Справа № 442/8248/13
Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/783/1435/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Крайник Н.П.,

суддів: Курій Н.М., Мельничук О.Я.,

з участю секретаря: Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 06 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунального підприємства «Сфера
послуг - оздоровчий комплекс «Хвиля»,
Дрогобицької міської ради та
Дрогобицького управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, -

в
с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі покликається на те,
що рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема зазначає, що при вирішенні
спору судом не враховано, що для того,
щоб звільнити працівника на підставі п.
1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України власнику або
уповноваженому ним органу необхідно
було видати наказ про скорочення посад;
не пізніше як за 2 місяці до дати
звільнення повідомити кожного
працівника під розписку про майбутнє
вивільнення; отримати згоду
профспілкового органу на звільнення
працівника; направити до Державної
служби зайнятості звіт про заплановане
вивільнення працівників; провести
повний розрахунок та видати трудову
книжку.

Крім того, звертає увагу на те, що при
вирішення спору суд не врахував
роз»яснення, що містяться в постанові
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.1992 року «Про практику розгляду
судами трудових спорів». Враховуючи
наведені обставини, просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове,
яким задоволити його позовні вимоги в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом, у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, банкрутства, або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 працював на посаді водія
вантажного автомобіля у КПСП ОК
«Хвиля».

Рішенням Дрогобицької міської ради від
02.10.2012 р. № 736 вирішено ліквідувати КПСП
ОК «Хвиля» та створено ліквідаційну
комісію.

14.01.2013 року позивача звільнено із
займаної посади на підставі наказу № 25
від 11.01.2013 у зв'язку з ліквідацією КПСП
ОК «Хвиля» із виплатою всіх належних на
день звільнення коштів (а.с.48).

З матеріалів справи вбачається, що
08.11.2012 р. ОСОБА_2 був попереджений під
розписку про можливе звільнення з
роботи 14.01.2013 року (а.с.33), тобто з
дотриманням вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Виконавчим комітетом Дрогобицької
міської ради двічі 31.12.2012 та 08.01.2013 року
позивач двічі запрошувався у відділ
економіки виконкому Дрогобицької
міської ради для отримання трудової
книжки (а.с.10,40) та отримання розрахунку.
02.01.2013 року відділом економіки
виконкому Дрогобицької міської ради
було складено акт про те, що позивач не
з»явився у відділ економіки для
отримання часткової виплати
заборгованості по заробітній платі
(а.с.35).

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що позивача було звільнено без
отримання згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
не заслуговують на увагу, оскільки в
даному випадку такої згоди не потрібно,
що відповідає вимогам ч. 1 ст.43-1 КЗпП
України, оскільки розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації
допускається у випадках ліквідації
підприємства.

Щодо доводів апеляційної скарги
відносно стягнення заборгованості за
невикористану відпустку, то судом
першої інстанції у цій частині вірно
закрито провадження у справі, оскільки
рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 18 липня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково та стягнуто з Комунального
підприємства «Сфера послуг -
оздоровчий комплекс «Хвиля»
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 4337 грн. та компенсацію за
невикористану відпустку в розмірі 351,10
грн. Вказане рішення суду було залишене
без змін ухвалою Апеляційного суду
Львівської області від 29 жовтня 2013
року.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року з подальшими змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
обов»язковому з»ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв»язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Однак, вирішуючи даний спір, колегія
суддів прийшла до вірного висновку, що
підстав для відшкодування моральної
шкоди немає, оскільки звільнення
ОСОБА_2 із займаної посади відповідачем
проведено з дотриманням вимог чинного
законодавства.

Згідно вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в досліджені яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Разом з тим, апелянт не долучив до
апеляційної скарги та не представив в
засідання апеляційної інстанції
жодних інших належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог, таких не встановила і
колегія суддів.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
справи, подані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції прийнято
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, підстав для скасування рішення
суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч.
1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 06 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Крайник Н.П.

Судді:
Курій Н.М.

Мельничук О.Я.