У х в а л а

іменем україни

20 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової
Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Орган
опіки та піклування Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради,
комунальне житлово-експлуатаційне
підприємство № 22 у місті
Дніпропетровську, виконавчий комітет
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
виселення;

за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про продовження пропущеного
строку збереження за нею права
користування жилим приміщенням та
усунення перешкод у користуванні
квартирою,

за касаційною скаргою
комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 22» Дніпропетровської міської ради,
до якої приєднався ОСОБА_4, на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
виселення.

Посилався на те, що з 16
вересня 1989 року він перебував з
відповідачкою в зареєстрованому шлюбі.
У вересні 1996 року йому на склад з сім'ї з
чотирьох осіб було надано
трьохкімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1. З жовтня 2005 року шлюбні
стосунки між сторонами припинені, а з
2006 року ОСОБА_5 проживає окремо.
Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 1 грудня 2010 року
шлюб між позивачем та відповідачкою
розірвано. 14 вересня 2011 року
відповідачка вселилася в спірну
квартиру без його відома, залишивши там
деякі свої речі, однак фактично там не
проживає, тому він просив визнати
ОСОБА_5 такою, що втратила право
користування квартирою за адресою:
АДРЕСА_1 та виселити її з неї.

ОСОБА_5 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4
про продовження пропущеного строку
збереження за нею права користування
жилим приміщенням та усунення перешкод
у користуванні квартирою.

Посилалась на те, що
вона разом з дітьми зареєстрована у
спірній квартирі, однак проживати там
стало нестерпно через умови, які
створив ОСОБА_4, тому вона вимушена була
постійно шукати собі притулок, просила
продовжити їй пропущений строк на
проживання в цій квартирі та усунути
перешкоди в користуванні шляхом
вселення.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 28 грудня 2012 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені
частково. Визнано ОСОБА_5 такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1. В іншій частині вимог
відмовлено. В задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 серпня
2013 року рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 28 грудня
2012 року, в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про продовження
пропущеного строку збереження за нею
права користування жилим приміщенням
та про усунення перешкод у
користуванні ним шляхом виселення
скасовано.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про продовження
пропущеного строку збереження за нею
права користування жилим приміщенням
та усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням задоволено.
Усунено ОСОБА_5 перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1.
Вселено ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1. В
решті рішення залишено без змін.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У касаційній скарзі КП «ЖЕП № 22», до
якої приєднався ОСОБА_4, просять
скасувати оскаржуване судове рішення
суду апеляційної інстанції, залишити
без змін рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції
в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_4 в частині визнання
ОСОБА_5 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачка певний час без поважних
причин в спірній квартирі не мешкає, а
тому і вважав за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що ОСОБА_5 не проживає в спірній
квартирі з поважних причин, оскільки
ОСОБА_4 не впускає її з дітьми до
квартири, створюючи при цьому
перешкоди в користуванні квартирою,
про що не заперечував позивач.

Перевіривши доводи
касаційної скарги, суд касаційної
інстанції дійшов до висновку про
відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 серпня 2013 року, тому що
судові рішення законні та
обґрунтовані.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення
судами норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Крім того, не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційне
підприємство № 22» Дніпропетровської
міської ради, до якої приєднався ОСОБА_4
відхилити.

Рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 27
серпня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Орган
опіки та піклування Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради,
комунальне житлово-експлуатаційне
підприємство № 22 у місті
Дніпропетровську, виконавчий комітет
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
виселення; за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про продовження пропущеного
строку збереження за нею права
користування жилим приміщенням та
усунення перешкод у користуванні
квартирою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна Є.П.
Євграфова