Справа № 473/5860/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого - судді
Старжинської О.Є., при секретарі
судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вознесенську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на земельну
ділянку

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку площею
0,0754 га розташовану біля житлового
будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що з 07.09.1995 року за
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу він став власником
житлового будинку АДРЕСА_1, належний
ОСОБА_3, який розташований на земельній
ділянці площею 0,0754 га., цільове
призначення якої у відповідності з
Державним актом на право приватної
власності на землю виданого на
підставі рішення виконкому
Вознесенської міської ради від 17.08.1993
року № 210 - обслуговування житлового
будинку - належить відповідачу ОСОБА_2
(попередньому власнику вказаного
житлового будинку).

Посилаючись на норми Земельного
Кодексу України, діючого на час
укладення угоди купівлі-продажу, якими
встановлено, що при відчуженні
житлового будинку за
цивільно-правовими угодами до набувача
переходить і право власності на
земельну ділянку, яка зараз належить
відповідачу, позивач просив позов
задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, судом належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в заяві просить справу
розглянути за її відсутності та визнає
позов.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності з п.18 "г" Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
16.04.2004 року "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" при переході
права власності на будівлі та споруди
за цивільно-правовими угодами,
укладеними до 1 січня 2002 року, згідно зі
статтею 30 ЗК України, переходило право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщенні, без зміни її цільового
призначення, якщо інше не
передбачалось у договорі відчуження.

Позивач ОСОБА_1 07 вересня 1995 року уклала
з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу, по
умовам якого вона набула право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
належний відповідачу на підставі
договору дарування нотаріально
посвідченого 03.02.1994 року і укладеного з
ОСОБА_2, попереднім власником цього
житлового будинку та власником
земельної ділянки площею 0,0754 га,
наданої для обслуговування житлового
будинку у відповідності з Державним
актом на право приватної власності на
землю виданого на підставі рішення
виконкому Вознесенської міської ради
від 17.08.1993 року № 210.

В договорі купівлі-продажу житлового
будинку не передбачався перехід права
власності чи права користування
земельною ділянкою площею 0,0754 га, яка
мала призначення - обслуговування
житлового будинку.

З урахуванням викладеного суд вважає,
що позовні вимоги є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності
за земельну ділянку площею 0,0754 га
розташовану біля житлового будинку
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням -
обслуговування житлового будинку.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Миколаївської області
через міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення суду.

Суддя:
О.Є.Старжинська