10.01.2014 Провадження по справі №
Справа
№ 380/2137/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року Тетіївський районний
суд Київської області в складі :

головуючого судді :
Косович Т.П.

при секретарі :
Козуб І.С.

за участю адвокатів:
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тетієві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про захист права власності,-

В С Т
А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із
названим позовом, в якому просить
зобов»язати відповідача знести
самочинну прибудову до хліва розміром
2.0 м. х 8,5 м. за адресою АДРЕСА_1
Тетіївського району Київської області.
Позовні вимоги мотивує тим, що вона
являється власником житлового будинку
в АДРЕСА_2 Тетіївського району
Київської області та земельної ділянки
площею 0,1847 га, розташованої за
вищевказаною адресою для будівництва
та обслуговування жилого будинку і
господарських будівель Відповідач,
який є її сусідом, успадкував сусідній
житловий будинок від матері ОСОБА_5
користується ним та земельною ділянкою
в АДРЕСА_1 і в 2011 році самочинно, з
порушенням будівельних, санітарних,
протипожежних норм і правил спорудив у
її відсутність двоповерхове цегляне
нежитлове приміщення, прибудову до
свого хліва, розміром 2.0 м. х 8,5 м. , яке
частково розмістив на її земельній
ділянці, чим порушує її права як
власника земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач та його
представник адвокат ОСОБА_1, позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Вважають, що поскільки
прибудова до хліва збудована
відповідачем з порушенням будівельних
норм і правил, яка частково розміщена
на її земельній ділянці, тому є
самочинним будівництвом та повинна
бути знесена, оскільки порушує її права
як суміжного землевласника.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_2 позовних вимог не визнав, просив
в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на обґрунтування,
викладені в письмовому запереченні.(
а.с.-27)

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, та
дослідивши письмові докази, вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що
позивач відповідно до договору
дарування жилого будинку від 11.01.2001
року, посвідченого приватним
нотаріусом Тетіївського районного
нотаріального округу Київської
області, зареєстрованого в реєстрі за
№ 38 є власником житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_2
Тетіївського району Київської області
( а.с.-6-7).

Із копії Державного акту на право
приватної власності на землю серії 1-КВ
№ 049226 від 26.03.2001 року встановлено, що
земельна ділянка площею 0,1847 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель в
АДРЕСА_2 Тетіївського району Київської
області належить позивачці ОСОБА_3 (
а.с.-8).

Із пояснень представника відповідача
встановлено, що ОСОБА_4 проживає по
сусідству із домоволодінням позивачки
ОСОБА_3 в с. Денихівка по АДРЕСА_1
Тетіївського району Київської області
в домоволодінні померлої матері
ОСОБА_5, користується належною їй
земельною ділянкою, спадщину прийняв
відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України,
проте правовстановлюючих документів
на своє ім»я не виготовив.

Із копії акту від 05.10.2012 року по
розгляду заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
затвердженого рішенням 30 сесії
Денихівської сільської ради 6
скликання вбачається, що в результаті
обмірів належної ОСОБА_3 земельної
ділянки встановлено, що її фактичні
розміри співпадають із розмірами
зазначеними в Державному акті серії
1-КВ № 049226 від 26.03.2001 року. ОСОБА_4
проживає в житловому будинку та
користується неприватизованою
земельною ділянкою, які належали його
померлій матері ОСОБА_5, він вважається
таким, що спадщину прийняв, проте не
оформив. ( а.с.9-10)

Факт порушення норм пожежної безпеки
ОСОБА_4 при самочинному будівництві
господарчої будівлі підтверджується
листом начальника Тетіївського РВ ГУ
Держтехногенбезпеки України у
Київській області № 197 від 21.11.2012 року. (
а.с.-11)

Із листа начальника відділу
містобудування, архітектури та
розвитку інфраструктури Тетіївської
районної державної адміністрації від
10.06.2013 року № 95 встановлено, що сусідом
позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_5 самочинно
прибудовано нежитлове приміщення до
існуючого хліва розміром 2.0 м. х 8,5 м.,
яке частково розміщене на
приватизованій земельній ділянці
ОСОБА_3 та споруджене із порушенням
державних будівельних норм і правил. (
а.с.-12)

Із копії схеми розміщення будівель в
домоволодіннях по АДРЕСА_1
Тетіївського району Київської області
вбачається, що самочинна прибудова
розміром 2.0 м. х 8,5 м., розташована на
земельній ділянці ОСОБА_5 ( а.с.-13)

Із копії листа начальника Тетіївського
міжрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби у
Київській області № 883 від 04.10.2013 року
встановлено, що при будівництві
господарської споруди ОСОБА_5 були
порушені вимоги пунктів 3.26 та 3.35 ДБН
360-92 «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень»
( а.с.-14)

Із довідки Тетіївського МБТІ № 435 від
28.11.2012 року вбачається, що
домоволодіння в АДРЕСА_1 зареєстроване
за ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
Тетіївською нотаріальною конторою від
18.11.2000 року . В Тетіївському МБТІ
рахується житловий будинок з
верандами, хлів з прибудовами та
погребом, побудовані в 1954 році ( а.с.-34)

Із довідки № 1335 від 20.12.2013 року виданої
Денихівською сільською радою
вбачається, що на момент виготовлення
ОСОБА_3 державного акту на право
приватної власності на землю в 2001 році,
хлів ОСОБА_5 вже був побудований. ( а.с.-35)

Із копії листа заступника начальника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області від 20.05.2013 року №
7/10-6/2005/08/01 вбачається, що сарай з
прибудовою по АДРЕСА_1 Тетіївського
району Київської області збудовано без
документів, що надають право на початок
виконання будівельних робіт, чим
порушено ст. 34 Закону України « Про
регулювання містобудівної діяльності»
По питанню захоплення ОСОБА_4 частини
земельної ділянки в АДРЕСА_1 Інспекцією
направлено лист до Державної інспекції
сільського господарства України в
Київській області щодо перевірки
відповідних документів, які надають
право користуватися земельною
ділянкою та встановлення межових
знаків, після отримання якого
Інспекцією будуть вжиті відповідні
заходи реагування. ( а.с.- 41)

Відповідно до ч.1,2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Відповідно до ч.4 ст.376 ЦК України якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ч.7 ст. 376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов»язати особу , яка
здійснила (здійснює)будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим, або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила ( здійснює)
будівництво.

Відповідні компетентні органи
державної влади та місцевого
самоврядування не порушували ( не
порушують) в судовому порядку питання
про проведення відповідної перебудови
чи знесення спірного самочинного
об»єкту, що знаходиться в АДРЕСА_1

У випадках порушення особистих
суб»єктивних прав інших осіб, право
звернення до суду належить і таким
особам на підставі ст.ст. 386,391 ЦК
України і ст. 103 ЗК України, за умови, що
вони доведуть наявність порушеного
права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до п.п.5,22 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ « Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного Кодексу
України ( про правовий режим
самочинного будівництва) « від 30.03.2012
року №6 , відповідно до вимог статті 376
ЦК України право на звернення до суду з
позовом про знесення або перебудову
самочинно збудованого об»єкта
нерухомості мають як органи державної
влади так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права ( стаття 391 ЦК України). Знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності .

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд
відповідно до ст.11 п.1 ЦПК України
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На думку суду, позивач відповідно до ст.
60 ЦПК України не надала відповідних
доказів та не довела порушення свого
суб»єктивного права саме відповідачем
внаслідок будівництва самочинної
прибудови до хліва, про знесення якої
просила постановити рішення. Посилання
позивача ОСОБА_3 в обґрунтування своїх
вимог лише на здійснення такого
самочинного будівництва відповідачем,
частково розміщеного на її земельній
ділянці, можливих негативних наслідків
для неї в майбутньому, без посилання на
відповідні докази, не можуть бути
підставою для задоволення позову. Сам
по собі факт недотримання будівельних,
санітарних, протипожежних нормі правил
при будівництві прибудови до хліва не
може бути підставою для задоволення
позову за відсутності доказів
порушення суб»єктивних прав позивача.

Керуючись ст. ст. 16, 376 ЦК України ст.ст.
10,11,60,209,213-215,218 ЦПК України суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про захист права власності -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Т. П. Косович