КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2420/14
УХВАЛА

13.01.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Лебедюк І.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі заяву
позивачів про забезпечення позову по
справі за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3

до ОСОБА_4,

за участю третьої, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори

про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до
Київського районного суду м. Одеси з
позовною заявою до ОСОБА_4, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори, в якій просять
суд визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину, посвідчене
державним нотаріусом Третьої Одеської
державної нотаріальної контори
21.06.2013року, в якому зазначено, що ОСОБА_4
є власником спадкового майна ОСОБА_5,
яке складається з ? частини
домоволодіння АДРЕСА_1.

Одночасно із позовною заявою,
позивачами було надано заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на ? частину домоволодіння
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 21.06.2013року.

В обґрунтування наданої заяви позивачі
посилаються на те, що невжиття заходів
забезпечення позову може значно
утруднити чи зробити неможливим
виконання майбутнього рішення суду у
випадку задоволення судом позовної
заяви, у зв'язку з чим, позивачі
звернулися до суду із відповідною
заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Сторони в судове засідання не
викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи,
вважає, що заява про забезпечення
позову підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, а також інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п.п. 1 та 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, а також забороною
вчиняти певні дії. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості
заяви є наявність причинного зв'язку
між конкретним видом забезпечення
позову, про який йдеться у відповідній
заяві, та наслідком у формі потенційної
загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22 грудня
2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має врахувати наскільки
конкретний захід, який пропонується
вжити, пов'язаний з предметом позову,
наскільки він співрозмірний позовній
вимозі, і яким чином цей захід фактично
реалізує мету його вжиття.

З урахуванням вказаного вище
роз'яснення Пленуму Верховного суду
України, суд вважає, що тимчасове
обмеження права розпоряджатися ?
частиною домоволодіння АДРЕСА_1, без
обмеження права володіння та
користування нею, не зашкодить
істотним чином правам та охоронюваним
законом інтересів відповідачки.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги, що предметом розгляду
зазначеної справи є визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину на ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1, суд
вважає вимоги позивачів про вжиття
заходів забезпечення позову шляхом
накладення арешту на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1, співмірними із
заявленими позовними вимогами, вбачає
імовірність ускладнення виконання або
невиконання судового рішення у випадку
не задоволення судом заяви позивачів
про забезпечення позову.

У зв'язку із знаходження судді
Київського районного суду м. Одеси
Петренка В.С. у відпустці, ухвалу про
забезпечення позову постановлено
13.01.2014року.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачів про вжиття
заходів забезпечення позову -
задовольнити.

Накласти арешт на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_4.

Копію ухвали невідкладно надіслати
сторонам для відома, Реєстраційній
службі Одеського міського управління
юстиції для виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає
чинності в момент її проголошення,
підлягає негайному виконанню в
порядку, встановленому законом для
виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, однак оскарження ухвали
про забезпечення позову не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Суддя
Петренко В. С.