АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3569/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Сухомлінов С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів -
Ратнікової В.М., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 13 січня 2014
року у справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про
стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 рокупредставник позивача
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому просив стягнути з відповідача
на користь позивача у порядку регресу
суму в розмірі 34 863,13 грн. та судові
витрати.

У мотивування вимог посилався на те, що
16.07.2012р. відповідач, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, пошкодив
автомобіль «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2
Зазначив, що 26.09.2011р. між ОСОБА_2 та
позивачем було укладено договір
страхування, на підставі якого 28.12.2012р.
останнім було сплачено власнику
автомобіля «Мазда» 34863,13 грн. в рахунок
відшкодування збитків, завданих
відповідачем в результаті пошкодження
автомобіля.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 13 січня 2014 року - позов
задоволено.

Стягнуто на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» з ОСОБА_1 - 34863,13
грн. страхового відшкодування та 348, 63
грн. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати його та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на те, що суд ухвалив його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки не
відповідають обставинам справи та
наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що позивачем в
обґрунтування своїх позовних вимог не
надано жодного доказу, що підтвердив би
оплату страхувальником будь-якої
частини страхового платежу за
договором страхування. За таких умов
договір страхування можна вважати
неукладеним або припиненим на дату
настання події, що має ознаки
страхової.

Крім того, суд повинен був з'ясувати
необхідність передачі йому замінених
деталей, оскільки вони мають
матеріальну цінність.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що позивач, як страховик, отримав
право регресу до відповідача в межах
розміру виплаченого відшкодування.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування», до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Судом встановлено, що згідно постанови
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 16.07.2012 року, ОСОБА_1 08.07.2012р.,
знаходячись біля під'їзду будинку №39-а
по вул. Григоренко в м. Києві та
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, почав тікати від собаки
бійцівської породи та заскочив на дах
автомобіля «Мазда»д.н.з. НОМЕР_1,
власником якого є ОСОБА_2

В результаті неправомірних дій ОСОБА_2
автомобіль отримав технічні
пошкодження, вартість
відновлювального ремонту якого, згідно
протоколу огляду та ремонтної
калькуляції, складає 34116,26 грн. (а.с.9-10,
11-16).

Вказана подія була визначена страховим
випадком відповідно до договору
страхування №АМ026265, укладеного 26.09.2011р.
між позивачем та ОСОБА_2 (а.с. 60-70).

Згідно актів та платіжних доручень
(а.с.23-28) позивач здійснив виплату
страхового відшкодування на користь
страхувальника в розмірі 34863,13 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
розмір шкоди, яка підлягає стягненню,
оскільки позивач має право регресної
вимоги лише виключно в межах
здійснених фактичних виплат.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що у позивача
є право регресної вимоги про стягнення
з відповідача виплаченої суми завданої
ним шкоди.

Твердження апелянта про те, що суд
повинен був з'ясувати необхідність
передачі йому замінених деталей є
безпідставними, оскільки відповідно до
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27 березня 1992
року № 6 постановляючи рішення про
стягнення на користь потерпілого
відшкодувати вартість майна, що не може
використовуватись за призначенням,
проте має певну цінність, суд одночасно
повинен обговорити питання про
передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду.

Наразі , така вимога не може бути
вирішена у спорі про стягнення
страхового відшкодування у порядку
регресу.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 13 січня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді