Справа № 459/3521/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого-судді
Новосада М.Д.

при секретарі
Смолій О.Я.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

відповідачки за зустрічним позовом:
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Червонограді справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням та вселення та зустрічним
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
ОСОБА_1 за участю третьої особи на
стороні відповідача:
Червоноградського міського сектору
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Львівській області про визнання осіб
такими що втратили право на
користування на житлову площу і зняття
з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням і
вселення. В його обґрунтування
зіслався на те, що відповідач є його
батьком. У зв'язку із розлученням
батьків та агресивною поведінкою
відповідача, який вигнав їх із
квартири, він разом із своєю матір'ю з
2003 року, вимушений був перейти
проживати до тітки, а потім орендувати
квартиру. У травні 2012 р. йому
виповнилось вісімнадцять років, і він
був зарахований до ЗСУ для проходження
строкової військової служби. По її
закінченні він вирішив проживати разом
із батьком у квартирі АДРЕСА_1, де
прописаний з 08.10.1998 р.. Однак, ОСОБА_3
чинить йому перешкоди у користуванні
даним житловим приміщенням, а саме
змінив замки і не впускає його у
квартиру. Просить позов задовольнити,
та зобов'язати відповідача не чинити
йому перешкоди у користуванні
квартирою та вселити його у дане
житлове приміщення.

14.08.2013 р. ОСОБА_6 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_1 за участю
третьої особи на стороні відповідача:
Червоноградського міського сектору
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Львівській області про визнання осіб
такими, що втратили право на
користування житловою площею і зняття
з реєстрації, який ухвалою суду від
06.12.2013 р. об'єднано в одне провадження.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_3 посилається на те, що він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5 до 2002 р. За час спільного
проживання у них народився син ОСОБА_1
та дочка ОСОБА_7. Після розірвання
шлюбу, відповідачі проживають окремо,
не приймають участі в утриманні
квартири. Вважає, що останні втратили
право на користування нею, і просить
зняти їх з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом та його представник
ОСОБА_2 позов підтримали в повному
обсязі, зустрічний позов заперечили.
ОСОБА_1допитаний у суді під присягою, як
свідок пояснив, що стосунки між
батьками були напружені. Після
розлучення виникали постійні сварки,
скандали. У 2003 р. після чергової сварки
відповідач вигнав їх з квартири,
викинув речі. Вони були змушені піти до
тітки на квартиру, а потім стали
винаймати житло. Згодом, коли йому
виповнилось 16 років, батько погодився
щоб він проживав із ним, але постійно це
відкладав. 12.05.2012 року йому виповнилось
18 років, і 17.05.2012 р. він був зарахований
на строкову військову службу в ЗСУ.
Після закінчення несення військової
служби (травень 2013 р.) він звернувся до
батька щодо його вселення в квартиру
АДРЕСА_1, де він був прописаний, однак
останній відмовив йому у цьому, змінив
замки до вхідних дверей і не пускає
його в квартиру.

Права на проживання в даному
помешканні він не втратив.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні пояснив, що ОСОБА_8 будучи
неповнолітнім проживав разом із своєю
матір'ю, однак увесь цей час був
прописаний за адресою АДРЕСА_1. Після
досягнення повноліття та закінчення
несення строкової служби в армії, він
висловив бажання щодо проживання у цій
квартирі. Вважає, що його довіритель не
втратив права на проживання у даній
квартирі.

Відповідач ОСОБА_3 первісний позов
заперечив, суду пояснив, що позивач з
2003 року у спірній квартирі не проживає,
не утримує її, тому фактично втратив
право на проживання у ній. На даний час
у цій квартирі проживає він із другою
дружиною, і не хоче щоб позивач
проживав разом із ним. Вимоги за
зустрічним позовом ОСОБА_3 підтримав у
повному обсязі. В їх обґрунтування
зіслався на вимоги зазначені в
позовній заяві. Вважає що відповідачі
втратили право на проживання у даній
квартирі, так як більше 10 років у ній не
проживають, на протязі цього часу не
висловлювали бажання туди вселитись.

Представник відповідача ОСОБА_4
первинний позов заперечила, зустрічний
позов підтримала в повному обсязі.
Просила його задовольнити. В
обґрунтування зустрічного позову
послалась на те, що відповідачі
тривалий час проживають окремо, витрат
на утримання житла не несуть, тому
вважає що останні втратили право на
проживання в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідачка за зустрічним позовом
ОСОБА_5 позов заперечила, пояснила,
суду, що при перебуванні з відповідачем
у шлюбі, продала свою однокімнатну
квартиру, для погашення боргів ОСОБА_3.
Під час спільного проживання, після їх
розлучення, позивач постійно вчиняв із
нею сварки, застосовував фізичну силу,
виганяв її з дітьми. Після чергової
сварки у 2003 році відповідач вигнав її
із дітьми із квартири і вона пішла
проживати з дітьми до сестри, а потім
орендувала квартиру. На даний час
власного житла не має, а ОСОБА_3 на
протязі 10 років обіцяв, що не випише її
та дітей із даної квартири.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 у
судове засідання не з'явився, подав до
суду заяву в якій просив справу
розглядати у його відсутності.

Допитана у суді свідок ОСОБА_9 пояснила,
що є сестрою відповідачки за
зустрічним позовом ОСОБА_5. У 2003 році
вона із двома дітьми прийшла проживати
до неї, так як ОСОБА_3 бив її та виганяв
із квартири. Після розірвання шлюбу
вона сама виховувала двох дітей. Коли
ОСОБА_1 повернувся з армії вони з ОСОБА_3
намагались мирно врегулювати житлове
питання, однак останній відмовив
надавати своє житло для проживання
сина.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_5
виписала дітей із власної квартири та
зі згоди ОСОБА_6 прописала їх у квартиру
АДРЕСА_1, а свою однокімнатну квартиру
продала для повернення боргів ОСОБА_3.
Останній, неодноразово застосовував
фізичну силу до ОСОБА_5, та дітей. Після
розірвання шлюбу, він вигнав їх із
квартири.

Вислухавши пояснення позивача, його
представника, відповідача та його
представника, відповідачку за
зустрічним позовом -ОСОБА_5, пояснення
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5
перебували у зареєстрованому шлюбі з
1992 р., який рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області від
29.11.2002 року розірвано. У даному шлюбі у
них народилось двоє дітей: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

За час спільного проживання, сторони
проживали і були зареєстровані у
АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_1
зареєстровані з 08.10.1998 р., як члени сім'ї
наймача, що підтверджується довідкою
№5260 від 28.05.2013 р.

В ході судового розгляду встановлено,
що після розірвання шлюбу (29.11.2002р.)
ОСОБА_1 разом із своєю мамою ОСОБА_5 та
сестрою ОСОБА_7, продовжували проживати
у спірній квартирі. Після сварки, яка
виникла між сторонами весною 2003 р.
ОСОБА_3 вигнав із квартири ОСОБА_5 разом
із дітьми: ОСОБА_1, ОСОБА_7. Остання з
дітьми, пішла проживати до сестри, а
потім винаймала житло. Зазначене
підтверджується показами ОСОБА_1,
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та не
заперечується самим ОСОБА_3.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце
проживання дитини, яка не досягла
вісімнадцяти років визначається за
згодою батьків.

До досягнення повноліття позивач
проживав разом із матір'ю.

11.05.2012 р. позивачу виповнилось
вісімнадцять років, і відповідно до
положень ч.1 ст.34 ЦК України набув повну
цивільну дієздатність.

Одразу після цього, ОСОБА_1 був
призваний на строкову військову службу
у ЗСУ, де він перебував з 17.05.2012 року по
17.05.2013 р. що підтверджується довідкою
№446 від 25.05.2012 р.

Після закінчення військової служби,
позивач звернувся до ОСОБА_3 із
проханням надати йому можливість
користуватись квартирою АДРЕСА_1, однак
останній дозволу на це не надав, змінив
замки до вхідних дверей та не пускає
його туди.

Відповідно до положень ст.71 ЖК України,
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї, за ним зберігається
жиле приміщення протягом 6-ти місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору судом.

Окрім цього, жиле приміщення
зберігається за тимчасово відсутнім
членом його сім'ї понад шість місяців у
випадку призову на строкову військову
службу або направлення на
альтернативну (невійськову) службу, а
також призову офіцерів із запасу на
військову службу на строк до трьох
років - протягом усього періоду
проходження зазначеної військової
служби; перебування на військовій
службі прапорщиків, мічманів
військовослужбовців надстрокової
служби - протягом перших п'яти років
перебування на дійсній військовій
службі.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що у зв'язку із агресивною
поведінкою ОСОБА_3, частими конфліктами
та сварками, відповідачі за зустрічним
позовом у 2003 році після чергової
сварки, внаслідок якої ОСОБА_5, ОСОБА_1
та ОСОБА_7 були вимушені залишити
квартиру АДРЕСА_1.

Окрім цього, суд приймає до уваги і ту
обставину, що за час спільного
проживання, ОСОБА_5 продала свою
квартиру, для погашення боргів ОСОБА_3,
іншого житла у відповідачів за
зустрічним позовом не має, а також і те,
що між сторонами після розлучення була
домовленість про те, що ОСОБА_3 не буде
знімати їх з реєстраційного обліку, та
дозволить ОСОБА_1 проживати у спірній
квартирі.

Враховуючи встановлені обставини, суд
дійшов до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5
з поважних причин не проживали у
спірній квартирі понад шість місяців, у
зв'язку із поведінкою ОСОБА_3 і не
втратили права на проживання у даній
квартирі. Після виповнення повноліття
ОСОБА_1 в останнього виникло самостійне
право звернення із вимогами для
захисту своїх прав як члена сім'ї
наймача.

Тому останній, після закінчення служби
в армії звернувся із даними вимогами і
на думку суду не пропустив строк
давності.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що
ОСОБА_3 безпідставно чинить перешкоди у
користуванні спірним житлом ОСОБА_1 і
останнього слід вселити в дане житлове
приміщення.

Із вище наведених підстав, не можуть
бути задоволені зустрічні вимоги
ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_5, ОСОБА_1
такими, що втратили право на проживання
у спірному помешканні.

Що стосується заперечень ОСОБА_3, що з
ним проживає його дружина, це не може
бути підставою для відмови позивачу
реалізувати своє право на житло. Тим
більше, що остання там не
зареєстрована, вселилась туди не у
встановленому законом порядку і
зберігає за собою право на житло в
іншому помешканні.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України, стороні на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

З огляду на це з ОСОБА_3 слід стягнути в
користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений
ним в розмірі 114,71 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 30, 60, 209, 212 ЦПК
України,-

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням і вселення -задовольнити.

ОСОБА_1 вселити в квартиру АДРЕСА_1 та
зобов'язати ОСОБА_3 не чинити йому
перешкод у користуванні даним житловим
приміщенням.

В зустрічному позові ОСОБА_6, ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, ОСОБА_1 за участю третьої особи
на стороні відповідача:
Червоноградського міського сектору
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Львівській області про визнання осіб
такими що втратили право на
користування на житлову площу і зняття
з реєстрації АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1
сплачений ним судовий збір в розмірі 114
(сто чотирнадцять ) грн.. 71 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через Червоноградський міський суд
Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
М. Д. Новосад