РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2014
м.Радомишль

Радомишльський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Леонід
Валентинович

при секретарі:Білошицькій І.Ю.

позивачки-ОСОБА_2

відповідача-ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Радомишльському районному
суді Житомирської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до
Радомишльського районного суду
Житомирської області з позовом до
відповідача ОСОБА_3 в якому просить суд
визнати відповідача таким, що втратив
право користування житлом, а саме
квартирою АДРЕСА_3. В обґрунтування
своїх позовних вимог,позивачка
зазначила, що їй на праві приватної
власності, на підставі договору
дарування, належить квартира АДРЕСА_3.
Позивачка зазначає, що у вказаній
квартирі також зареєстрований її син
ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3, який є її
колишнім чоловіком. У вищезазначеній
квартирі відповідач не проживає,
членом сім'ї позивачки на даний час не
являється, оскільки вони розлучилися 11
грудня 2009 року, проживає відповідач в
іншому житлі, на утримання квартири в
якій зареєстрований коштів не виділяє,
а тому позивачка змушена була
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права.

В судовому засіданні позивачка в
повному обсязі підтримала свої позовні
вимоги, з підстав зазначених в позовній
заяві, просить суд задовільнити її
позов.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги позивачки не визнав,
пояснив суду, що поскільки він дарував
половину спірної квартири своєму
синові,тому має право на проживання в
даній квартирі.

Вислухавши пояснення сторін,
розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, що позивачці на
праві приватної власності належить
квартира АДРЕСА_1, що підтверджується
договором дарування квартири ,
посвідченим приватним нотаріусом
Радомишльського районного
нотаріального округу 24 жовтня 2012 року,
реєстровий номер 2904 (а.с. 13).

Із довідки Форми №3, складеної ПП
«Житлоремсервіс-9» вбачається, що у
спірній квартирі зареєстровані:
власник ОСОБА_2, її син - ОСОБА_4 та
відповідач ОСОБА_3 (а.с. 12).

Згідно з Актами складеними власником
квартири у присутності сусідів від
30.04.20213 року,15.08.2013 року,та 28.11.2013 року,
відповідач - ОСОБА_3 в спірній квартині
не проживає,та не бере участі в
витратах на утримання квартири (а.с. 7-9)

Крім того згідно довідки ПП «
Житлоремсервіс» складеної 28.11.2013 року,
за № 2849 ОСОБА_2 одноособово вносить
платежі на обслуговування квартири та
будинку щомісячно.

За змістом ст. 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Крім того, перевіряючи обставини по
справі судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі до
11 грудня 2009 року,тому відповідач не є
членом сім»ї власника квартири-ОСОБА_2

Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

У відповідності з ч. 1 ст. 383 та ст. 391 ЦК
України власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб. Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦГЖ України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач не є членом сім»ї позивачки,
за місцем своєї реєстрації, а саме в
квартирі АДРЕСА_3 не проживає понад 1
рік, не є власником спірної квартири,
витрати на її утримання не несе.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що заявлені позовні вимоги є
обгрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню, слід визнати, що
відповідач втратив право користування
квартирою АДРЕСА_3.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ІІПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сплачений
позивачкою судовий збір у розмірі 229
гривень 40 коп.

На підставі викладеного,та керуючись
ст. ст. 10, 57, 60, 76, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294
ЦП України; ст. 72 ЖК України: ст. 405 ЦК
України: Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» від 12
квітня 1985р. з подальшими змінами та
доповненнями, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
-задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
сплачений нею судовий збір у розмірі по
229 /двісті двадцять дев»ять/ грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Радомишльський районний
суд Житомирської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Свінцицький Леонід Валентинович