У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Лесько А.О., Гулька Б.І.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Головне
управління юстиції у м. Києві про
усунення перешкод у користуванні
власністю, та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Головне
управління юстиції у м. Києві, Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна про визнання
недійсним договору, за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного
суду м. Києва від 17 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2005 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, посилаючись на те, що 01 липня 2004
року її дочка ОСОБА_5 придбала у
відповідачів квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу, посвідченим
нотаріусом П'ятої Київської державної
нотаріальної контори ОСОБА_6 та
зареєстрованим у реєстрі правочинів за
№ 24-1291. Згідно цього договору
купівлі-продажу ОСОБА_4 та ОСОБА_3
отримали кошти у розмірі 42 тис. грн.
Відповідно до умов договору
купівлі-продажу ОСОБА_4 та ОСОБА_3
повинні були звільнити квартиру
АДРЕСА_1 до 15 серпня 2004 року. На підставі
договору дарування від 04 листопада 2004
року її дочка ОСОБА_5 передала їй у
власність спірну квартиру. Звернувшись
до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з проханням
звільнити квартиру отримала відмову.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3

08 листопада 2004 року спадщину прийняла
його дружина ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 все
майно, на яке на момент її смерті у неї
буде право за законом, та яке їй
належить.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2006 року
померлих відповідачів було замінено на
належного відповідача - ОСОБА_2

У зв'язку з цим позивачка просила
усунути перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_2 на
її користь збитки (упущену вигоду) у
розмірі 108 тис. грн. та моральну шкоду у
розмірі 15 тис. грн.

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла ОСОБА_4, яка заповіла їй
квартиру АДРЕСА_1, та у якій на даний час
вона проживає.

У березні 2005 року позивачка дізналась
про існування договору купівлі-продажу
спірної квартири від 01 липня 2004 року,
укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

04 листопада 2004 року ОСОБА_5 на підставі
договору дарування передала спірну
квартиру у власність ОСОБА_1

На підставі наведеного, посилаючись на
хворобливий стан ОСОБА_4, оскільки
згідно направлення № 9875 від 21 травня 2004
року на екстрену госпіталізацію у
ОСОБА_4 було діагнозовано гостре
порушення мозкового кровообігу, та з
урахуванням уточнень до позовної
заяви, ОСОБА_2 просила визнати
недійсною довіреність від 06 квітня 2004
на оформлення спадщини ОСОБА_4, визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 01 липня 2004
року від імені ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
визнати недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений 04
листопада 2004 року від імені ОСОБА_5 на
ОСОБА_1, скасувати у Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
реєстрацію договору дарування
квартири АДРЕСА_1 від 04 листопада 2004
року, скасувати реєстрацію у
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладеного від імені
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 01 липня 2004
року, визнати право власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, стягнути
компенсацію за нанесену матеріальну
шкоду у розмірі вісімдесят однієї
мінімальної заробітної плати, стягнути
компенсацію за нанесену моральну шкоду
у розмірі двісті сорок три розміри
мінімальної заробітної плати та
стягнути на її користь понесені судові
витрати.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 21 січня 2013 року у
задоволенні первісного позову ОСОБА_1
відмовлено. Зустрічний позов -
задоволено частково. Визнано недійсною
довіреність № 2777 від 06 квітня
2004 року на оформлення спадщини ОСОБА_4
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 01 липня 2004 року. Визнано
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1, укладений 04 листопада
2004 року. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на квартири АДРЕСА_1.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
витрати пов'язані з проведенням
судово-почеркознавчої експертизи у
розмірі 2 115 грн. у задоволенні іншої
частини позовних вимог - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
17 вересня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
первісного позову. Зобов'язано ОСОБА_2
не чинити перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні квартирою АДРЕСА_1.
Виселено ОСОБА_2 та всіх проживаючих з
нею осіб з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення. У
задоволенні інших позовних вимог про
стягнення збитків (упущеної вигоди) у
розмірі 108 тис. грн. та моральної шкоди у
розмірі 15 тис. грн. відмовлено. У
задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про порушення норм
матеріального і процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення оскаржуваного судового
рішення без змін

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від
17 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
А.О. Лесько

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник