Справа № 755/1307/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Кравця І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства для постачання медичних
установ «Укрмедпостач» Міністерства
охорони здоров'я України про
скасування дисциплінарного стягнення
та відшкодування моральної шкоди, -

у с т а н о в и в :

15.01.2014 року позивач звернувся до суду із
позовом до відповідача про скасування
дисциплінарного стягнення та
відшкодування моральної шкоди в якому
просить скасувати наказ відповідача
№160-О від 04.12.2013 року, яким позивачу
оголошено догану та стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі
2000 грн. Вимоги позовної заяви
мотивовано тим, що позивач працює на
посаді економіста 1-ї категорії відділу
обладнання та виробів медичного
призначення на підприємстві
відповідача з 2007 року до теперішнього
часу. Наказам відповідача №160-О від
04.12.2013 року позивач був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності за
неналежне виконання окремих доручень.
За твердженням позивача 19.11.2013 року
йому було запропоноване для
ознайомлення письмове окреме
доручення керівника підприємства
відповідача, але фактично можливості
для ознайомлення з зазначеним
дорученням надано не було. У відповідь
на вказане окреме доручення позивачем
була складена службова записка від
21.11.2013 року про те, що відповідно до
посадової інструкції та положення про
відділ обладнання і виробів медичного
призначення не передбачено обов'язки
щодо дотримання економістом 1-ої
категорії хронології групування
документів особових справ. 28.11.2013 року
позивачу було запропоноване до
ознайомлення письмове окреме
доручення №8 від 28.11.2013 року за підписом
директора підприємства відповідача, з
об'ємним, не зрозумілим текстом та
посиланням на невідомі позивачу
нормативно-правові акти. При цьому, за
твердженням позивача, фактичної
можливості для ознайомлення з черговим
окремим дорученням йому надано не було.
У відповідь на окреме доручення №8
позивачем було складено службову
записку з проханням видати копію
окремого доручення з метою його
належного виконання. 04.12.2013 року
завідуюча канцелярією повідомила
позивача про те, що відносно нього
застосовано захід дисциплінарного
впливу та запропонувала позивачу
письмово підтвердити, що він
ознайомлений з відповідним наказом. Як
зазначає позивач, фактичної можливості
ознайомитись з відповідним наказом
йому надано не було, а його прохання
видати копію зазначеного наказу та
додатки до нього були залишені без
реагування. 05.12.2013 року позивач склав
службову записку з проханням видати
копію наказу про притягнення його до
дисциплінарної відповідальності та
надати роз'яснення щодо причин
винесення догани. 13.12.2013 року поштовою
кореспонденцією позивач отримав копію
наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності від
04.12.2013 року №160-О, копії окремого
доручення №7 від 19.11.2013 року та окремого
доручення №8. При цьому, за твердженням
позивача зміст окремих доручень значно
відрізняється від тих, що були
запропоновані йому для ознайомлення.
Позивач вважає наказ про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності незаконним, таким, що
винесений з особистих мотивів
директором підприємства відповідача,
оскільки ним не учинялось жодного
дисциплінарного проступку, не
порушувалось трудової дисципліни та
належним чином і в повному обсязі
виконувались всі посадові обов'язки.
Також, позивач зазначає, що в порушення
вимог закону, відповідачем не було
витребувано від нього жодних письмових
пояснень з приводу порушення трудової
дисципліни. Із посиланням на те, що він
незаконно притягнутий до
дисциплінарної відповідальності у
зв'язку із чим порушені права і
гарантії позивача як працівника, що
призвело до значних моральних
страждань, втрати впевненості у
завтрашньому дні та побоюваннях
незаконного звільнення, що призводить
до необхідності прикладення
додаткових зусиль по організації
життя, позивач окрім скасування наказу
про притягнення до дисциплінарної
відповідальності, просить суд стягнути
з відповідача на його користь завдану
моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав
вимоги своєї позовної заяви з підстав
викладених у ній, просить позов
задовольнити і додатково пояснив суду,
що вважає наказ про притягнення його до
дисциплінарної відповідальності
незаконним та безпідставним, оскільки
він не вчиняв жодних проступків, а те що
зазначено в окремих дорученнях не
відноситься до компетенції позивача.
Позивач стверджує, що його
ознайомлювали з окремими дорученнями,
які відрізняються від тих, що надійшли
йому по пошті. Наказ про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності позивач вважає
сфабрикованим, оскільки директор
підприємства має особисте бажання
звільнити його з роботи. Позивач
вказує, що його особова справа має всі
необхідні документи, оскільки він
неодноразово їх надавав та зазначає, що
раніше таке питання не виникало адже
всі необхідні документи були ним
подані при прийнятті на роботу. На
думку позивача, якщо б в особовій
справі не було копії його паспорту і
коду, то йому не можливо було б
нараховувати заробітну плату, а її він
отримує. За твердженням позивача,
ситуація створена штучно щоб в
подальшому звільнити його з роботи.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги позовної
заяви з підстав викладених у ній,
просить позов задовольнити і додатково
пояснив суду, що відповідач не міг би за
відсутності копії паспорту на коду
позивача виплачувати йому заробітну
плату та сплачувати податки, отже при
прийнятті на роботу позивачем були
подані всі необхідні документи. По
інструкції позивач дійсно повинен
виконувати окремі доручення директора,
але позивача не ознайомили з правилами
архівування і взагалі це не входить до
кола його трудових обов'язків, адже він
є технічним працівником. Представник
вважає наказ про притягненні позивача
до дисциплінарної відповідальності
незаконним і зазначає, що позивача
позбавили премії за грудень 2013 року
всупереч положенню про преміювання,
адже будь-яких дій які б вплинули на
результати господарської діяльності
позивачем не учинялось. Крім того,
представник посилається на те, що при
передачі особових справ працівників
від одного завідуючого канцелярією до
наступного не було виявлено порушень
ведення цих справ, що свідчить про
штучність створеної ситуації, адже
позивач їздив у відрядження значить
копії його коду та паспорту на
підприємстві є, в інакшому випадку
оформити відрядження було б неможливо.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечує проти задоволення
позовних вимог, просить відмовити у
задоволенні позову з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які приєднані до матеріалів справи і
відповідно до змісту яких, відповідач
вважає накладення на позивача
дисциплінарного стягнення
правомірним. Так, в обґрунтування своїх
заперечень відповідач посилається на
те, що після звільнення з посади
завідуючого канцелярію ОСОБА_4, яка є
матір'ю позивача і в посадові обов'язки
якої, зокрема, входило ведення особових
справ працівників, підготовка наказів
по особовому складу, ведення трудових
книжок працівників тощо, особові
справи були передані знов призначеному
завідувачу канцелярією ОСОБА_5.
Перевіркою особових справ було
встановлено, що в деяких справах
відсутні копії необхідних документів,
про що завідуючою канцелярією ОСОБА_5.
було подано керівнику відповідну
службову записку від 18.11.2013 року. Для
усунення виявлених недоліків,
директором було надане розпорядження
підготувати письмові доручення
працівникам, в особових справах яких
були виявлені недоліки. 19.11.2013 року
позивачу було надане окреме доручення
№7 щодо надання ним до канцелярії
підприємства копії паспорту та
ідентифікаційного коду, однак позивач
ознайомившись з даним дорученням
відмовився ставити підпис про
ознайомлення, про що був складений
відповідний акт від 19.11.2013 року. На
думку відповідача, про те, що позивач з
даним письмовим дорученням
ознайомився свідчить його службова
записка від 21.11.2013 року. 29.11.2013 року
позивачу було надане повторне окреме
доручення №8 з проханням надати до
канцелярії підприємства копію
паспорту та податкового коду до 02.12.2013
року і попереджено про притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
разі невиконання доручення. Позивач
ознайомившись з даним дорученням
відмовився ставити підпис про
ознайомлення, про що був складений
відповідний акт від 29.11.2013 року. 04.12.2013
року на ім'я директора надійшла
службова записка завідуючого
канцелярії про те, що позивач не
виконав окремі доручення та необхідних
документів до канцелярії не надав. За
твердженням відповідача, на виконання
вимог ст. 149 КЗпП України позивачу було
запропоновано надати пояснення щодо
причин невиконання окремих доручень,
але позивач відмовився надавати
будь-які пояснення, про що було
складено відповідний акт. Наказом №160-О
від 04.12.2013 року позивачу було оголошено
догану та позбавлено премії за грудень
2013 року. З наказом позивач відмовився
ознайомлюватись, про що було складено
відповідний акт. На думку відповідача,
про те, що позивач з відповідним
наказом ознайомився свідчить його
службова записка датована 05.12.2013 року. У
зв'язку з відмовою позивача
ознайомитись з наказом про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності, зазначений наказ та
копії окремих доручень були
направленні позивачу поштовою
кореспонденцією. В обґрунтування своїх
заперечень відповідач посилається на
те, що відповідно до п. 1.3. Посадової
інструкції економіста 1-Ї категорії,
економіст 1-ї категорії у своїй
діяльності керується, зокрема,
правилами внутрішнього розпорядку,
наказами та розпорядженнями директора,
розпорядженнями заступника директора.
При цьому, наказом №9-адм від 16.04.2013 року
передбачено, що за невиконання або
неякісне виконання розпоряджень
директора, до працівника може бути
застосоване дисциплінарне стягнення. В
судовому засіданні представник
відповідача додатково пояснив суду, що
незрозумілою є поведінка позивача щодо
відмови у наданні копії паспорту та
коду, натомість позивач вдається у
непотрібну переписку з керівництвом,
адже виконання доручень не передбачало
наявності якихось спеціальних знань.
Крім того, представник відповідача
зазначає, що сторона позивача
своєрідно трактує положення про
преміювання, адже ним визначено
розподіл між працівниками премій від
результатів господарської діяльності,
а не за особисті господарські
досягнення, а особи притягнені до
дисциплінарної відповідальності
преміювання позбавляються.
Представник відповідача зазначає, що
конфлікт створений штучно саме
позивачем, адже до теперішнього часу
він так і не надав до канцелярії
необхідних документів.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника позивача та представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши всі зібрані по справі
докази у їх сукупності, приходить до
висновку про те, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що позивач працює на
підприємстві відповідача з 2001 року та
на теперішній час займає посаду
економіста 1-ї категорії, що
підтверджується копією трудової
книжки (а.с. 31-33).

Згідно положень п.п. 1.3., 4.1. Посадової
інструкції економіста 1-ї категорії
відділу обладнання та виробів
медичного призначення, у своїй
діяльності економіст 1-ї категорії
керується, зокрема, правилами
внутрішнього розпорядку, наказами та
розпорядженнями директора,
розпорядженнями заступника директора.
Економіст 1-ї категорії несе
відповідальність за неналежне
виконання або невиконання своїх
посадових обов'язків, що передбачені
цією інструкцією, - в межах, визначених
чинним законодавством України (а.с. 38-39).

Відповідно до п.п. 3.4., 3.14 Положення про
преміювання керівних працівників,
спеціалістів і службовців за основні
результати господарської діяльності,
премія нараховується на посадовий
оклад за фактично відпрацьований час.
Премії, нараховані за основні
результати господарської діяльності
можуть зменшуватись або не
виплачуватись повністю, зокрема, за
неналежне виконання наказів,
розпоряджень, приписів, інструкцій (а.с.
40-41).

Персональна відповідальність за
порушення порядку виконання
розпоряджень директора ДП
«Укрмедпостач» МОЗ України визначена
наказом №9-адм від 16.04.2013 року згідно п. 3
якого, за невиконання, невчасне або
неякісне виконання письмових або усних
розпоряджень директора, вчинене
вперше, винний працівник буде
попереджений. У випадку повторного
порушення, до таких працівників можуть
застосовуватися заходи
дисциплінарного стягнення (а.с. 42).

Як вбачається з матеріалів справи, з
відповідним наказом позивач був
ознайомлений під підпис (а.с. 44-46).

За змістом службової записки
завідувача канцелярії ОСОБА_5 від 18.11.2013
року адресованої директору
підприємства відповідача, в матеріалах
особової справи економіста 1-ї
категорії ОСОБА_1 відсутні копія
паспорту та копія ідентифікаційного
коду (а.с. 47).

Відповідно до окремого доручення
директора підприємства відповідача №7
від 19.11.2013 року позивачу у термін 20.11.2013
року було наказано надати до
канцелярії підприємства копію
паспорту та ідентифікаційного коду
(а.с. 48).

Згідно акту складеного заступником
директора, завідуючим канцелярією та
секретарем-друкаркою, позивач в
кабінеті директора ознайомився з
окремим дорученням №7 від 19.11.2013 року,
однак ставити свій підпис про
ознайомлення відмовився (а.с. 49).

За змістом наявної в матеріалах справи
копії службової записки позивача на
ім'я директора підприємства
відповідача від 21.11.2013 року, позивач з
метою належного та своєчасного
виконання завдання в повному обсязі
просить доручити керівнику
компетентного структурного підрозділу
надати письмове розгорнуте роз'яснення
щодо змісту та вимог Розділу 3 Правил
роботи архівних підрозділів органів
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій в цілому та п. 3.2.12 зокрема,
вказати, яка саме норма зазначеного
пункту порушена або не виконана
позивачем, та, у разі необхідності,
вказати та конкретизувати подальші дії
позивача, оскільки зміст Правил
позивачу не знайомий, а суть його
участі у виконанні вимог п. 3.2.12 щодо
дотримання хронології групування
документів в особових справах є
незрозумілою (а.с. 50).

Відповідно до окремого доручення
директора підприємства відповідача №8
від 29.11.2013 року позивачу у термін 02.12.2013
року було наказано надати до
канцелярії підприємства копію
паспорту та ідентифікаційного коду та
попереджено про притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
разі невиконання доручення (а.с. 52).

Згідно акту складеного начальником
економічного відділу, завідуючим
канцелярією та секретарем-друкаркою,
позивач в кабінеті приймальні
директора ознайомився з окремим
дорученням №8 від 29.11.2013 року, однак
ставити свій підпис про ознайомлення
відмовився (а.с. 53).

За змістом наявної в матеріалах справи
копії службової записки позивача на
ім'я директора підприємства
відповідача від 28.11.2013 року, позивач
зазначає, що текст окремого доручення
№8 від 28.11.2013 року є досить об'ємним,
зміст не зовсім зрозумілим, а також
містить посилання на незнайомі
позивачу нормативно-правові документи,
тому з метою належного виконання
окремого доручення, позивач просив
директора підприємства відповідача
видати копію окремого доручення та
зобов'язався в межах компетенції
виконати доручення в повному обсязі і
належним чином (а.с. 51).

Відповідно до доповідної записки
завідувача сектору кадрової роботи
ОСОБА_5 від 04.12.2013 року на ім'я директора
підприємства відповідача, позивач
окремі доручення директора не виконав
та не надав копії свого паспорту і
ідентифікаційного коду (а.с. 54).

Згідно акту складеного завідувачем
сектору кадрів, діловодом та провідним
інженером від 04.12.2013 року, позивачу в
кабінеті приймальні директора було
запропоновано надати письмові
пояснення щодо невиконання ним окремих
доручень від 19.11.2013 року №7 та від 29.11.2013
року №8, однак позивач відмовився від
пропозиції надати письмові пояснення
(а.с. 55).

За змістом наказу №160-О від 04.12.2013 року
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності», у зв'язку з
неналежним виконанням посадових
обов'язків, передбачених посадовою
інструкцією, невиконання окремих
доручень від 19.11.2013 року №7 та від 29.11.2013
року №8, наказу від 16.04.2013 року №9-адм
«Про персональну відповідальність про
порушення порядку виконання
розпоряджень директора ДП
«Укрмедпостач» МОЗ України та на
підставі ст.ст. 147-149 КЗпП України,
позивачу оголошено догану і позбавлено
виплати премії у відповідності до
Положення про преміювання керівних
працівників, спеціалістів за основні
результати господарської діяльності
(а.с. 56).

Згідно акту складеного завідувачем
сектору кадрової роботи, головним
економістом та провідним інженером від
04.12.2013 року, позивачу в кабінеті відділу
обладнання та виробів медичного
призначення було запропоновано
ознайомитись з наказом №160-О від 04.12.2013
року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності»
Ознайомившись з даним наказом, позивач
відмовився ставити підпис про
ознайомлення (а.с. 57).

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання прохання позивача, що
викладене у його службовій записці від
05.12.2013 року на ім'я директора
підприємства відповідача, на адресу
позивача шляхом поштового
відправлення були направлені копії
наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
окремих доручень №7 і №8 (а.с. 58-60).

Відповідно до положень ст. 147 КЗпП
України, за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення:1) догана; 2)
звільнення. Законодавством, статутами
і положеннями про дисципліну можуть
бути передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

Згідно ст. 147-1. КЗпП України,
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.

Дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку (ст. 148 КЗпП України).

Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Згідно ст. 150 КЗпП України,
дисциплінарне стягнення може бути
оскаржене працівником у порядку,
встановленому чинним законодавством
(глава XV КЗпП України).

Якщо протягом року з дня накладення
дисциплінарного стягнення працівника
не буде піддано новому дисциплінарному
стягненню, то він вважається таким, що
не мав дисциплінарного стягнення. Якщо
працівник не допустив нового порушення
трудової дисципліни і до того ж проявив
себе як сумлінний працівник, то
стягнення може бути зняте до
закінчення одного року. Протягом
строку дії дисциплінарного стягнення
заходи заохочення до працівника не
застосовуються (ст. 151 КЗпП України).

Враховуючи встановлені судом
обставини справи та викладені норми
чинного законодавства України, суд не
вбачає підстав для визнання
неправомірним та скасування наказу про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивач жодними належними доказами не
довів своїх посилань на те, що отримані
ним поштовим зв'язком копії окремих
доручень №7 та №8 за змістом
відрізняються від тих, які йому
пропонувались для ознайомлення за
місцем роботи, а також те, що позивачу
не було надано можливості належним
чином ознайомитись в вказаними
дорученнями та наказом про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності. Проте, зміст та дати
службових записок позивача, які
викладені вище, свідчать, що позивач
насправді ознайомлювався як з окремими
дорученнями, так і з наказом про
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності і їх зміст не
відрізнявся від тих, що були направлені
позивачу поштовим зв'язком.

При цьому, стороною відповідача суду
надані акти, які свідчать про те, що
позивач ознайомлювався з обома
окремими дорученнями керівника
підприємства, а також з наказом про
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності, однак відмовився
поставити свій підпис про ознайомлення
з вказаними документами.

Суд критично відноситься до пояснень
позивача стосовно того, що зміст
окремих доручень йому був
незрозумілим, адже у зазначених
документах чітко прописана вимога
керівника надати копію паспорту та
коду для належного формування особової
справи позивача. Крім того, на час
прийняття рішення у справі позивач так
і не надав відповідачу необхідних
документів та змінив свою позицію
посилаючись на те, що такі документи
він надавав при прийнятті на роботу, що
в свою чергу також вказує на повне
розуміння позивачем вимог окремих
доручень директора підприємства
відповідача. При цьому, відсутність в
особовій справі позивача зазначених
документів підтверджується службової
запискою завідувача канцелярії ОСОБА_5
від 18.11.2013 року, а питання належності
ведення особових справ працівників,
втрати наданих копій документів тощо,
лежить поза межами даного спору та
відноситься до відповідальності
відповідних працівників підприємства,
що не позбавляє позивача обов'язку
надати необхідні документи для
належного формування його особової
справи.

Згідно вимог Посадової інструкції
позивача, він зобов'язаний виконувати
розпорядження та накази керівництва і
несе відповідальність встановлену
чинним законодавством України за
невиконання посадових обов'язків. При
цьому, на виконання вимог наказу №9-адм
від 16.04.2013 року «Про персональну
відповідальність за порушення порядку
виконання розпоряджень директора»
позивач у зв'язку з невиконанням
окремого доручення №7, що було вчинено
вперше, був попереджений про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності у разі повторного
невиконання розпорядження керівництва
підприємства і лише при вчиненні
повторного порушення щодо невиконання
окремого доручення №8 був притягнений
до дисциплінарної відповідальності у
вигляді оголошення догани.

Застосоване дисциплінарне стягнення
відповідає його видам встановленим ст.
147 КЗпП України, дисциплінарне
стягнення застосоване повноважною
особою та в межах строків, передбачених
ст. 148 КЗпП України.

На виконання вимог ст. 149 КЗпП України
відповідачем застосоване одне
дисциплінарне стягнення, яке оголошено
у формі наказу.

З матеріалів справи вбачається також,
що у відповідності до положень ст. 149
КЗпП України відповідач зажадав від
позивача письмових пояснень щодо
вчиненого порушення, однак позивач
відмовився надавати будь-які пояснення
як і поставити свій підпис про
ознайомлення з наказом про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності, що підтверджується
складеними комісією з працівників
підприємства відповідними актами, які
наведені вище.

Також суд вважає, що при обрання виду
дисциплінарного стягнення
відповідачем були враховані обставини,
передбачені ст. 149 КЗпП України, і саме з
врахуванням цих обставин керівництвом
підприємства було застосоване найменш
суворе з двох можливих видів стягнення
- догана, а не звільнення.

Крім того, суд приходить до висновку, що
позбавлення позивача премії за грудень
2013 року відповідає вимогами «Положення
про преміювання керівних працівників,
спеціалістів і службовців за основні
результати господарської діяльності»,
що діє на підприємстві, адже основою
нарахування премії є фактично
відпрацьований робочий час, а за
неналежне виконання наказів,
розпоряджень, приписів, інструкцій
премії зменшуються або не виплачуються
повністю. За таких умов посилання
сторони позивача на те, що працівника
може бути позбавлено премії лише у
зв'язку з вчинення порушення, яке
призвело до зменшення результатів
господарської діяльності підприємства
є необґрунтованим. При цьому, зміст
вказаного положення про преміювання
кореспондується з вимогами ст. 151 КЗпП
України стосовного того, що протягом
строку дії дисциплінарного стягнення
заходи заохочення до працівника не
застосовуються.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Оскільки суд дійшов висновку про
правомірність наказу відповідача про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
відсутність в діях відповідача
порушення законних прав позивача,
вимоги позовної заяви щодо стягнення
моральної шкоди також не підлягають до
задоволення, отже у задоволенні позову
слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України,
ст.ст. 147-148, 150, 151 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволення позову ОСОБА_1 до
Державного підприємства для
постачання медичних установ
«Укрмедпостач» Міністерства охорони
здоров'я України про скасування
дисциплінарного стягнення та
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя -