Справа № 2/257/1431
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року Київський
районний суд м. Донецька у складі
головуючого судді Бурлаченко О.О.,

при секретарі Шалесній Е.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» про стягнення майнової
і моральної шкоди, страхового
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди

В С Т А Н О В И В:

Позивачі просили Стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1 майнову
шкоду у сумі 3124,04 грн., моральну шкоду у
сумі 5000 грн. , на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у сумі 3000 гн., просили
стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»
на користь ОСОБА_1 страхове
відшкодування у розмірі 10326,96 грн. та
вартість автотоварознавчого
дослідження розміру шкоди у сумі 400
грн., а загалом суму у розмірі 10726,96 грн.
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО» на користь
ОСОБА_1 страхове відшкодування у
розмірі 10326,96 грн. та вартість авто
товарознавчого дослідження розміру
шкоди у сумі 400 грн., а загалом суму у
розмірі 10726,96 грн. Також просили
стягнути з відповідачів судові
витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
в результаті дорожньо-транспортної
пригоди з вини відповідача був
пошкоджений автомобіль позивача.

В судовому засіданні відповідач
та його представник позовні вимоги не
визнали, мотивуючи тим, що відповідач
не порушував правил дорожнього руху
при обставинах, викладених у позові,
однак не змогли послатися на закон,
який дозволяв відповідачу виїжджати на
зустрічну смугу руху перетинаючи при
цьому суцільну смугу дорожньої
розмітки. При цьому відповідач пояснив,
що дійсно змінював свої пояснення в
процесі досудового розгляду аварії,
тому що начебто не усвідомлював
механізму ДТП.

Представник ПАТ «Страхова
компанія «ВУСО» до суду повторно не
з'явився.

В судовому засіданні встановлено, що
Автомобіль ЗАЗ DAEWOO Lanos належить на
праві власності ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію НОМЕР_1, від 15.03.2003 рлку.

09.11.2012 р. приблизно у 11-35 на вул. Щорса
напроти будинку № 75 рухались в колоні
в одному напрямку два транспортних
засоби - попереду ЗАЗ DAEWOO Lanцs державний
номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4,
який керував автомобілем на підставі
довіреності, наданої власником
автомобіля, та позаду на відстані
приблизно 20 метрів автомобіль Ssang Yong,
державний номер НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_3

Водій ЗАЗ DAEWOO Lanos, виконуючи лівий
поворот, переконався у безпеці маневру,
у відсутності транспортних засобів на
зустрічній смузі з обох боків, включив
лівий поворот, що підтвердив також
відповідач, та почав маневр поворота.
Автомобіль відповідача, перебуваючи
позаду, будучи відділеним від
автомобілю ЗАЗ DAEWOO Lanos іншими
автомобілями, несподівано у порушення
ПДР перетнув суцільну лінію, виїхав на
зустрічну смугу та вдарив автомобіль
ЗАЗ DAEWOO Lanos, який завершував маневр
лівого повороту.

В результаті вищезазначених дій, з вини
водія ОСОБА_3, відбулося зіткнення
автомобілів, була пошкоджена ліва
передня та ліва задня частина
автомобіля ЗАЗ DEWOO Lanos.

Вищезазначені обставини сторони не
оспорюють.

Після дорожньо-транспортної
пригоди працівниками ДАІ складено
протокол про адміністративне
правопорушення, але тільки на ОСОБА_2,
який, виконуючи лівий поворот, нібито,
не забезпечив безпеку руху, що призвело
до зіткнення з транспортним засобом, що
рухався у попутному напрямку, чим
порушив п.10.1 ПДР. При складанні
протоколу працівники ДАІ зафіксували
той факт, що відповідач рухався у
попутному напрямку, проте зіткнення
відбулося на лівій зустрічній смузі,
відділеній від правої смуги суцільною
лінією, яку ПДР забороняють перетинати
для обгону, а отже, і вчиняти обгін за її
наявності. Саме такий заборонений
обгін і призвів до ДТП.

Відповідно до п.11.3 Правил дорожнього
руху на дорогах із двостороннім рухом,
які мають по одній смузі для руху в
кожному напрямку, за відсутності
суцільної лінії дорожньої розмітки чи
відповідних дорожніх знаків виїзд на
смугу зустрічного руху можливий лише
для обгону та об'їзду перешкоди або
зупинки чи стоянки біля лівого краю
проїзної частини в 4 населених пунктах
у дозволених випадках. У місці ДТП
смуги розділені суцільною лінією, а
тому обгін у цьому місці був
заборонений.

За п.1.10 Правил дорожнього руху обгін -
випередження одного або кількох
транспортних засобів, пов'язане з
виїздом на смугу зустрічного руху.

Згідно з 13.3 Правил дорожнього руху під
час обгону, випередження, об'їзду
перешкоди чи зустрічного роз'їзду
необхідно дотримувати безпечного
інтервалу, щоб не створювати небезпеки
для дорожнього руху.

За п. 14.2 Правил дорожнього руху перед
початком обгону водій повинен
переконатися в тому, що: а) жоден з
водіїв транспортних засобів, які
рухаються за ним і яким може бути
створено перешкоду, не розпочав обгону;
б) водій транспортного засобу, який
рухається попереду по тій самій смузі,
не подав сигналу про намір повороту
(перестроювання) ліворуч; в) смуга
зустрічного руху, на яку він буде
виїжджати, вільна від транспортних
засобів на достатній для обгону
відстані; г) після обгону зможе, не
створюючи перешкоди транспортному
засобу, якого він обганяє, повернутися
на займану смугу. Відповідач же
намагався здійснити обгін кількох
транспортних засобів, перший з яких
розпочав маневр лівого повороту.

Крім того позивач, в силу вимог п. 1.4 ПДД
був вправі розраховувати на те, що
відповідач буде дотримуватись ПДД.

У відношенні водія ЗАЗ DAEWOO Lanos
адміністративне провадження було
закрите постановою Київського
районного суду м. Донецька від 07.12.2012 p.,
що набрала за відсутності у його діях
складу адміністративного
правопорушення. Суд дійшов висновку
про те, що ДТП сталося не з вини ОСОБА_2,
який не порушував правил дорожнього
руху.

Зазначена постанова суду відповідно до
ч.4 ст.61 ЦПК у цивільній справі є
обов'язковою для вирішення питання
щодо вчинення сторонами дій, що
призвели до ДТП.

Відповідно до ч.З ст. 386 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

За п. 1 ч. 2. ст. 22 ЦК України збитками є,
зокрема, витрати, які особа мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1188 ЦК шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідальність відповідача ОСОБА_3
була застрахована, що підтверджується
страховим полісом № АВ 16844655 у СК
«ВУСО».

Після ДТП обидва водії повідомили свої
страхові компанії про ДТП. На звернення
до страхової компанії, у якій
застрахована відповідальність
відповідача - СК «ВУСО», позивачам було
пояснено, що за відсутності постанови
суду про притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності за
вчинене ДПТ страхова компанія зможе
провести відшкодування лише за
рішенням суду та відповідно до
експертного висновку, зробленого у
компанії, з якою співпрацює страхова, а
саме, ТОВ «Експерт».

ОСОБА_1 замовив проведення оцінки у цій
експертній компанії. За проведення
експертного дослідження ОСОБА_1
сплатив 400 грн., що підтверджується
квитанцією до прибуткового касового
ордера № 226 від 28.12.12 року.

Розмір збитків власника з урахуванням
зносу автомобілю був оцінений у 10326,96
грн., що підтверджується звітом про
оцінку № 9 від 09.01.2013 р.

На момент звернення до суду автомобіль
був відремонтований, що підтверджує
акт здавання-приймання робіт від 30.01.2013
року. Вартість ремонту склала 13451 грн.,
що підтверджено копією акту. Ці кошти
були сплачені ОСОБА_1, що
підтверджується квитанцією від 30.01.2013
року.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодування).

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язковий ліміт
відповідальності страховика - це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.
Обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну майну
потерпілих, становить 50 000 грн. на
одного потерпілого. Франшиза за
полісом страхування відповідальності
відповідача нульова.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України
«Про страхування» страхова виплата -
грошова" сума, яка виплачується
страховиком відповідно до умов
договору страхування при настанні
страхового випадку.

За п. 22.1 ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.28-29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відшкодуванню за договором
страхування підлягає шкода, пов'язана з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Цей розмір відповідно до звіту №9 про
оцінку транспортного засобу від 09.03.2013
р. складає 10326,96 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при
визначені розміру відшкодування шкоди,
заподіяної майну, незалежно від форм
власності, судам слід враховувати, що
відшкодування шкоди шляхом покладення
на відповідальну за неї особу обов'язку
надати річ того ж роду та якості,
полагодити пошкоджену річ, іншим
шляхом відновити попереднє становище в
натурі застосовується, якщо за
обставинами справи цей спосіб
відшкодування шкоди можливий. У разі
коли відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна, робіт, які необхідно провести,
щоб полагодити пошкоджену річ, усунути
інші негативні наслідки неправомірних
дій заподіювана шкоди як при
відшкодуванні в натурі, так і при
відшкодуванні заподіяних збитків
грішми, потерпілому на його вимогу
відшкодовуються неодержані доходи у
зв'язку із заподіянням шкоди майну.

У п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про
практику розгляду судами цивільних
справи за позовами про відшкодування
шкоди» від 27.03.1992 р. зазначено, що якщо
для відновлення попереднього стану
речі, що мала певну зношеність
(наприклад, автомобіля), були
використані нові вузли, деталі,
комплектуючі частини іншої
модифікації, що випускаються взамін
знятих з виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не вправі вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкодзюених частин попередньої
модифікації. Зношеність пошкодженого
майна враховується у випадках
стягнення на користь потерпілого його
вартості (при відшкодуванні збитків).

Таким чином відповідач має
відшкодувати реальні витрати, понесені
власником транспортного засобу на
проведення ремонту (13451 грн.), за
вирахуванням страхового відшкодування
(10326,96 грн.), а саме - 3124,04 грн.

Випадків, за яких шкода страховиком не
відшкодовується (ст. 32 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»), а також підстав для відмови у
страховій виплаті (ст. 37 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»), у цій ситуації немає.

Витрати на проведення експертної
оцінки розміру шкоди покладаються на
страховика відповідно до ст. 34 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Щодо моральної шкоди, заподіяної
позивачу ОСОБА_1 позовні вимоги
підлягають задоволенню частково. За
ст.23 ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, зокрема, полягає: 3) у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Внаслідок пошкодження свого майна у
вигляді транспортного засобу ОСОБА_1 не
міг не зазнати деяких душевних
страждань, оскільки внаслідок цього
ДТП був пошкоджений його автомобіль з
вини відповідача. Однак заявлена сума
моральної шкоди значно завищена,
оскільки дорівнює майже половині
вартості усього ремонту. Крім того
посилання позивача на витрату часу не є
вимогами морального характеру. Крім
того суд не може прийняти до уваги
доводи про зміну звичної організації
життя ОСОБА_1, оскільки з його ж
пояснень вбачається, що він особисто
автомобілем не користувався.

Відповідно до п. 22.3, ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільно-
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» якщо
судом встановлено відшкодувати
потерпілому моральну шкоду,
передбачену п.п.З, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України,
таке відшкодування у розмірі,
визначеному судом, здійснює особа, яку
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, тобто
відповідач ОСОБА_3

Щодо моральної шкоди, заподіяної
ОСОБА_2 позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.За ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода,
зокрема, полягає: 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої чи членів її
сім'ї. Суд приймає до уваги що в момент
ДТП ОСОБА_2 перебуваючи за кермом,
опинився в стресовій ситуації, що не
могло не відбитися негативно на його
моральному та душевному стані, крім
того, на період ремонту автомобіля з
09.01.2013 по 30.01.2013 р. був позбавлений свого
права користування пошкодженим
автомобілем, що не могло не відбитися
негативно на організації його життя.
Однак суд позовні вимоги вважає
завищеними.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа,
яка має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права відповідно
до положень глави 29 ЦК України, в тому
числі - на відшкодування завданої
майнової та моральної шкоди (ст. 386 ЦК
України).

Відповідно до ст.1167 ЦК моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.
Отже, моральну шкоду має
відшкодовувати саме ОСОБА_3 як особа,
винна у її заподіянні.

Судові витрати, а саме витрати на
правову допомогу в сумі 2000 грн. які
підтверджені відповідними актами, та
вартість авто товарознавчої
експертизи в сумі 400 грн.,сплата якої
підтверджена відповідним чеком, слід
стягнути з відповідачів пропорційно
задоволеним позовним вимогам
матеріального характеру.

Загальна сума судових витрат
становить: 229,40+400+2000=2629,4 грн. та
розподіляється між відповідачами в
пропорції 77/23 відсотки.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 23, ст.ст. 1166, 1167, 1188, 1194
Цивільного кодексу України, ч.З ст.9,
ст.22, ст. 24, 28-29, 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», п. 10.1, 11.3, 13.3, 14.2 Правил
дорожнього руху, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215
ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у
сумі 3124 грн.04 коп. та судові витрати в
сумі 604 грн. 76 коп. , моральну шкоду в
сумі 2000 грн. а всього в загальній сумі
5728 (п'ять тисяч сімсот двадцять вісім)
грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
відшкодування моральної шкоди у сумі
1000 (одну тисячу) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»
на користь ОСОБА_1 страхове
відшкодування у розмірі 10326 грн. 96 коп.
та судові витрати 2024 грн. 64 коп. а всього
у загальній сумі 12351 (дванадцять тисяч
триста п'ятдесят одну) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в 10
денний строк до апеляційної інстанції
через районний суд.

Суддя: