СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/796/8354/2013 р.
Головуючий у 1 інстанції - Діденко Д.О.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
30.07.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі - Дубик Ю.Г.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
На рішення Київського районного
суду м.Сімферополя Автономної
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості та
неустойки за прострочення по сплаті
заслухавши доповідь судді Мараєвої
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -
Рішенням Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 19.06.2013 р. частково задоволено
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та неустойки за
прострочення по сплаті аліментів, а
саме : стягнуто з відповідача на
користь позивачки неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів в сумі 4
022 грн., стягнуто також на користь
держави судові витрати по справі - 229,40
грн. судового збору; в задоволенні
решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення позивачка просить це рішення
змінити в частині стягнення неустойки
за прострочку сплати аліментів та
стягнути з відповідача на її користь
суму неустойки (пеню) за прострочення
сплати аліментів в розмірі 90 934,34 грн.,
посилаючись на незаконність
оскаржуваного рішення, зокрема, що суд
неповно з»ясував обставини справи, не
дав належної оцінки доказам, порушив
норми матеріального і процесуального
права.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Ухвалою ВСС України з розгляду
цивільних та кримінальних справ було
задоволено касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 та скасовано
рішення Апеляційного суду АР Крим від
30.07.2013 р., а справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Постановлюючи рішення суд виходив з
того, що відповідач ухилявся від
виконання своїх обов»язків щодо
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зокрема, по сплаті аліментів за
рішенням Київського районного суду
м.Києва від 14.05.2004 р., і тим самим
допустив заборгованість на суму 13048,46
грн., що син проживає з матір»ю, тобто,
з позивачкою по справі, яка повністю
опікується дитиною; що згідно
розрахунку державної виконавчої
служби за період з 2008 по 1.010.2013 р. його
заборгованість становить 13048,46 грн., що
ця сума відповідачем не оспорюється.
Тому, виходячи із розрахунку
заборгованості державного
виконаковця, суд дійшов висновку, що
розмір неустойки за прострочення
сплати аліментів становить суму 4022,11
грн., та відмовив в задоволенні решти
позовних вимог.

Проте, із такими висновками суду
повністю погодитися не можна з таких
підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається,
що в 2003 р. у сторін народився син
ОСОБА_3, а 20.12.2005 р. сторони розірвали
шлюб, що рішенням рішенням Київського
районного суду м.Києва від 14.05.2004 р. на
утримання сина сторін з відповідача
були стягнуті аліменти в розмірі ј ч
всіх видів заробітку щомісяця,
починаючи з 22.03.2004 р. і до його
повнліття; що ці зобов»язання,
встановлені за рішенням суду
відповідач не виконував, чим допустив
заборгованість по сплаті аліментів.

Оскільки, рішенням Київського
районного суду м.Сімферополя від 14.05.2004
р. на утримання сина сторін з
відповідача були стягнуті аліменти в
розмірі ј ч всіх видів заробітку
щомісяця, починаючи з 22.03.2004 р. і до
його повноліття, і що виконавчий лист
перебуває на виконанні у ВДВС
Бахчісарайського РУЮ Кримської АР, що
розмір заборгованості по аліментам
сторонами не оспорюється, визначений
державним виконавцем відповідно до
вимог закону, то суд першої інстанції
правильно вважав, що вимога позивачки
про стягнення цієї ж суми
заборгованості не може бути повторно
задоволена у позовному провадженні.

Що стосується решти позовних вимог
щодо стягнення неустойки (пені), то з
висновком суду першої інстанції в
цій частині погодитися не можна з
таких підстав.

Так, скасовуючи попереднє рішення
апеляційої інстанції ВСС України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ в ухвалі від 16.04.2013 р., зокрема,
зазначав, що виходячи із змісту ст.196 СК
України пеня нараховується не на всю
суму заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, якому не
проводилось стягнення аліментів; що
сума заборгованості зі сплати
аліментів за попередні місяці не
додається до заборгованості за
наступні місяці, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи з
того, скільки днів прострочено до
сплати певної суми заборгованості.

Відповідні висновки містяться у
постанові Верховного Суду України від
11.09.2013 р. (справа №6-81цс13), висновки якого
є обов»язковими до застосування
судами України згідно ст.360-7 ЦПК
України.

Згідно ст.196 СК України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов»язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений
судом, з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Проте, що стосується розміру суми
неустойки (пені) стягнутої судом з
відповідача на користь позивачки, то
судова колегія вважає, що з визначеною
судом сумою неустойки погодитися не
можна, оскільки, вона є невірною, а
тому, несприйнятною.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу,
позивачка надала розрахунок суми пені
за кожен місяць прострочки сплати
аліментів, який відповідає вимогам
закону і приймається судом, та згідно
якого загальна сума неустойки (пені)
за прострочку оплати аліментів на
1.03.2013 р. становить 90 934,34 грн., і саме цю
суму позивачка просила стягнути на її
користь з відповідача.

Проте, заперечуючи проти позову і
обгрунтовучи касаційну скаргу,
відповідач посилався на незадовільне
матеріальне становище, а також
зазначав, що має двох неповнолітніх
дітей від другого шлюбу, що він не
працює, на його утриманні є ще хвора
мати та дружина, про що надав
відповідні довідки (а.с.29-57).

З урахуванням всіх обставин справи,
судова колегія вважає, що розмір
неустойки (пені) за прострочку сплати
аліментів, про стягнення якого просила
позивачка, є завеликим, та значно
перевищує розмір заборгованості по
аліментам, тому, із урахуванням всіх
обставин справи та відповідно до ч.2
ст.196 СК України його належить зменшити
до 9 тис. грн.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що визначений судом розмір
пені є несприйнятним, що з урахуванням
викладеного, суму неустойки (пені), яку
позивачка просить стягнути з
відповідача належить зменшити до 9
тис.грн., а в решті рішення суду
залишити без змін.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з
відповідача неустойки (пені) за
прострочку оплати аліментів не можна
визнати законним та обгрнутованим,
тому, воно підлагає скасуванню в
частині стягнення пені в сумі - 4022,11
грн. з постановленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог, та стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 неустойки за прострочення по
сплаті аліментів в розмірі 9 тис. грн.,
а в решті решення слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317
ЦПК України, ст.ст.180, 196 СК України,
колегія суддів, -

В и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду
м.Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 19.06.2013 р. в частині стягнення
з ОСОБА_2 неустойки (пені) в сумі 4022,11
грн. скасувати і постановити в цій
частині нове рішення, яким позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та неустойки за
прострочення по сплаті аліментів
задовольнити частково. Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму
неустойки (пені) за прострочення по
сплаті аліментів в розмірі 9 тис. грн.,
а в решті решення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :