Справа № 727/1845/14-ц
Провадження № 2/727/699/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді - Літвінова
О.Г.

При секретарі - Чубрей
А.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці цивільну справу
за позовом Прокурора м. Чернівці в
інтересах держави до ОСОБА_1 про
припинення права власності та
примусове відчуження земельної
ділянки, -

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача, вказавши в ньому, що
Громадянин Російської Федерації
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 05.07.2010 року
отримав у приватну власність земельну
ділянку площею 0,0392 га для ведення
садівництва (кадастровий №
:22:002:1081). Дана земельна ділянка
розташована по АДРЕСА_1.

25.10.2010 року було зареєстровано право
власності відповідача на вищевказану
успадковану земельну ділянку, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 494914.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу
України, до земель
сільськогосподарського призначення
відносяться земельні ділянки, надані
для ведення садівництва.

Таким чином, у ОСОБА_3 25.10.2010 року
виникло право власності на земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення.

Вказана дата є початком відліку
однорічного терміну, протягом якого,
відповідно до ч. 4 ст. 81, п. «е» ч. 1 ст. 140,
п. «д» ч. 1 ст. 143 та ст. 145 Земельного
Кодексу України, відповідач
зобов'язаний був відчужити зазначену
земельну ділянку у будь-який
передбачений законом спосіб.

Отже, ОСОБА_3 зобов'язаний був відчужити
вищевказану земельну ділянку не
пізніше 25.10.2011 року.

Не зважаючи на вищезазначені вимоги
законодавства, відповідач не виконав
свій обов'язок щодо відчуження
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення.

Такі дії відповідача порушують
інтереси держави у сфері земельних
відносин, а тому є підстави для їх
захисту прокуратурою міста Чернівці в
судовому порядку.

Слід зазначити, що пункт 15 розділу IX
«Перехідні положення» Земельного
кодексу України, яким встановлено
заборону купівлі-продажу або іншим
способом відчуження земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
не поширюється на правовідносини щодо
відчуження земель даної категорії
іноземними громадянами, оскільки
положення частини четвертої статті 81
ЗК України є імперативним.

За таких обставин, право власності
відповідача на вищевказану земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення підлягає припиненню, а
земельна ділянка
сільськогосподарського призначення
площею 0,0392 га (кадастровий №
:22:002:1081), - примусовому відчуженню.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 05.07.2010 року,
вартість земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 0,0392 га становить 866 грн. 32 коп.

Враховуючи, що право власності на землю
виникає з моменту державної реєстрації
цього права (ст. 125 Земельного кодексу
України), то припинення права власності
на землю відбувається шляхом
скасування державної реєстрації
зазначеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Цивільного
процесуального кодексу України,
позови, що виникають із приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про
міжнародне приватне право», виключно
судам України підсудні справи з
іноземним елементом, якщо нерухоме
майно, щодо якого виник спір,
знаходиться на території України.

Просять припинити право власності
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0392
га для ведення садівництва
(кадастровий № :22:002:1081), скасувати
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0392
га для ведення садівництва
(кадастровий № :22:002:1081), примусово
відчужити земельну ділянку площею 0,0392
га для ведення садівництва
(кадастровий № :22:002:1081).

В судове засідання представник
позивача в суд не з'явився надав суду
заяву про розгляд справи у їх
відсутність, просив позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, не повідомивши суд про
причини своєї неявки.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає, що позов обґрунтований
та підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України та ст. 45 ЦПК України, на
прокуратуру України покладається
представництво інтересів громадянина
або держави в суді у випадках,
визначених законом.

Такі випадки передбачені, зокрема,
статтею 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», а саме наявність
порушень або загрози порушень
інтересів держави.

Дана позовна заява як захід
прокурорського реагування заявлена на
захист інтересів держави при
реалізації державної політики в
агропромисловому комплексі, зокрема, у
сфері земельних відносин.

Статтею 14 Конституції України
визначено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою схороною держави.

Недодержання вимог законодавства щодо
набуття та реалізації права на землю
порушує встановлений державою
правовий режим у вказаній сфері, а тому
порушує й інтереси держави.

Згідно зі статтею 15-2 Земельного
кодексу України, функція здійснення
державного нагляду (контролю) за
дотриманням фізичними особами вимог
земельного законодавства та
встановленого порядку набуття й
реалізації права на землю покладена на
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
здійснення державного нагляду
(контролю) в агропромисловому
комплексі.

Відповідно до п. 1 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
Указом Президента України від 13.04.2011
року № 459/2011 (далі- Положення), Державна
інспекції сільського господарства
України є центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Положенням не передбачене право
Державної інспекції сільського
господарства України на звернення до
суду з позовами щодо усунення порушень
земельного законодавства, тобто
повноваження щодо звернення до суду в
даного органу відсутні.

З положень абзацу 2 ч. З ст. 45 Цивільного
процесуального кодексу України
випливає, що в разі відсутності в
органу, уповноваженого державою на
здійснення відповідних функцій у
спірних правовідносинах, повноважень
щодо звернення до суду прокурор у
такому разі набуває статусу позивача.

Порушення державних інтересів полягає
в наступному.

Частиною 2 ст. 18 Земельного кодексу
України закріплено, що всі категорії
земель України мають особливий
правовий режим.

Згідно ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу
України, землі сільськогосподарського
призначення не можуть передаватись у
власність іноземним громадянам, особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам та іноземним державам.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного
кодексу України, іноземні громадяни та
особи без громадянства можуть набувати
права власності лише на земельні
ділянки несільськогосподарського
призначення.

Частиною 4 ст. 81 Земельного Кодексу
України передбачено, що іноземні
громадяни, які успадкували право на
земельну ділянку
сільськогосподарського призначення,
зобов'язані відчужити вказану ділянку
протягом року з моменту отримання
таких прав.

Статтею 125 Земельного кодексу України
визначено, що право власності на
земельну ділянку виникає з моменту
державної реєстрації цього права

Судом встановлено, що Громадянин
Російської Федерації ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 05.07.2010 року
отримав у приватну власність земельну
ділянку площею 0,0392 га для ведення
садівництва (кадастровий №
:22:002:1081). Дана земельна ділянка
розташована по АДРЕСА_1.

25.10.2010 року було зареєстровано право
власності відповідача на вищевказану
успадковану земельну ділянку, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 494914.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу
України, до земель
сільськогосподарського призначення
відносяться земельні ділянки, надані
для ведення садівництва.

Таким чином, у ОСОБА_3 25.10.2010 року
виникло право власності на земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення.

Вказана дата є початком відліку
однорічного терміну, протягом якого,
відповідно до ч. 4 ст. 81, п. «е» ч. 1 ст. 140,
п. «д» ч. 1 ст. 143 та ст. 145 Земельного
Кодексу України, відповідач
зобов'язаний був відчужити зазначену
земельну ділянку у будь-який
передбачений законом спосіб.

Отже, ОСОБА_3 зобов'язаний був відчужити
вищевказану земельну ділянку не
пізніше 25.10.2011 року.

Не зважаючи на вищезазначені вимоги
законодавства, відповідач не виконав
свій обов'язок щодо відчуження
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення.

Такі дії відповідача порушують
інтереси держави у сфері земельних
відносин, а тому є підстави для їх
захисту прокуратурою міста Чернівці в
судовому порядку.

Слід зазначити, що пункт 15 розділу IX
«Перехідні положення» Земельного
кодексу України, яким встановлено
заборону купівлі-продажу або іншим
способом відчуження земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
не поширюється на правовідносини щодо
відчуження земель даної категорії
іноземними громадянами, оскільки
положення частини четвертої статті 81
ЗК України є імперативним.

За таких обставин, право власності
відповідача на вищевказану земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення підлягає припиненню, а
земельна ділянка
сільськогосподарського призначення
площею 0,0392 га (кадастровий №
:22:002:1081), - примусовому відчуженню.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 05.07.2010 року,
вартість земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 0,0392 га становить 866 грн. 32 коп.

Враховуючи, що право власності на землю
виникає з моменту державної реєстрації
цього права (ст. 125 Земельного кодексу
України), то припинення права власності
на землю відбувається шляхом
скасування державної реєстрації
зазначеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Цивільного
процесуального кодексу України,
позови, що виникають із приводу
нерухомого майнз, пред'являються за
місцезнаходженням майна.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про
міжнародне приватне право», виключно
судам України підсудні справи з
іноземним елементом, якщо нерухоме
майно, щодо якого виник спір,
знаходиться на території України.

Виходячи з того, що позов обґрунтований
та підлягає до задоволення, а тому слід
припинити право власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 0,0392 га для
ведення садівництва (кадастровий №
:22:002:1081), скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 0,0392 га для
ведення садівництва (кадастровий №
:22:002:1081), примусово відчужити
земельну ділянку площею 0,0392 га для
ведення садівництва (кадастровий №
:22:002:1081).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 45,114, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Прокурора м. Чернівці в інтересах
держави до ОСОБА_1 про припинення права
власності та примусове відчуження
земельної ділянки задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 0,0392 га для
ведення садівництва (кадастровий №
:22:002:1081).

Скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_3 на земельну ділянку
площею 0,0392 га для ведення садівництва
(кадастровий № :22:002:1081)

Примусово відчужити земельну ділянку
площею 0,0392 га для ведення садівництва
(кадастровий № :22:002:1081).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області через
Шевченківський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копій до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ