Справа № 1319/1729/12
Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/1588/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

представника ПАТ «Універсал Банк» Кузя
В.Л., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Сихівського
районного суду м.Львова від 09 грудня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи
ОСОБА_5, орган опіки та піклування
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради, про звернення
стягнення на предмет іпотеки та за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк», треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, орган
опіки та піклування Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради, про визнання договору
іпотеки недійним, -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Сихівського районного суду
м.Львова від 09 грудня 2013 року позов
Публічного акціонерного товариства
(далі ПАТ) «Універсал Банк» задоволено.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, шляхом продажу предмету
іпотеки на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження», для
задоволення вимог ПАТ «Універсал Банк»
у розмірі 142815,76 доларів США, що
еквівалентно 1094282,92 грн. Вирішено
питання судових витрат.

Цим же рішенням відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо
визнання договору іпотеки недійсним.
Судом стягнуто з відповідачів на
користь ПАТ «Універсал Банк» по 1609
грн.50 коп. судового збору з кожного.

Вказане рішення суду оскаржили ОСОБА_3
і ОСОБА_4 В апеляційній скарзі,
посилаються на незаконність,
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
постановлення рішення без повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
без належної оцінки всіх доказів.

Апелянти стверджують, що суд не надав
належної оцінки Акту Комісії ЛКП
«Житловик-С» від 15.09.2008 року, згідно
якого у спірній квартирі на момент
укладення договору іпотеки проживали
без прописки ОСОБА_4 та неповнолітній
ОСОБА_3, а тому вважають що при
вирішенні спору суду слід було
застосувати до спірних правовідносин
ч.4 ст.29 ЦК України. Крім того, зазначає,
що судом не взято до уваги положення ч.6
ст.29 ЦК України про те, що фізична особа
може мати кілька місць проживання.
Посилаючись на те, що укладення
договору іпотеки було здійснено без
погодження органу опіки і піклування
вважають, що такий договір є недійсним.
Просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 та відмовити у задоволенні
позову ПАТ «Універсал Банк» (том. 3 а.с.
57-59).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ «Універсал Банк» Кузя
В.Л. в заперечення доводів апеляційної
скарги, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає достатніх підстав для
задоволення скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Частиною другою статті 16 ЦК
України передбачено способи захисту
цивільних прав та зазначено, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
безспірно встановлено судом першої
інстанції 14 серпня 2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
"Банк Універсальний" (правонаступником
якого є ПАТ «Універсал Банк») та
третьою особою у даній справі ОСОБА_5
було укладено кредитний договір
№11-1/554к-07, за умовами якого банк надав
позичальнику кредит у розмірі 141100
доларів США строком до 13 серпня 2027 року
із сплатою за користування кредитом
13,45% річних, а позичальник зобов'язалась
повернути кредит в повному обсязі в
термін та в розмірах, що встановлені
Графіком погашення кредиту згідно
Додатку №1 до договору, а також
виконати інші зобов'язання згідно
кредитного договору. (т.1 а.с.20-21).

У зв'язку з невиконанням позичальником
ОСОБА_5 своїх зобов'язань за даним
кредитним договором утворилась
заборгованість по кредиту в розмірі
142815,76 доларів США, що еквівалентно
1094282,92 гривень за курсом НБУ станом на 21
липня 2009 року (т.1а.с.6).

Відповідно до рішення Личаківського
районного суду м.Львова від 29 квітня 2011
року, яке змінено рішенням
апеляційного суду Львівської області
від 19 березня 2012 року, позовні вимоги
ПАТ "Універсал Банк" щодо стягнення
цього боргу задоволено та вирішено
стягнути солідарно з ОСОБА_5, як
позичальника, та ОСОБА_6 і ОСОБА_8, як
поручителів, на користь ПАТ "Універсал
Банк" вказану заборгованість по
кредитному договору№11-1/554к-07 від 14
серпня 2007 року (т.1а.с.52-53).

Судом безспірно встановлено також і те,
що в забезпечення виконання
позичальником ОСОБА_5 зобов'язань по
вказаному кредитному договору
№11-1/554к-07 між Відкритим акціонерним
товариством "Банк Універсальний", як
іпотекодержателем, та відповідачами
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , як іпотекодавцями, від
імені яких на підставі довіреності
діяв ОСОБА_6, 14 серпня 2007 року було
укладено договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрований в реєстрі за №3513.
Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 49,8 кв.м., що належить
іпотекодавцям ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на праві
власності. (т.1 а.с.10-15).

За змістом ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися в тому числі заставою.
А згідно до ст.ст.546,575 ЦК України
іпотекою є застава нерухомого майна, що
в свою чергу є одним із видів
забезпечення виконання зобов'язання.

В силу положень ст. 1, ч.1 ст.33
Закону України "Про іпотеку" , ст.ст. 572,
589 ЦК України, у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою
(іпотекою), заставодержатель (іпотеко
держатель) набуває право звернення
стягнення на предмет застави (іпотеки).
За рахунок предмета застави (іпотеки)
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

За умовами Договру іпотеки від 14.08.2007
року (п. 2.1.4; 4.2.1.) іпотекодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет іпотеки, у випадку невиконання
або неналежного виконання
Позичальником Кредитного договору
та/або Іпотекодавцями-майновими
поручителями даного Договору, а саме:
при повному або частковому
неповерненні у встановлені відповідно
до Кредитного договору строки суми
кредиту; при несплаті або частковій
несплаті в строк сум процентів; сум
комісії, сум неустойок, інших платежів.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про
іпотеку" передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

Відповідності до роз'яснень п.38
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ за №5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
у випадку якщо іпотекодержатель не
реалізував способів позасудового
врегулювання звернення стягнення на
предмет іпотеки, він має право
звернутися до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до статті 39 цього Закону.

На момент звернення до суду з вказаним
позовом в лютому 2012 року, визначена за
рішенням Личаківського районного суду
м.Львова від 29 квітня 2011 року сума
заборгованості в розмірі 142815,76 доларів
США, що еквівалентно 1094282,92 гривень,
погашена не була.

Вартість іпотечного майна, на яке судом
звернуто стягнення, на момент
укладення сторонами договору іпотеки
оцінено у розмірі 377 253 грн. (а.с.11) та не
перевищує суми заборгованості за
кредитним договором.

Так як боржник ОСОБА_5 та майнові
поручителі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не виконали
взяті на себе зобов'язання перед
позивачем, хоч вимога банку щодо
усунення порушення зобов'язань їм була
направлена 13.04.2009 року., то ПАТ
«Універсал Банк» обґрунтовано
звернувся з даним позовом до
відповідачів, а висновки суду про
звернення стягнення на спірну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 49,8 кв.м., як на
предмет іпотеки, відповідають
фактичним обставинам справи та нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Вірно судом прийнято рішення і щодо
відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки
недійсним за відсутності для того
фактичних і правових підстав.

Судом першої інстанції не встановлено
обставин, які б свідчили про
недотримання сторонами в момент
укладення цього договору вимог ст.203 ЦК
України.

Посилання апелянта на те, що при
укладенні оспорюваного договору
іпотеки були порушені права та
інтереси малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який без прописки
фактично проживав у спірній квартирі,
не заслуговують на увагу, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були
зняті з реєстрації у спірній квартирі 22
червня 2007 року з ініціативи батьків та
виписані в село Куровичі Золочівського
району Львівської області (т.1 а.с.94)

При укладенні договору іпотеки
відповідачами було надано довідку з
місця проживання, про склад сім'ї і
прописки, видану ЛКП Житловик-С (т.3
а.с.9), з якої вбачається, що у спірній
квартирі був зареєстрований лише
відповідач ОСОБА_3, іпотекодвець у
справі.

Посилання апелянтів на Акт Комісії ЛКП
«Житловик-С» від 15.09.2008 року про те, що у
спірній квартирі разом з батьками
проживають їхні неповнолітні діти:
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, не заслуговує на
увагу, оскільки даний акт не стверджує
про фактичне проживання дітей у даній
квартирі на момент укладення
оспорюваного договору іпотеки 2 007
році.

Таким чином, судом не встановлено
порушення майнових та житлових прав
неповнолітніх дітей відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 при укладенні
договору іпотеки.

Та обставина, що в період дії договору
іпотеки 06.08.2010 р. в спірній квартирі
були прописані неповнолітні ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 без згоди іпотекодержателя не
дає підстав для визнання договору
іпотеки недійсним.

Відповідно до роз'яснень п.44 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ за №5 від 30 березня
2012 року "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" будь-які дії, вчинені
без згоди іпотекодержателя після
укладення договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

З огляду на наведене, колегія
суддів дійшла висновку, що Сихівським
районним судом м. Львова правильно
встановлено фактичні обставини справи,
зібраним доказам дана належна оцінка,
правильно застосований матеріальний
закон та дотримана процедура розгляду
справи, передбачена чинним Цивільним
процесуальним кодексом України,
рішення відповідає вимогам закону, а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому не
вбачає підстави для його скасування чи
зміни цього рішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, п.1 ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 09 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.