У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

12 березня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину
недійсним; за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_2, про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, виселення та
визнання договору іпотеки недійсним,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 6 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 25 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання правочину недійсним. На
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначала, що у липні 2009 року вона
видала довіреність на ім'я свого сина,
ОСОБА_3, якою уповноважила останнього
продати належну їй на праві власності
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом квартиру
АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що продаж квартири
був обумовлений тяжким матеріальним
становищем її та її чоловіка і вчинений
на вкрай невигідних для них умовах,
ОСОБА_1 просила визнати договір
купівлі-продажу спірної квартири,
укладений її сином, який представляв її
інтереси, та відповідачем у справі,
ОСОБА_2, недійсним на підставі ст. 233 ЦК
України.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 19 липня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 4 жовтня 2012 року, позов ОСОБА_1
задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 22 серпня 2009 року між ОСОБА_3,
що діяв від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
вказану квартиру та стягнуто з неї на
користь ОСОБА_2 23 000 грн.

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, виселення та
визнання договору іпотеки недійсним,
посилаючись на те, що їй на праві
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом
належала квартира АДРЕСА_1. 22 серпня 2009
року між представником позивачки -
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу вказаної квартири.
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 19 липня 2012 року
договір купівлі-продажу квартири
визнано недійсним та визнано за ОСОБА_1
право власності на квартиру АДРЕСА_1.
При реєстрації рішення суду в Бюро
технічної інвентаризації позивачці
стало відомо, що 20 жовтня 2011 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу спірної квартири. На
момент укладання договору
купівлі-продажу квартири між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, ОСОБА_2 знала, що спір по
квартирі не вирішений, а ОСОБА_4, як
набувачу, також було відомо про
наявність судового спору, так як він є
співмешканцем дочки ОСОБА_2

Крім того, зазначала, що на момент
укладання договору іпотеки від 8 жовтня
2012 року, за яким ОСОБА_4 передав ОСОБА_5
в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, вона була
власником вищезазначеної квартири.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 лютого 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено
частково, рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 19 липня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 4 жовтня 2012 року
скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину
недійсним передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 15 квітня 2013 року
вищезазначені цивільні справи
об'єднано в одне провадження.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 6 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 25 грудня 2013 року, у задоволенні
позовів ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовів, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд, дослідивши докази в
справі й давши їм належну правову
оцінку, обґрунтовано виходив з того, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 6 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 25 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова