Провадження № 2/756/910/14
Ун. №
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва в
головуючого судді -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, малолітнього
ОСОБА_3, в особі законного представника
ОСОБА_2, треті особи - Головне
управління Державної міграційної
служби України у м. Києві, служба у
справах дітей Оболонської районної в м.
Києві державної адміністрації про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку з місця
У листопаді 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
малолітнього ОСОБА_3, про визнання їх
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням, зняття з
реєстраційного обліку з місця
проживання, посилаючись на наступне.
Позивачка є власником квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу квартири, який був
укладений 24.12.2005 року між нею, як
покупцем і ОСОБА_4 як продавцем,
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
27 жовтня 2007 року між її сином ОСОБА_6 та
відповідачкою ОСОБА_2 був укладений
шлюб. Від шлюбу у них народився син
ОСОБА_3. Оскільки її син не мав власного
житла у м. Києві, вони разом із
відповідачкою проживали та
зареєструвалися у квартирі позивачки.
ОСОБА_2 була зареєстрована 28.02.2011 року,
а малолітній ОСОБА_3 зареєстрований
29 грудня 2011 року відповідачка разом із
дитиною, зібравши всі свої речі та
набуте у шлюбі з її сином рухоме майно,
з невідомих причин виїхала із спірної
квартири і на теперішній час проживає у
своїх батьків у м. Марганець,
Дніпропетровської області. З цього
часу відповідачка із її сином
повністю припинили шлюбні відносини,
будь-яких контактів не підтримують.
Відповідачі з грудня 2011 року за місцем
реєстрації не проживають, ніколи з
цього часу у квартирі не з'являлися,
їхні особисті речі у квартирі відсутні,
комунальні послуги на утримання
квартири ОСОБА_2 не сплачує.
У зв'язку з тим, що її син ОСОБА_6 є
інвалідом 3-ї групи, непрацездатний, то
вона будучи пенсіонером, вимушена
сплачувати комунальні послуги за
квартиру за свої кошти в повному
обсязі, в тому числі і нарахування на
відповідачів, що не відповідає її
законним інтересам та порушує її
права як власника. Враховуючи, що
відповідачі тривалий час фактично не
проживають у квартирі, вона вважає за
необхідне позбавити їх права на
користування вказаним житлом, та зняти
їх з реєстраційного обліку.
Посилаючись на вимоги ст. ст. 16, 319, 321, 391
ЦК України просить суд визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_1, та зобов'язати
Головне управління Державної
міграційної служби України у м. Києві
в особі Оболонського районного
відділу зняти відповідачів з
В судовому засіданні позивачка
підтримала заявлений позов, та просила
його задовольнити з підстав,
зазначених у позовній заяві.
Відповідачка заперечила проти позову у
повному обсязі. Будучи допитаною у суді
у якості свідка показала суду, що вона
проживає у спірній квартирі з 2006 року.
Між нею та її чоловіком ОСОБА_6 27.10.2007
року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу
вони мають спільну дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона та син були
зареєстровані за згоди позивачки у
спірній квартирі з 2008 року. З цього часу
вони проживали однією сім'єю, та були
пов'язані спільним побутом. У листопаді
2011 року її чоловік захворів на психічну
хворобу, та тривалий час знаходився на
стаціонарному лікуванні у
психоневрологічній лікарні. На початку
2012 року у неї тяжко захворіла мати, яка
проживає у м. Марганець,
Дніпропетровської області, та вона
була вимушена тимчасово проживати з
сином у матері. Під час її тимчасової
відсутності у м. Києві деякі її речі, та
речі малолітнього сина залишились у
спірній квартирі. Потягом 2012 -2013 років
вона була вимушена тимчасово залишати
спірну квартиру та виїжджати до матері,
що було пов'язано з станом її здоров'я. В
листопаді 2013 року, в чергове
повернувшись до спірної квартири вона
виявила, що в квартирі були поміняні
замки на вхідних дверях, а позивачка
заселила сторонніх осіб, які у неї
винаймають житло. В даний час вона
підтримує стосунки з чоловіком, який
піклується про неї та сина. У зв'язку з
тим, що позивачка в даний час чинить
перешкоди у користуванні квартирою,
вона разом з сином винаймає інше житло
у м. Києві. З чоловіком вони бачаться
кожного місяця, наміру розірвати шлюб у
них немає. Тимчасове проживання з
чоловіком за різними адресами
пов'язано з тим, чоловік хворіє на
психічну хворобу, у зв'язку з чим у
нього бувають загострення хвороби.
Просить у задоволенні позову
відмовити, у зв'язку з тим, що її
тимчасове не проживання у спірній
квартирі відбулось з поважних причин,
що пов'язано з психічною хворобою
чоловіка, а також вважає, що позивачкою
не доведено факту її непроживання у
квартирі, понад строки, встановлені ЦК
Представник третьої особи - Головного
управління Державної міграційної
служби України у м. Києві в судове
засідання не з'явився, про місце, день і
час розгляду справи був повідомлений
судом належним чином. Звернувся до суду
з заявою, в якій просив розглянути
позов за відсутністю представника, та
прийнятті рішення відповідно до вимог
Представник третьої особи - служби у
справах дітей Оболонської районної в м.
Києві державної адміністрації проти
позову заперечив. Вважає, що позовні
вимоги не ґрунтуються на вимогах
закону. Вважає, що не внесення
відповідачкою плати за комунальні
послуги не порушує право позивачки на
вільне володіння, користування, та
розпорядження своєю власністю. Крім
того вважає, що у разі задоволення
судом позову, будуть порушені права
малолітньої дитини, зокрема її право
бути зареєстрованою за місцем
проживання одного з батьків. Просить у
задоволенні позову відмовити у повному
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він є
сином позивачки, та братом чоловіка
відповідачки. Зазначає, що
відповідачка проживала в спірній
квартирі з 2007 року по грудень 2011 року.
Залишила помешкання після хвороби
брата. Він відвідував квартиру по вул.
Вишгородській, але відповідачки не
бачив. Його брат в період з лютого 2012
року по лютий 2013 року проживав з другом
ОСОБА_9 по вул. Вишгородській, а з червня
2013 року проживає у квартирі по вул. З.
Свідок ОСОБА_9 показав суду, що він є
другом ОСОБА_6, який є сином позивачки.
Йому відомо, що ОСОБА_6 наприкінці 2011
року потрапив у психоневрологічну
лікарню, та відповідачка з цього ж часу
виїхала з квартири разом з дитиною.
Після тимчасового одужання ОСОБА_6, з
травня 2012 року по вересень 2013 року
проживав з ним у квартирі по вул.
Вишгородській. В цей час він їздив на
день народження сина у м. Марганець. Зі
слів ОСОБА_6 він бажає зберегти сім'ю
заради дитини. З весни 2012 року по
теперішній час ОСОБА_6 проживає на вул.
Зої Гайдай. Йому відомо, що ОСОБА_6
періодично спілкується з дитиною та з
Свідок ОСОБА_11 показала суду, що є
знайомою позивачки. Їй відомо, що
позивачка проживає з 2011 року на вул.
Зої Зайдай та на вул. Вишгородській. Зі
слів позивачки їй відомо, що у грудні
2011 року відповідачка вивезла
оргтехніку з квартири на вул.
Вишгородській, із того часу в квартирі
Свідок ОСОБА_13 суду показала, що знає
сім'ю відповідачки. В листопаді 2013
року відповідачка звернулась до неї з
проханням тимчасово проживати з нею у
найманій квартирі. Своє прохання
відповідачка мотивувала тим, що
позивачка чинить їй перешкоди у
користуванні квартирою, а саме
поміняла замки на вхідних дверях. Де
проживала відповідачка з 2011 року по 2013
роки вона не знає, через те, що не
спілкувалась з нею у той час.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що дійсно
знайомий з сім'єю ОСОБА_6 з 2008 року. Вони
є сусідами, та проживали по вул.
Вишгородській. Він періодично бачить
відповідачку біля будинку по вул.
Вишгородській. Підтвердити факт
проживання відповідачки в квартирі з
2011 року по теперішній час не може,
оскільки в квартиру не заходив.
Суд, вислухавши пояснення сторін, їх
представників, свідків, дослідивши
письмові докази по справі, прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що на
підставі договору купівлі-продажу від
24.12.2005 року власником квартири АДРЕСА_1
є позивачка ОСОБА_1 (а.с. 5-7).
На вказаній житловій площі, у
трикімнатній квартирі АДРЕСА_1
зареєстрованими є власник ОСОБА_1 -
позивачка по справі, її син ОСОБА_6,
відповідачка по справі ОСОБА_15, яка
зареєстрована у квартирі з 28.02.2008 року,
та син відповідачки - малолітній
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований у спірній квартирі з 20
листопада 2008 року. (а.с. 8).
Відповідачка ОСОБА_2 перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який
зареєстрований 27 жовтня 2007 року (а.с. 51).
Від спільного шлюбу вказані особи
мають малолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 52).
Спірні правовідносини між сторонами
регулюються положеннями ст. 405 ЦК
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Відповідно до ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше, як на підставі закону і рішення
суду.
Судом встановлено, що в даний час
відповідачка ОСОБА_2 разом з сином
ОСОБА_3 тимчасово проживає в АДРЕСА_1.
Вказана обставина була також
підтверджена у судовому засіданні
свідком ОСОБА_13 Своє тимчасове не
проживання у спірній квартирі по вул.
Вишгородській позивачка пояснила тим,
що з листопада 2013 року позивачка чинить
перешкоди у користуванні квартирою,
поміняла замки на вхідних дверях, та
заселила у квартиру сторонніх осіб.
Крім того, з змісту заперечень
відповідачки ОСОБА_2, яка була допитана
у суді у якості свідка, вбачається, що
вона проживає у спірній квартирі з 2006
року. Між нею та її чоловіком ОСОБА_6
27.10.2007 року було зареєстровано шлюб. Від
шлюбу вони мають спільну дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона та син були
зареєстровані за згоди позивачки у
спірній квартирі з 2008 року. З цього часу
вони проживали однією сім'єю, та були
пов'язані спільним побутом. У листопаді
2011 року її чоловік захворів на психічну
хворобу та тривалий час знаходився на
стаціонарному лікуванні у
психоневрологічній лікарні. Факт
перебування ОСОБА_6 на лікуванні також
підтверджується довідкою від 24.11.2011
року, з змісту якої видно, що він
перебував на стаціонарному лікуванні у
Київській міській клінічній
психоневрологічній лікарні № 1 м. Києва
Також відповідачка зазначила, що на
початку 2012 року у неї тяжко захворіла
мати, яка проживає у м. Марганець,
Дніпропетровської області, та вона
була вимушена тимчасово проживати з
сином у матері. Під час її тимчасової
відсутності у м. Києві деякі її речі, та
речі малолітнього сина залишились у
спірній квартирі. Потягом 2012 -2013 років
вона була вимушена тимчасово залишати
спірну квартиру та виїжджати до матері,
що було пов'язано з станом її здоров'я.
В даний час відповідачка підтримує
стосунки з чоловіком, який піклується
про неї та сина. З чоловіком вони
бачаться кожного місяця, наміру
розірвати шлюб у них немає. Тимчасове
проживання з чоловіком за різними
адресами пов'язано з тим, чоловік
хворіє на психічну хворобу, у зв'язку з
чим у нього бувають загострення
З довідки, виданої Управлінням
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва від 31.07.2013
року, вбачається, що ОСОБА_6,
знаходиться на обліку в управлінні ПФУ,
є інвалідом 3 групи за загальним
захворюванням (а.с. 13).
Тобто судом встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 та її малолітній
син ОСОБА_3 не проживають в спірній
квартирі тимчасово, оскільки
відповідачка позбавлена можливості
користуватись даною квартирою в
зв'язку з тим, що позивачка ОСОБА_1
чинить перешкоди в користуванні
житловим приміщенням, створила умови,
за яких ОСОБА_2 разом з малолітнім
ОСОБА_3 вимушена була тимчасово змінити
місце проживання та переїхати на іншу
житлову площу у м. Києві. Також, судом
встановлено, що відповідачка не
знялась з реєстраційного обліку, а
тільки тимчасово не користувалася
спірною квартирою, та її непроживання
було пов'язано з хворобою матері, а
також з психічним захворюванням
Суд вважає, що показання свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, та ОСОБА_11 про
непроживання ОСОБА_2, не вказують
причин непроживання відповідачки на
спірній житловій площі.
З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що відповідачка ОСОБА_2 разом
з малолітнім ОСОБА_3 тимчасово не
проживала на спірній житловій площі з
поважних причин, була відсутня у
спірній квартирі у строк, що не
перевищує строк, встановлений ч.2 ст. 405
ЦК України, і не може бути визнана
особою, що втратила право користування
Посилання позивачки на вимоги ст.ст. 319,
321, 391 ЦК України не є підставою для
задоволення її позову. Посилання
позивачки на факт несплати
відповідачкою комунальних послуг,
також не є підставою для визнання
відповідачки разом з малолітнім сином
такими особами, що втратили право
користування спірною квартирою.
Суд також не вбачає підстав для зняття
відповідачів з реєстраційного обліку,
у зв'язку в тим, що такі позовні вимоги є
похідними від первісних позовних
З огляду на наведене, суд не вбачає
підстав для задоволення позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, малолітнього ОСОБА_3 про
визнання їх такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку з місця
проживання, та приймає рішення про
відмову у задоволенні позову у повному
На підставі викладеного та керуючись
ст. 47 Конституції України. ст.ст. 319, 321,
391, 405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 88, 208, 209,
212 - 215 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
малолітнього ОСОБА_3, в особі законного
представника ОСОБА_2, треті особи -
Головне управління Державної
міграційної служби України у м. Києві,
служба у справах дітей Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням, зняття з
реєстраційного обліку з місця
проживання - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м. Києва
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Д.Г.Камбулов