без
дозволу позивача та органів опіки та
піклування.

Ні ОСОБА_2, ні органи опіки та
піклування під час розгляду справи по
суті не надали судам докази того, що
органи опіки та піклування здійснювали
контроль за додержанням батьками
житлових прав малолітньої дитини при
відчужені та купівлі спірного житла.

Обов'язок здійснювати такий контроль
покладається на органи опіки і
піклування статтею 18 Закону України
«Про охорону дитинства».

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що іншого способу захистити свої
порушені права, тобто повернути
позичені кошти, в позивача немає.
ОСОБА_2 не довела суду факт можливості
повернення нею іншим способом
кредитних коштів, а заявила лише про
наміри їх повернути, а тому підстав для
відмови в задоволенні позовних вимог у
суду не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального права.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку»
містить вимоги до змісту рішення суду в
разі задоволення вимого щодо звернення
стягнення предмету іпотеки, а саме в
рішенні має бути зазначено , крім
іншого, загальний розмір вимог та всі
його складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості іпотеки;
початкова ціна предмета іпотеки длоя
його подальшої реалізації.

В п. 42 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України від
30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»
зазначається, що суд може зазначити, що
початкова ціна для подальшої
реалізації предмета іпотеки
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій

Однак, суд першої інстанції в
ухваленому рішенні, порушивши вимоги
ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та
вимоги п.42 зазначеної Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України, не зазначив складові
заборгованості ОСОБА_2 та не зазначив
початкову ціну предмету іпотеки. Дана
обставина унеможливлює реалізацію
квартири відповідно до вимог закону, а
тому рішення суду підлягає зміні в
резолютивній його частині з метою
усунення недоліків.

Згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
підставою для зміни рішення суду
першої інстанції є порушення норм
процесуального права.

Керуючись ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 17.10.2013 року
змінити.

Абзац другий рішення викласти в такій
редакції: «В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№VIH0GK 02021227 від 07.03.2007 року в розмірі 53372,95
дол. США ( п'ятдесят три тисячі триста
сімдесят два долара та дев'яносто п'ять
центів), з яких 45135,61 дол. США -
заборгованість за кредитом; 5729,75 дол.
США (п'ять тисяч сімсот двадцять дев'ять
доларів сімдесят п'ять центів) -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 980,0 (дев'ятсот
вісімдесят) дол. США - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 1527,77
дол. США (одна тисяча п'ятсот двадцять
сім доларів сімдесят сімцентів) - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, що за курсом
НБУ в гривневому еквіваленті становить
426469,87 грн., звернути стягнення на
предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 71 кв.м., шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладенням від імені
ОСОБА_2 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, а також надання ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх повноважень
необхідних для здійснення продажу.

Встановити початкову ціну для
подальшої реалізації предмета іпотеки
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.»

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий: (підпис)
Т.Б. Сало

(підпис) Т.О. Денишенко.

Судді:
(підпис) І.М. Стандник

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Вінницької області
Сало Т.Б.