Справа №295/1243/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі : головуючого - судді
Лєдньова Д.М.

при секретарі
Зубрицькій Т.Л.

розглянув у відкритому
судовому засіданні в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи
- Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції, про
визнання права власності на майно,
виключення майна з акту опису й арешту,-

в с т а н о в и в:

Позивач у січні 2014 року звернувся в суд
із позовом, в якому зазначив, що 25.02.2005
року придбав автомобіль марки Ауді, 1982
року випуску, у громадянина ОСОБА_3

Внаслідок укладення договору
купівлі-продажу позивачем сплачено на
користь продавця 12 000,00 грн.

Позивач зауважує, що в лютому 2013 року
його право власності було обмежене у
зв»язку з накладенням державною
виконавчої службою арешту на майно
ОСОБА_2, який є боржником за виконавчим
провадженням.

Посилаючись на те, що правомірно набув
право власності на спірне майно,
позивач просить визнати за ним право
власності на автомобіль марки AUDI 100, 1982
року випуску, державний номерний знак -
НОМЕР_1, шасі (кузов) НОМЕР_2, легковий
седан - В, об»єм двигуна - 1781 куб. см.,
виключити з акту опису та арешту майна,
складеного державним виконавцем.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з вищевикладених
підстав.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явився, надав заяву про можливість
слухання справи у його відсутності,
позовні вимоги визнає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явився, також надав заяву про
можливість слухання справи у його
відсутності, позовні вимоги визнав.

Представник Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції щодо задоволення позову
заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Заслухавши пояснення учасників,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

На виконанні у Корольовському відділі
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції перебуває виконавче
провадження, що здійснюється на
підставі постанови № 069863 від 22.11.2010
року, виданої ВДАІ Корольовського РВ м.
Житомира, про стягнення з ОСОБА_2 на
користь держави штрафу в сумі 850,00 грн.

10.12.2013 року державним виконавцем
складено акт опису й арешту майна
боржника, а саме автомобіля марки AUDI 100,
1982 року випуску, державний номерний
знак - НОМЕР_1.

Майно на відповідальне зберігання
прийняв ОСОБА_4

Судом встановлено, що транспортний
засіб зареєстровано за відповідачем
ОСОБА_2, що підтверджується дослідженою
в судовому засіданні копією свідоцтва
про реєстрацію НОМЕР_3.

15.12.2004 року ОСОБА_2 надав довірень на
ім»я ОСОБА_3, визначивши право керувати,
користуватись, знімати з обліку та
ставити на облік в органах ДАІ,
розпоряджатись на власний розсуд.

25.02.2005 року ОСОБА_3 видав довіреність на
ім»я позивача - ОСОБА_1 та надав право
керувати, зняти з обліку в органах ДАІ,
продати, обміняти, здавати в оренду,
заставити та інше.

У відповідності до ч. 1,3 ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 239 ЦК України
правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він
представляє.

Згідно ч. 1 ст. 244 ЦК України
представництво, яке грунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю.

Суд звертає увагу, що договір
купівлі-продажу має інші правові
ознаки, що полягають у тому, що одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК
України).

У відповідності до п. 33 «Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. N 1388, перереєстрація
транспортних засобів проводиться у
разі отримання свідоцтва про
реєстрацію замість утраченого або не
придатного для користування, зміни їх
власників.

У разі перереєстрації транспортного
засобу (п.39) свідоцтво про реєстрацію
підлягає заміні на загальних
підставах.

Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Судом не отримано будь-яких доказів на
підтвердження укладення договору
купівлі-продажу спірного майна між
ОСОБА_2 як власником майна та позивачем
ОСОБА_1 з урахуванням особливостей,
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N
1388.

Суд також вважає необхідним зазначити,
що право власності є право володіння,
розпорядження та користування майном.

За відсутності оформлення
правовстановлюючих документів у
відповідності до Порядку (№ 1388)
«набувач» позбавлений можливості
здійснювати дії, пов»язані із
вирішенням юридичної долі належної
йому речі, зокрема: зареєструвати
автомобіль, зняти його з обліку, а
відтак право власності не набуває
повного виявлення.

Наміри сторін про передачу майна саме у
власність не можуть за таких умов
оцінюватись як реальні.

Приймаючи до уваги наведені висновки,
суд не приймає за основу надані
позивачем на підтвердження власних
вимог розписку про отримання коштів, та
вважає позов таким, що не підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд,-

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності на майно, виключення
майна з акту опису й арешту.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
Д.М.Лєдньов