Справа № 437/6448/12
Провадження № 2/191/21/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Порошиної О.О.

при
секретарі - Бутенко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про
розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовними
вимогами до ОСОБА_2 про розподіл майна
подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що 31 серпня 1996 року вона уклала
шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Шлюб
зареєстрований відділом актів
реєстрації громадянського стану
виконкому Синельниківської міської
ради народних депутатів
Дніпропетровської області, актовий
запис №122.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період шлюбу, за спільні сумісні
кошти подружжя, вони придбали наступне
майно: автомобіль ВАЗ 21043, н.з. НОМЕР_1, 2005
року виготовлення, кузов НОМЕР_2, двигун
НОМЕР_3. Згідно звіту про оцінку
колісного транспортного засобу від
10.12.2012 року дійсна вартість автомобілю
складає 26617 (двадцять шість тисяч
шістсот сімнадцять) грн.

Угоди про поділ спільного майна при
розірванні шлюбу вони не досягли. Після
подання нею позовної заяви про
розірвання шлюбу - 01.02.2012 року,
відповідач без її згоди продав
автомобіль ВАЗ 21043, н.з. НОМЕР_1, 2005 року
виготовлення, кузов НОМЕР_2, двигун
НОМЕР_3 своїй матері. Згідно відповіді
Новомосковського ВРЕР на адвокатський
запит: 01.02.2012 року автомобіль ВАЗ 21043,
н.з. НОМЕР_1, 2005 року виготовлення, кузов
НОМЕР_2 був знятий з обліку для
реалізації. 02.02.2012 року даний
автомобіль був зареєстрований
Новомосковським ВРЕР на нового
власника ОСОБА_3, яка мешкає за адресою:
вул..Південна, 13 у м.Синельникове з
правом користування ОСОБА_2.

Відповідно до ст..60 Сімейного кодексу
України майно набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.

Відповідно дост.ст.69,71 СК України
дружина та чоловік мають право на поділ
майна незалежно від розірвання шлюбу і
в разі недосягнення згоди порядок
поділу майна вирішується судом.

Згідно ч.2 ст.183 ЦК України, автомобіль є
неподільною річчю, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

Позивач вважає, що має право на ?
частину вартості автомобіля ВАЗ 21043
н.з. НОМЕР_1, 2005 року виготовлення, кузов
НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3. Просить визнати
за нею право приватної власності на ?
частину зазначеного вище автомобіля.
Стягнути з відповідача на її користь
13.308 грн.50 коп., а також судові витрати:
судовий збір, судові витрати за
проведення звіту про оцінку
транспортного засобу.

В судове засідання позивач та його
представник не з»явилися, однак
представник позивача надав суду заяву,
якою просить розгляд справи проводити
без їх участі. Позовні вимоги
підтримують в повному обсязі з
урахуванням висновків останньої
незалежної авто технічної експертизи.
В судовому засіданні, яке відбулося
20.12.2013 року представник позивача
зазначив, що згоди на продаж спірного
авто позивач не надавала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив, що вважає, що спірне майно
автомобіль не є спільною сумісною
власністю,так як придбавався за кошти
його сестри та бабусі, позивач на той
час ніде не працювала і ніяких коштів
не вкладала на придбання авто, однак
довести зазначені обставини він не
може, так як знає, що згідно закону
майно вважається їх спільною сумісною
власністю. Спірний автомобіль він
придбав перебуваючи у шлюбі з
позивачкою, шляхом укладання договору
купівлі - продажу. Після того, як
сторони вирішили розірвати шлюб, він
повідомив позивача про його намір
продати авто, однак зазначений факт він
також довести не може. Своїй матері
ОСОБА_3 він продав вищезазначений
автомобіль уклавши з нею договір
купівлі-продажу, однак вищезазначені
договори у нього відсутні, так як
знаходяться в Новомосковському МРЕО.
Про те, що авто продано його матері
позивачу було відомо, вона в усній
формі дала згоду на його продаж. З
висновком останньої експертизи, яка
призначалася судом для визначення
вартості спірного авто згоден.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явилася, однак надала суду заяву
про розгляд справи у її відсутність,
позовні вимоги не визнає та просить в
їх задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення відповідача,
вивчивши матеріали справи та оцінивши
їх у сукупності, повно та всебічно
з»ясувавши обставини справи,
дотримуючись принципів змагальності і
диспозитивності цивільного
судочинства, оцінивши докази у справі
за своїм внутрішнім переконанням
згідно ст..212 ЦПК України, захищаючи
порушені, невизнані або оспорювані
права, свободи чи інтереси фізичних
осіб згідно зі ст.1 ЦПК України, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню на таких підставах.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу
серія НОМЕР_4 вбачається, що 31.08.1996 року
було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1. Прізвище після реєстрації
шлюбу : «ОСОБА_1» (а.с.4).

Згідно рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06.06.2012 року шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.115).

Згідно відповіді начальника
Новомосковського ВРЕР
підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в
Дніпропетровській області О.Л.Олійник
за вих..№14/8РЕР-244 від 21.04.2012 року на
запит адвоката ОСОБА_8 вбачається, що
02.07.2005 року в Новомосковському ВРЕР був
зареєстрований автомобіль ВАЗ 21043 н.з.
НОМЕР_1, 2005 року виготовлення, кузов:
НОМЕР_2, двигун: НОМЕР_3 власник ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає: АДРЕСА_1. 01.02.2012
року даний автомобіль був знятий з
обліку для реалізації. 02.02.2012 року даний
автомобіль був зареєстрований
Новомосковським ВРЕР на нового
власника ОСОБА_3

Згідно відповіді начальника
Новомосковського ВРЕР
підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в
Дніпропетровській області О.Л.Олійник
за вих..№14/9 РЕР-7 від 05.02.2013 року на заяву
ОСОБА_3, вбачається, що автомобіль ВАЗ
21043 н.з.НОМЕР_5, 2005 року виготовлення,
кузов НОМЕР_2, двигун:НОМЕР_3 був
зареєстрований за ОСОБА_3 02.02.2012 року в
Новомосковському ВРЕР згідно довідки
рахунок КІМ №956852 від 02.02.2012 року (а.с.39).

Згідно звіту про оцінку колісного
транспортного засобу, легкового
автомобілю ВАЗ 21043,2005 року випуску,
реєстраційний № НОМЕР_1 (дата оцінки:
станом на 10.12.2012 року), який було надано
позивачем, ринкова вартість КТЗ, з
урахуванням обмежувальних умов і
зроблених допущень, склала на дату
оцінки: 26 617 (двадцять шість тисяч
шістсот сімнадцять) грн., без
урахування ПДВ. (а.с.11-23).

Згідно звіту №33-012 про оцінку
транспортного засобу складеного 02.02.2012
року незалежним оцінювачем ОСОБА_9 та
наданим суду відповідачем, ринкова
вартість автомобіля ВАЗ 21043 02 5 МТ,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 на
дату оцінки складає 16637 (шістнадцять
тисяч шістсот тридцять сім) грн..57 коп.
(а.с.41-49).

Згідно висновку судового експерта
автотоварознавця по визначенню
ринкової вартості КТЗ №1739-13 від 01.08.2013
року, на виконання ухвали
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 11.07.2013
року, ринкова вартість автомобіля
ВАЗ-21043 реєстраційний номер НОМЕР_1,
складає величину 16384,23 (шістнадцять
тисяч триста вісімдесят чотири гривні
23 копійки) (а.с.71-83).

Згідно відповіді начальника
Новомосковського ЦНП з надання послуг
пов»язаних з використанням
автотранспортних засобів вих..№14/9
ЦНП-1093 від 27.12.2013 року на запит
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області вбачається,
що 02.07.2005 року в Новомосковському ВРЕР
ДАІ був зареєстрований автомобіль ВАЗ
21043 н.з.НОМЕР_1,2005 року виготовлення,
кузов НОМЕР_2, двигун: НОМЕР_3, власник
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Підстава для
реєстрації даного автомобілю знищена в
зв»язку з закінченням 5-ти річного
терміну зберігання.

01.02.2012 року даний автомобіль був знятий
з обліку для реалізації гр..ОСОБА_2
02.02.2012 року даний автомобіль на основі
довідки-рахунок серія КІМ№956852 від
02.02.2012 року виданої ТОВ «АВТО БІЗНЕС»
був зареєстрований в Новомосковському
ВРЕР ДАІ на гр..ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Завірені належним чином копії підстав
для реєстрації додають (а.с.101-114).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Згідно ст.. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно зі ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Так, в судовому засіданні та
матеріалами справи встановлено, та
ніким не заперечувалося, що спірний
автомобіль ВАЗ 21043 н.з.НОМЕР_1, 2005 року
виготовлення, кузов НОМЕР_2, двигун:
НОМЕР_3 був придбаний сторонами в
період шлюбу, шляхом укладення
договору купівлі-продажу. Зазначений
автомобіль 02.07.2005 року був
зареєстрований в Новомосковському
ВРЕР, власник - ОСОБА_2.

01.02.2012 року спірний автомобіль
був знятий з обліку для реалізації. Як
встановлено в судовому засіданні
відповідач, перебуваючи у шлюбі з
позивачем, уклав правочин на
відчуження вищезазначеного автомобілю
своїй матері - ОСОБА_3, яка є третьою
особою по справі. 02.02.2012 року даний
автомобіль був зареєстрований
Новомосковським ВРЕР на нового
власника ОСОБА_3

Згідно з положенням ч.1 ст.64
Сімейного кодексу України при
укладенні договорів один із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України
при укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Згідно п.3 ч.1 ст.208 ЦК України
передбачено, що у письмовій формі
належить вчиняти правочин між
фізичними особами на суму, що перевищує
у двадцять і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

В судовому засіданні встановлено
вартість спірного авто, яка складає 16
384,23 грн. (шістнадцять тисяч триста
вісімдесят чотири гривні 23 копійки).

Також, в судовому засіданні
встановлено, що згоди на продаж авто
позивач не надавала, тобто правочин на
відчуження спільного майна укладений
між відповідачем та третьою особою по
справі, вчинений без згоди одного з
подружжя і виходить за межі дрібного
побутового. Дані про те чи було визнано
такий правочин недійсним, суду не
надано.

Таким чином, автомобіль ВАЗ 21043 н.з.
НОМЕР_1, 2005 року виготовлення, кузов
НОМЕР_2, двигун: НОМЕР_3 на час розгляду
справи не є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, так як був
укладений правочин на відчуження цього
майна, власником якого встановлено
ОСОБА_3

У відповідності до вимог ст..11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх
позовних вимог і заперечень.

Таким чином, установивши дійсні
обставини справи, суд приходить до
обґрунтованого висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими,
безпідставними та документально не
доведеними тому підстав для їх
задоволення немає.

На підставі викладеного,
керуючись ст.60 ч.1,ч.2, ст.61 ч.1, ст.63, ст.64,
ст..65 ч.1,ч.2, ст.69, ст.70, ст..71 ч.1 СК України,
ст.208 ч.1 п.3 ЦК України, ст.ст.10,11,60, 212-215
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3
про розподіл майна подружжя -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. О. Порошина