Єдиний унікальний номер 232/156/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5640/2014
Головуючий у 1 інстанції: Карабан І.І.
Доповідач: Краснощокова Н.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Безрученко Ю.О., Гапонова А.В.

при секретарі: Щербюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського
міського суду Донецької області від 26
травня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок вчинення
кримінального правопорушення,
стягнення витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровського міського суду
Донецької області від 26 травня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.
та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп..
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування матеріальних збитків 1 384
грн. 65 коп. та на користь держави судові
витрати в сумі 243 грн. 60 коп. У іншій
частині позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка
просить змінити вказане рішення в
частині вирішення вимог про
відшкодування моральної шкоди та
задовольнити її вимоги у повному
обсязі, стягнути з ОСОБА_2 у
відшкодування моральної шкоди 40 000 грн..
Посилається на те, що судом не у
повному обсязі досліджено обставини
справи та не встановлено
правовідносини, які виникли між нею та
відповідачем, внаслідок чого не
застосовано законодавство, яке
підлягає застосуванню. Зокрема, суд не
врахував її пояснень про те, що після
скоєння на неї наїзду водієм не
надавалась їй ніяка допомога щодо її
лікування, що викликало у неї не тільки
фізичні, а і моральні страждання. Вона
відчула деяке приниження, що її життя
взагалі нічого не варте, адже водій
навіть в судовому засіданні агресивно
пояснив, що її моральні та фізичні
страждання він оцінює в 1 гривню. Також
на протязі всіх судових засідань він
ставився до неї принизливо, з великою
долею марнославства, постійно їй
погрожував, вона навіть почала
хвилюватися за своє життя. Внаслідок
наїзду були порушені її життєві
зв'язки, вона на місяць була прикута до
ліжка у травматологічному відділенні
лікарні, що не давало їй можливості
працювати та заробляти на життя. Через
травму таза та довготривале лікування
вона не може вести звичайний спосіб
життя, перелом лонної кістки дуже
важкий і небезпечний для здоров'я, його
небезпечними наслідками є гарантована
розбіжність лона при пологах, тому вона
знаходиться у стані депресії, який
впливає на її особисте життя, вона
стала роздратована та нервозна. Їй
необхідно пройти курс санаторно -
курортного лікування опорно - рухового
апарату. Крім того, їй соромно перед
родиною за те, що вона була змушена не
тільки сама поратися по господарству,
а ще й доглядати за нею, знаходити гроші
на лікування та реабілітаційний
період, адже вона потребувала
особливого харчування та щоб
пересуватись до лікарень зазнала
значних витрат на транспортні засоби.
Суд обґрунтовано стягнув із страхової
компанії відшкодування моральної
шкоди в сумі 5000 грн., але, враховуючи, що
вона отримала середньої важкості
тілесні ушкодження внаслідок
неправомірних дій відповідача ОСОБА_2,
проходила лікування, докладала
додаткових зусиль для організації
свого життя, перенесла стрес, тому вона
має право на відшкодування і
матеріальної і моральної шкоди з
винної особи відповідно до ст. 1194 ЦК
України.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив наступні фактичні
обставини.

11 серпня 2013р. ОСОБА_2, керуючи
автомобілем марки ЗАЗ 968 МБ державний
реєстраційний знак НОМЕР_2 в районі
будинку 11 мікрорайону Молодіжний міста
Кіровське, при наближенні до
нерегульованого пішохідного переходу,
на якому перебувала пішохід ОСОБА_1,
діючи в порушення вимог п. 18.1 ПДД
України, не зменшив швидкості свого
руху, не зупинився, щоб надати дорогу
вказаному пішоходу в результаті чого
здійснив наїзд на ОСОБА_1, що переходила
бульвар Молодіжний. Внаслідок ДТП
позивачка отримала тілесні ушкодження
у вигляді закритого перелому лонної
кістки справа, закритого перелому
акроміального кільця правої ключиці,
множинні садна тулуба та кінцівок, які
відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступеню важкості, які
спричинили тривалий розлад здоров'я. В
результаті отриманих травм ОСОБА_1
перебувала на стаціонарному лікуванні
в хірургічному відділенні Кіровської
Центральної міської лікарні з 11 серпня
2013 року по 10 вересня 2013 року, а з 11
вересня 2013 року і до 16 жовтня 2013 року
знаходилася на амбулаторному
лікуванні Кіровської ЦМЛ. На придбання
медичних препаратів, проходження
необхідного медичного обстеження під
час лікування, а також отримання
лікувальних процедур, позивачкою
витрачено 1384,65 грн.. Відповідно до
договору обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладеного страхувальником
ОСОБА_3 з ТДВ «Страхова компанія
«Провіта», забезпеченим транспортним
засобом є автомобіль, яким керував
ОСОБА_2 в момент ДТП. Позивач наполягала
на стягненні матеріальної шкоди в сумі
1 384,65 грн. саме з ОСОБА_2, який позов у цій
частині визнав, тому суд стягнув
зазначену суму матеріальної шкоди з
відповідача ОСОБА_2 Вимоги про
відшкодування моральної шкоди суд
задовольнив частково, у розмірі 5 000грн.
та стягнув цю суму із страхової
компанії.

В засідання апеляційного суду сторони
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені шляхом отримання
телефонограм 24.07.2014 р. особисто
позивачкою ОСОБА_1, відповідачем
ОСОБА_2 та представником страхової
компанії.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про відшкодування моральної шкоди та у
повному обсязі вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди суд
повно і правильно встановив фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
наданим сторонами доказам та
дотримався вимог матеріального і
процесуального закону.

Так, із справи вбачається, що вироком
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 31 жовтня 2014 року
ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України. Зазначеним вироком
встановлено, що 11 серпня 2013 року о 18
годині 30 хвилин ОСОБА_2, керуючи
автомобілем марки ЗАЗ 968 МБ державний
реєстраційний знак НОМЕР_2, рухався по
проїзній частині бульвару Молодіжний
міста Кіровське в напрямку від вулиці
Панфіловців до вулиці Асфальтній та,
будучи неуважним, в районі будинку 11
мікрорайону Молодіжний міста
Кіровське, при наближенні до
нерегульованого пішохідного переходу,
на якому перебувала пішохід ОСОБА_1,
діючи в порушення вимог п. 18.1 ПДД
України, не зменшив швидкості свого
руху, не зупинився, щоб надати дорогу
вказаному пішоходу в результаті чого
здійснив наїзд на ОСОБА_1, що переходила
бульвар Молодіжний зліва направо
відносно руху автомобілю. Внаслідок
ДТП позивачка отримала тілесні
ушкодження у вигляді закритого
перелому лонної кістки справа,
закритого перелому акроміального
кільця правої ключиці, множинні садна
тулуба та кінцівок, які відносяться до
тілесних ушкоджень середнього ступеню
важкості, які спричинили тривалий
розлад здоров'я.

В результаті отриманих травм ОСОБА_1
перебувала на стаціонарному лікуванні
в хірургічному відділенні Кіровської
ЦМЛ з 11 серпня 2013 року по 10 вересня 2013
року, а з 11 вересня 2013 року і до 16 жовтня
2013 року знаходилася на амбулаторному
лікуванні Кіровської ЦМЛ.

На придбання медичних препаратів,
проходження необхідного медичного
обстеження під час лікування, а також
отримання лікувальних процедур,
позивачкою витрачено 1384,65 грн.

Відповідно до договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/0352400,
укладеного між товариством з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» та ОСОБА_3,
забезпеченим транспортним засобом є
ЗАЗ 968 МБ, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2. Строк дії договору з 07
березня 2013 року по 06 березня 2014 року. За
умовами полісу страхова сума на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю становить сто тисяч гривень,
за шкоду, заподіяну майну п'ятдесят
тисяч гривень; розмір франшизи одна
тисяча гривень.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

У даному випадку цивільно - правова
відповідальність відповідача, як
водія, який керував забезпеченим
транспортним засобом була
застрахована, тому суд правильно
застосував Закон України «Про
обов'язкове обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV з
наступними змінами.

Згідно із ст. 26-1 Закону України N 1961-IV
страховиком (у випадках, передбачених
підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та
підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього
Закону, - МТСБУ) відшкодовується
потерпілому - фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю. Полісом №АС/0352400/ страхова
сума (ліміт відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну життю
та здоров'ю становить 100 000 грн.

Позивач просила стягнути у
відшкодування моральної шкоди з
ОСОБА_2 та страхової компанії 40 000 грн.,
посилаючись на те, що їй спричинена
моральна шкода, оскільки їй прийшлось
витерпіти фізичний біль та страждання
у зв'язку із травмами, отриманими в
результаті ДТП. Процес стаціонарного
лікування, подальше амбулаторне
лікування вибили її із звичайної
життєвої колії, фактично вимусили її
прикладати додаткові зусилля для
відновлення звичайної рухової
активності, а також душевної рівноваги.
Внаслідок отриманих травм вона
постійно відчуває моральні страждання
з приводу свого жіночого здоров'я.
Процес реабілітації незакінчений, він
продовжується та виникає питання про
необхідність пройти курс санаторно -
курортного лікування.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає:1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

При визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди суд виходив із того, що
позивачка внаслідок ДТП ушкодила
здоров'я, проходила тривале
стаціонарне та амбулаторне лікування,
відчувала фізичний біль, її звичайний
ритм життя було змінено, вона вимушена
була докладати додаткових зусиль для
організації свого життя, при цьому суд
врахував характер та об'єм фізичних і
душевних страждань, яких зазнала
позивачка та, з урахуванням вимог
розумності та справедливості, прийшов
до висновку про часткове задоволення
позовних вимог та стягнення у
відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.
Оскільки така сума становить 5%
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відшкодування моральної
шкоди проведено лише із страхової
компанії.

Доводи апеляційної скарги зводяться
до незгоди із розміром стягненого
відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування вимог про стягнення
моральної шкоди саме у розмірі 40 000 грн.
позивачка посилається фактично на ті ж
обставини, які прийняв до уваги суд,
визначаючи розмір моральної шкоди у 5
000 грн.. З врахуванням приписів закону
про те, що розмір моральної шкоди
визначається судом у межах позовних
вимог та з врахуванням обставин,
зазначених у ст. 23 ЦК України
апеляційний суд вважає, що підстав для
задоволення скарги та стягнення
відшкодування моральної шкоди у
більшому розмірі немає.

Посилання апелянта на необхідність
санаторно - курортного лікування не є
підставою для збільшення розміру
відшкодування моральної шкоди,
оскільки моральна шкода це втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб, витрати на санаторно -
курортне лікування відносяться до
матеріальної шкоди.

За вказаних обставин, апеляційний суд
вважає, що доводи апеляційної скарги
необґрунтовані і не спростовують
висновків суду.

Рішення суду відповідає встановленим у
справі фактичним обставинам, ухвалене
з дотриманням норм матеріального і
процесуального закону і підстав для
його зміни, як про це просить апелянт,
немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіровського міського суду
Донецької області від 26 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: