Справа № 187/1850/13-ц
Петриківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Говорухи В.О.,
при секретарі Горбулі М.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
11 грудня 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом про
стягнення грошового боргу з ОСОБА_3.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що 19.05.2013 року до неї
звернулася ОСОБА_3 з проханням отримати
товар на загальну суму 13 750 грн. Позивач
погодилася на її прохання та передала
відповідачу одяг та взуття, про що у
присутності свідків була написана
розписка. Згідно даної розписки ОСОБА_3
зобов'язалася повернути позивачу
грошові кошти у сумі 13 750 грн., сплачуючи
по 500 грн. щомісяця, починаючи з червня
2013 року до повного погашення
Відповідач, починаючи з червня 2013 року,
порушуючи взяті на себе зобов'язання,
не повернула позивачу жодної копійки
із суми позики та ухиляється від
повернення всієї суми боргу.
На підставі викладеного, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 13 750 грн. та
судові витрати по справі: судовий збір
у розмірі 229,40 грн. та витрати на правову
допомогу у розмірі 500 грн.
Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі. В
своїх поясненнях посилався на доводи
та докази, що зазначені в позовній
заяві та додатках до неї, а також не
заперечував проти винесення заочного
рішення по справі.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явилася, заяви
про слухання у її відсутність до суду
не надійшло.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд, перевіривши матеріали справи
та дослідивши надані представником
позивача докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19.05.2013 року ОСОБА_2
надала ОСОБА_3 товар, а саме одяг та
взуття на загальну суму 13 750 грн.
Зазначений товар відповідачка
отримала, про що того ж дня нею особисто
було складено і підписано боргову
розписку, де вона зобов'язалась
повернути позивачу грошові кошти у
сумі 13 750 грн., сплачуючи по 500 грн.
щомісяця, починаючи з червня 2013 року до
повного погашення заборгованості. На
зазначеній розписці знаходяться
підписи свідків отримання
відповідачем товару ОСОБА_4 та ОСОБА_5
(а.с. 8).

Правовим висновком, що викладений у
постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 18
вересня 2013 року № 6-63цс13, який
відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України
є обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно
правовий акт, що містить зазначену
норму права, та для всіх судів України,
визначено, що за своєю суттю розписка
про отримання в борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики,
підтверджуючи як його укладення, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.

Дослідивши правову природу
вищезазначеної розписки, суд вважає, що
між сторонами склалися правовідносини,
які випливають з договору позики
грошових коштів.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК
України якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, суд дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи приходить до висновку, що
виконання зобов'язань порушено з вини
відповідача, на день розгляду справи
заборгованість за розпискою від 19
травня 2013 року позивачу не сплачена,
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 88, ч. 1 ст. 84 ЦПК України,
суд вважає, що з відповідача необхідно
стягнути на користь позивача сплачений
судовий збір (а.с. 1) та витрати на
правову допомогу (а.с. 16-17).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 61, 79, 84, 88, 209, 212, 218,
224-227, 360-7 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1050 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
грошові кошти за розпискою від 19 травня
2013 року в сумі 13750 (тринадцять тисяч
сімсот п'ятдесят грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,
понесені позивачем судові витрати в
розмірі 729,40 грн. (сімсот двадцять
дев'ять грн. 40 коп.)

Відповідач може подати заяву про
перегляд заочного рішення до суду, що
його ухвалив, протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: В. О. Говоруха