пр. № 2/759/1273/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Лопатюк
Н.Г.,

при секретарі -
Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві заяву
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову шляхом накладення арешту та
заборони виїзду за кордон у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2;
третя особа: ОСОБА_3 про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з
позовом до відповідача про визнання
правочину недійсним та стягнення
грошових коштів в сумі 5 925 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Святошинського районного
суду м. Києва від 23 січня 2014 року,
відкрито провадження у даній цивільній
справі.

04 березня 2014 року до канцелярії
Святошинського районного суду м. Києва
надійшла заява позивача про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на перераховане в заяві майно, а
також про тимчасову заборону
відповідачу у праві виїзду за межі
України.

Свою заяву мотивує тим, що
відповідач не виконав взятих на себе
зобов'язань, ухиляється від повернення
грошових коштів, а тому вважає, що є
фактичні обставини, які вказують на
ймовірність вжиття відповідачем
заходів щодо відчуження майна з метою
ухилення від виконання своїх
зобов'язань.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заява про забезпечення
позову підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, керуючись пунктом
4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» та враховуючи
докази, надані позивачем на
підтвердження своїх позовних вимог,
пересвідчившись в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання або
утруднення виконання рішення суду у
випадку задоволення позову, з'ясувавши
обсяг позовних вимог, дослідивши
надані документи, а також
відповідність і співмірність способу
забезпечення позову позовним вимогам,
який просить застосувати позивач в
порядку забезпечення заявленого
позову, суд визнає заяву такою, що
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.3 постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006
року, згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України,
позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що заява про
забезпечення позову в частині
накладення арешту на грошові кошти, які
знаходяться на вкладному депозитному
рахунку у ПАТ «Асвіо Банк» ( м. Чернігів, Деснянський р-н, вул.
Преображенська, 2), в межах суми,
заявленої в позові, а саме: 5 925 000 грн. 00
коп., а також на готельний комплекс,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2
згідно рішення Євпаторійського
міського суду Автономної республіки
Крим від 16 червня 2009 року, підлягає
задоволенню.

Що стосується заяви про
забезпечення позову в іншій частині
щодо накладення арешту, то враховуючи
обсяг позовних вимог, відповідність,
співмірність способу забезпечення
позову та вартості майна, суд вважає, що
заява позивача в цій частині
задоволенню не підлягає.

Крім того, заява позивача про
забезпечення позову в частині
тимчасового обмеження відповідача у
праві виїзду за межі України, також
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України,
в'їзду в Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень, у порядку, передбаченому ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст.377-1 ЦПК України,
зокрема, в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Керуючись вимогами ст.ст. 151-153,
208-210, 293 ЦПК України, Законом України
«Про порядок виїзду з України, в'їзду в
Україну громадян України», суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту та заборони виїзду за кордон у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2; третя особа: ОСОБА_3 про
визнання оспорюваного правочину
недійсним та стягнення грошових коштів
- задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти,
які знаходяться на вкладному
депозитному рахунку у ПАТ «Асвіо Банк»
( м. Чернігів,
Деснянський р-н, вул. Преображенська, 2),
в межах суми, заявленої в позові, а саме:
5 925 000 грн. 00 коп., а також на готельний
комплекс, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2 згідно рішення Євпаторійського
міського суду Автономної республіки
Крим від 16 червня 2009 року.

В задоволенні іншої частини заяви
про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду направити на
адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - до відома, та
на адресу Державної реєстраційної
служби України та ПАТ «Асвіо Банк» - до
виконання.

Ухвала підлягає негайному
виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали суду про
забезпечення позову не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

С У Д Д Я: