У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Макарчука М.А.,

суддів: Мазур Л.М., Матвєєвої
О.А.,Нагорняка В.А., Писаної
Т.О.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Запорізького
міжрайонного екологічного прокурора в
інтересах держави в особі Державного
підприємства «Кам'янсько-Дніпровське
лісове господарство», Запорізького
обласного управління лісового та
мисливського господарства до
Енергодарської міської Ради, ОСОБА_3
про визнання незаконним та скасування
рішення Енергодарської міської ради,
визнання недійсним виданого на його
підставі державного акта на право
власності на землю та повернення
земельної ділянки,

за касаційною скаргою Заступника
Дніпровського екологічного прокурора
на рішення Енергодарського міського
суду Запорізької області від 27 травня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від

9 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року Запорізький
міжрайонний екологічний прокурор в
інтересах держави в особі Державного
підприємства «Кам'янсько-Дніпровське
лісове господарство» (далі - ДП
«Кам'янсько-Дніпровське лісове
господарство»), Запорізького обласного
управління лісового та мисливського
господарства звернувся до суду із
позовом, в якому просив визнати
незаконним та скасувати рішення 41
сесії Енергодарської міської ради від
16 червня 2010 року № 249 «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки громадській
організації СГТ «Волна» затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельні ділянки,
та надання земельних ділянок у
приватну власність членам СГТ «Волна»
в частині надання у приватну власність
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0923 га,
яка розташована по АДРЕСА_1 для ведення
садівництва, визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 934813,
виданий ОСОБА_3, зареєстрований у
Державному земельному кадастрі 15 липня
2010 року, скасувати в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі запис № 09
від 15 липня 2010 року, посилаючись на те,
що вказана земельна ділянка входить до
складу земель ландшафтного заказника
місцевого значення «Іванівський бір» і
відноситься до земель
природно-заповідного фонду і до земель
лісогосподарського призначення та
знаходиться в постійному користуванні
ДП «Кам'янсько-Дніпровське лісове
господарство».

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від

27 травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 9 жовтня 2013 року в
задоволенні позову Запорізького
міжрайонного екологічного прокурора в
інтересах держави в особі Державного
підприємства «Кам'янсько-Дніпровське
лісове господарство» відмовлено.

У касаційній скарзі Заступник
Дніпровського екологічного прокурора
просить рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від

27 травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від

27 травня 2013 року скасувати, й ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
Запорізького міжрайонного
екологічного прокурора в інтересах
держави в особі Державного
підприємства «Кам'янсько-Дніпровське
лісове господарство» задовольнити,
посилаючись на порушення цими судами
норм процесуального права та
неправильне застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частиною 1 статті 55 Земельного кодексу
України передбачено, що до земель
лісогосподарського призначення
належать землі вкриті лісовою
рослинністю, а також не вкриті лісовою
рослинністю, нелісові землі, які надані
та використовуються для потреб
лісового господарства.

Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу
України віднесення земель до тієї чи
іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 20 Земельного кодексу
України зміна цільового призначення
земель, зайнятих лісами провадиться з
урахуванням висновків органів
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища
та лісового господарства.

Згідно із ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.

Відповідно до положень п. 5 Прикінцевих
положень Лісового Кодексу України до
одержання в установленому порядку
державними лісогосподарськими
підприємствами державних актів на
право постійного користування
земельними лісовими ділянками,
документами, що підтверджують це право
на раніше надані землі, є планово -
картографічні матеріали
лісовпорядкування.

Із справи вбачається, що предметом
судового спору є земельна ділянка
площею 0,0923 га, яка розташована по
АДРЕСА_1 та передана у власність ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог місцевий суд вважав, а
апеляційний суд погодився з таким
висновком, що оскільки суду не надано
державного акта на право користування
спірною земельною ділянкою особами, в
інтересах яких подано позов, то доводи
про належність земельної ділянки до
земель лісового фонду та до складу
земель ландшафтного заказника
місцевого значення «Іванівський бір» є
недоведеними.

При цьому суди послалися на листи ДП
«Кам'янсько-Дніпровське лісове
господарство», які не є допустимими
доказами підтвердження цільового
призначення земель та доказами на
наявність чи відсутність прав у
авторів таких листів.

Між тим із справи вбачається, що
обставини про належність спірної
земельної ділянки до земель лісового
фонду та до складу земель ландшафтного
заказника місцевого значення
«Іванівський бір» позивач
підтверджував планово -
картографічними матеріалами
лісовпорядкування, які є допустимими
доказами з огляду на правила,
встановлені п. 5 Прикінцевих положень
Лісового Кодексу України, та яким суди
не дали належної правової оцінки.

З цих підстав ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Заступника
Дніпровського екологічного прокурора
задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 27
травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від

09 жовтня 2013 року скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Макарчук М.А.

Судді:
Мазур Л.М.

Матвєєва О.А.

Нагорняк В.А.

Писана Т.О.