У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Гостомельської селищної ради про
визнання права власності на спадкове
майно, визнання права власності на
будівельні матеріали і конструкції
закінченого будівництвом будинку та за
зустрічним позовом про переведення
права забудовника в порядку
спадкування за законом, визнання права
власності та Ѕ частину земельної
ділянки в порядку спадкування за
законом за касаційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 21 червня 2013 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 5 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що рішенням
Гостомельської селищної ради від 22
березня 2007 року № 367-15-У його матері
ОСОБА_7 передана у власність земельна
ділянка площею 0,15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель та споруд.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла.

Після її смерті відкрилась спадщина на
будинок АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої
черги за законом на майно ОСОБА_7 є він
та відповідач, як діти спадкодавця, які
прийняли спадщину та отримали
свідоцтво про право на спадщину по Ѕ
частині вказаного будинку.

Позивач зазначав, що державний акт на
право власності на земельну ділянку
був виготовлений уже після смерті
матері, яка за життя виконала усі
вимоги закону щодо приватизації
земельної ділянки, а тому вважає, що
кожен має право на отримання у
власність вказаної ділянки в рівних
частках.

Просив визнати за ним право власності
на Ѕ частину земельної ділянки площею
0,15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель та споруд
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7, а також
визнати право власності на вартість
будівельних матеріалів і конструкцій
закінченого будівництвом будинку
літер «Л» загальною площею 126,8 кв.м,
житловою площею 55,4 кв.м в сумі 678 427
гривень, розташованого за вказаною
адресою, посилаючись на те, що на даний
час будинок закінчений будівництвом,
але не зданий в експлуатацію у зв'язку з
незгодою відповідача.

У грудні 2012 року ОСОБА_5 звернулась до
суду із зустрічним позовом, в якому
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
їх з ОСОБА_4 мати, після смерті якої
відкрилась спадщина на будинок АДРЕСА_1
і на яке вони отримали свідоцтва про
право на спадщину за законом по Ѕ
частині старого будинку за вказаною
адресою.

В порядку безоплатної приватизації їх
мати отримала 0,15 га земельної ділянки
біля належного їй на праві власності
житлового будинку, однак державний акт
на право власності на земельну ділянку
мати за життя не отримала, у зв'язку з
чим оформити в нотаріальній конторі
спадщину неможливо.

Також зазначила, що будівництво нового
будинку під літерою «Л» їх мати
розпочала ще в 2000-2001 роках і 27 лютого 2007
року рішенням виконкому Ірпінської
міської ради Київської області № 34/8
був наданий дозвіл на оформлення в
Ірпінському БТІ документації на
самочинно побудований житловий
будинок літерою «Л» розміром 12,92 х 6,2 + 5,1
х 2,52 м. II поверхи, теплицю «Д» розміром
4,96 х 7,70 м., душ «Ж» розміром 1,25 х 2,70 м,
лазню «К» розміром 5,25 х 4,80 м,
альтанку «З» розміром 4,70 х 2,30 м,
гараж «Г» розміром 3,15 х 5, 40 м, самочинно
переобладнані приміщення 1-5 пл. 7,0 кв.м в
житлове, приміщення 2-1 пл.3,4 кв.м, 2-2 пл.5,7
кв.м, 2-3 пл.17,8 кв.м, 1-1 пл.7,5 кв.м, 1-
2 пл.8,9 кв.м, збільшення житлової площі
по будинку на 34,1 кв.м за рахунок
добудови та переобладнанні приміщення
І пл. 1,8 кв.м, який не зданий в
експлуатацію.

Стверджує, що позивач чинить перешкоди
у користуванні земельною ділянкою, а
тому просила визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7 на Ѕ
частину належної їй земельної ділянки
площею 0,15 га, перевести на неї та ОСОБА_4
право на оформлення в порядку
спадкування правової документації на
самочинно зведений ОСОБА_7 будинок під
літерою «Л» по АДРЕСА_1 та самочинні
переобладнання в старому будинку, які
були надані ОСОБА_7 рішенням виконкому
Ірпінської міської ради Київської
області від 27 лютого 2007 року № 34/8.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 21 червня
2013 року первісний позов задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право
власності на Ѕ частину
земельної ділянки, площею 0,15 га в
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Переведено в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7 на ОСОБА_5
та ОСОБА_4 право на оформлення
документації на самочинно побудований
будинок під літерою «Л» за адресою:
АДРЕСА_1 та самочинні переобладнання,
проведені у старому будинку АДРЕСА_1,
яке було надано ОСОБА_7
рішенням виконкому Ірпінської міської
ради Київської області від 27 лютого 2007
року.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 5 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано в
частині задоволення первісного та
зустрічного позову скасовано та
ухвалено нове про відмову у
задоволенні позовів.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду
першої та апеляційної інстанції та
ухвалити нове рішення про задоволення
первісного позову в частині визнання
права власності на будівельні
матеріали та конструкції закінченого
будівництвом будинку під літерою «Л» в
АДРЕСА_1, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 21 червня
2013 року в частині, залишеній без змін
рішенням апеляційного суду Київської
області від 5 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 5 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Н.А. Горелкіна
Ю.Г. Іваненко