Справа № 760/981/14-ц
Провадження №2-1740/14
25 червня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва
у складі головуючого судді- Букіної О.
при секретарі-Назарчук Н.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом Закритоє акціонерноє
общество «Издательство Центрполиграф»
до Державної служби інтелектуальної
власності України , ОСОБА_1 про
визнання недійсним свідоцтва України
НОМЕР_1 на торговельну марку, вчинення
дій та стягнення моральної шкоди,-
В січні 2014 року Позивач звернувся до
суду з позовом до Державної служби
інтелектуальної власності України та
ОСОБА_1 та уточнивши позовні вимоги
просив визнати недійсним свідоцтво
України НОМЕР_1 на торговельну марку,
зобов'язання Державну службу
інтелектуальної власності внести
зміни до Державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг
щодо визнання недійсним повністю
свідоцтва України НОМЕР_1 та здійснити
публікацію про це в офіційному
бюлетені «Промислова власність»,
стягнути солідарно з відповідачів 8 000,
00 грн. в якості моральної шкоди та
понесені судові витрати.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначає, що торговельна
марка за свідоцтвом України НОМЕР_1
відтворює малюнок, який являє собою
композицію, яка складається зі
словесного позначення
«Центрполиграф», в оригінальному
написанні і зображення букв «ЦП», які
позначають назву позивача,
стилізованого під звиток паперу. Уся
композиція виконана в червоному
кольорі на білому фоні.
Позивач зазначає, що авторські права на
даний малюнок належать позивачу на
підставі Авторського договору від
Тому вважає, що свідоцтво України
НОМЕР_1 має бути визнано недійсним з
підстав передбачених п. «в» ч.1 ст.19 ЗУ
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг», тобто внаслідок подання
заявки з порушенням прав позивача.
Також, як автор твору, позивач просить
стягнути з відповідачів в якості
відшкодування моральної шкоди за
порушення авторських прав грошову
компенсацію у розмірі 8 000,00 грн.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, проте подав
заяву в якій позов підтримав та просив
його задовольнити. Також просив
розглядати справу у його відсутності
та не заперечував проти розгляду
справи у заочному порядку.
Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені.
Дослідивши та оцінивши матеріали
справи, суд приходить до наступних
Встановлено, що Закрытое акционерное
общество «Издательство Центрполиграф»
29.05.1997 року зареєстровано у
встановленому порядку за
законодавством Російської Федерації,
що підтверджується копією
відповідного свідоцтва.
27.12.2002 року позивача внесено до даного
державного реєстру юридических осіб.
За період з моменту створення компанії
позивача, на митну територію України
було реалізовано близько 1 000 000
примірників книг, на загальну суму
приблизно 8 млн. грн.
Так, згідно з Договором № п03/2008 від 16
січня 2008 року позивач передав, а ООО
«Юницентр» придбало для
розповсюдження на території України
книжкову продукцію видавництва
позивача. В свою чергу, відповідно до
Контракту № 9/108К від 24 січня 2008 року ООО
«Юницентр» передало, а ДП с
иностранными инвестициями «Книжный
клуб «Клуб семейного досуга» отримало
для розповсюдження на території
України книжкову продукції (див.
Додатки №№ 10-14).
На кожному екземплярі зазначено
виробника продукції - ЗАО
«Издательство «Центрполиграф».
Встановлено, що на підставі
Авторського договору від 30.05.1997 року
позивачу належить твір - малюнок, що
являє собою композицію, яка
складається зі словесного позначення
«Центрполиграф», в оригінальному
написанні і зображення букв «ЦП», які
позначають назву позивача,
стилізованого під звиток паперу. Уся
композиція виконана в червоному
кольорі на білому фоні.
Вказане підтверджується копією
Авторського договору від 30.05.1997 року та
акту прийома-передачі виконаних робіт
до Авторського договору від 30.07.1997 року
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про авторське право і суміжні права» в
Україні діє презумпція авторства, а
саме, первинним суб'єктом, якому
належить авторське право, є автор
твору. За відсутності доказів іншого
автором твору вважається особа,
зазначена як автор на оригіналі або
примірнику твору (презумпція
Відповідно до п. 1 ст. 2 Бернської
конвенції про охорону літературних і
художніх творів від 24 липня 1971 р., яка є
чинною для України з 25 жовтня 1995 р. та РФ
- з 13 березня 1995 р., термін "Літературні і
художні твори" охоплює всі твори в
галузі літератури, науки і мистецтва,
яким би способом і в якій би формі вони
не були виражені, як-то: книги, брошури
та інші письмові твори, лекції,
звертання, проповіді та інші подібного
роду твори; драматичні і
музично-драматичні твори;
хореографічні твори і пантоміми,
музичні твори з текстом або без тексту;
кінематографічні твори, до яких
прирівнюються твори, виражені
способом, аналогічним кінематографії;
малюнки…». Згідно п. 6 ст. 2 Конвенції
«Твори, зазначені у цій статті,
користуються охороною у всіх країнах
Союзу. Ця охорона здійснюється на
користь автора і його
В силу ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» від 23
грудня 1993 р. № 3792-XII з подальшими
змінами і доповненнями первинним
суб'єктом, якому належить авторське
право, є автор твору. Авторське право на
твір виникає внаслідок факту його
створення. Для виникнення і здійснення
авторського права не вимагається
реєстрація твору чи будь-яке інше
спеціальне його оформлення, а також
виконання будь-яких інших
формальностей. Згідно ст. 14 даного
Закону автору належать такі особисті
1) вимагати визнання свого авторства
шляхом зазначення належним чином імені
автора на творі і його примірниках і за
будь-якого публічного використання
твору, якщо це практично можливо;
2) забороняти під час публічного
використання твору згадування свого
імені, якщо він як автор твору бажає
залишитись анонімом;
3) вибирати псевдонім, зазначати і
вимагати зазначення псевдоніма
замість справжнього імені автора на
творі і його примірниках і під час
будь-якого його публічного
4) вимагати збереження цілісності твору
і протидіяти будь-якому перекрученню,
спотворенню чи іншій зміні твору або
будь-якому іншому посяганню на твір, що
може зашкодити честі і репутації
Крім того, відповідно до ст. 15 цього
Закону до майнових прав автора
а) виключне право на використання
б) виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
Таким чином, позивачу, належать усі,
визначені ст. ст. 14, 15 Закону України
«Про авторське право і суміжні права»,
ст. 438, 439, 440 ЦК України особисті
немайнові і майнові права автора на
твір - малюнок , що являє собою
композицію, яка складається зі
словесного позначення
«Центрполиграф», в оригінальному
написанні і зображення букв «ЦП», які
позначають назву позивача,
стилізованого під звиток паперу. Уся
композиція виконана в червоному
кольорі на білому фоні.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про
міжнародне приватне право», документи,
що видані уповноваженими органами
іноземних держав у встановленій формі,
визнаються дійсними в Україні в разі їх
легалізації, якщо інше не передбачено
законом або міжнародним договором
Відповідно до статті 13 Конвенції про
правову допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах, ратифікованої із
застереженнями Законом України №
240/94-ВР від 10.11.94, документи, що на
території однієї з Договірних Сторін
виготовлені або засвідчені установою
або спеціально на те уповноваженою
особою в межах їх компетенції і за
установленою формою і скріплені
гербовою печаткою, приймаються на
територіях інших Договірних Сторін без
якого-небудь спеціального посвідчення.
Документи, що на території однієї з
Договірних Сторін розглядаються як
офіційні документи, користуються на
територіях інших Договірних Сторін
доказовою силою офіційних документів.
Судом встановлено, що створений
позивачем у травні 1997 року твір за
вказаним вище Авторським договором був
пізніше зареєстрований відповідачем-2
у якості знака для товарів і послуг за
свідоцтвом України НОМЕР_1 (дата
реєстрації 12.08.2013 р..) без отримання
будь-якого дозволу зі сторони позивача,
виходячи з наступного.
Так, 12 серпня 2013 року Державна служба
інтелектуальної власності (надалі -
Відповідач 1) зареєструвала знак для
товарів і послуг (надалі - ЗНАК) та
видала свідоцтво України НОМЕР_1 на ім'я
ОСОБА_1 (надалі - відповідачач-2).
Зазначений знак зареєстровано для
товарів 16 та послуг 35,41 Класів МКТП .
Наведене підтверджується наявними у
матеріалах справи публікаціями про
видачу свідоцтва України НОМЕР_1 в
офіційному бюлетені «Промислова
власність» № 15 за 2013 рік та випискою з
Державного реєстру свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг відносно
свідоцтва України НОМЕР_1 .
Як вбачається з виписки з Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг щодо свідоцтва
України НОМЕР_1, заявка НОМЕР_2 на
реєстрацію спірного знаку була подана
відповідачем-2- 28 лютого 2012 року.
Згідно зі ст. 499 ЦК України визначено, що
права інтелектуальної власності на
торговельну марку визнаються
недійсними з підстав та в порядку,
встановлених законом.
Відповідно до статей 494, 495 ЦК України
права інтелектуальної власності на
торговельну марку засвідчуються
свідоцтвом, тому визнанню недійсним
підлягає саме свідоцтво.
Згідно з п. 1 ст. 19 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг» свідоцтво на знак для товарів і
послуг може бути визнано у судовому
порядку недійсним повністю або
частково у разі: в) видача свідоцтва
внаслідок подання заявки з порушенням
Згідно з п. 3 Постанови Верховноїї Ради
України «Про введення в дію Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів та послуг» від 23.12.1993 р.
відповідність знаків умовам їх
реєстрації визначається згідно з
законодавством, що діяло на дату
подання заявки. Отже, на дату подання
заявки на спірний знак (28.02.2012 р.) чинним
був Закон України «Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг» від 15
грудня 1993 р. з останніми змінами від 10
Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг», чинного на дату подання
заявки, правова охорона надається
знаку, який не суперечить публічному
порядку, принципам гуманності і моралі
та на який не поширюються підстави для
відмови в наданні правової охорони,
встановлені цим Законом.
Ст. 57 ЦПК України встановлено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Однак, висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими статтею 212 ЦПК
Згідно висновку спеціаліста за №1 від
19.05.2014 року складеного патентним
повіреним ОСОБА_3 вбачається, що
торгівельна марка за свідоцтвом
України НОМЕР_1, зареєстрована на ім'я
ОСОБА_1 тотожна позначенню, яке
належить ЗАО «Издательство
«Центрполиграф» відповідно до
Авторського договору від 30.05.1997 року.
Як вбачається з даного висновку,
спеціалістом досліджувалося спірне
позначення та позначення, яке
використовується позивачем, згідно
Авторського договору.
Аналізуючи матеріали справи, суд
вважає очевидним, що об'єкт
Авторського договору співпадає за
графічним зображенням зі спірним
свідоцтвом, тобто спірне свідоцтво
повністю відтворює об'єкт авторського
права, що належить позивачу.
При цьому, позивачем не було надано
дозволу (згоди) відповідачу-2 на
реєстрацію вказаного твору у якості
знака для товарів і послуг на своє ім'я.
З матеріалів заявки вбачається, що
реєстрація спірного позначенння на
ім»я відповідача -2 була здійснена на
підставі письмової згоди позивача.
Разом з тим, з даної заяви не
вбачається, що позивач дав згоду на
реєстрацію спірного позначення на ім»я
Виходячи зі змісту даної заяви та
контракту укладеного між позивачем та
відповідачем-2 від 15.01.2010 року,
реєстрація спірного позначення мала
бути здійснена на ім»я позивача,
оскільки в даному випадку позивач
надав згоду щодо реєстрації спірного
позначення відповідачу-2, як агенту
При цьому, у даній заяві відсутній
дозвіл на реєстрацію торгівельної
марки саме на відповідача-2, а зазначено
про те, що відповідач-2 є ексклюзивним
представником «Издательства
Центрполиграф» має право на реєстрацію
торгівельної марки для захисту
видавництва на території України
З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що реєстрація спірного
позначення була здійснена з порушенням
Крім того, представником позивача до
суду була подана заява в якій останній
зазначив про відсутності будь-якої
згоди позивача на реєстрацію спірного
позначення саме на відповідача-2.
Враховуючи наведене вище, суд
приходить до висновку, що знак для
товарів і послуг за свідоцтвом України
НОМЕР_1 є відтворенням твору, який
використовується позивачем в якості
позначення продукції позивача,
виключні права якого належать
Таким чином, суд вважає обґрунтованим
посилання позивача на вказані
Суд з урахуванням вищевикладеного та
положень п. 1 ст. 5, абз. 5 п. 2 ст. 6, підп. "в"
п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону
прав на знаки для товарів і послуг»,
чинного на дату подання заявки,
приходить до висновку, що торговельна
марка за свідоцтвом України НОМЕР_1
була видана внаслідок подання заявки з
порушенням авторських прав позивача.
За приписами ст. 19 Закону України «Про
охорону прав на знак для товарів і
послуг» невідповідність
зареєстрованого знака умовам надання
правової охорони та видача свідоцтва
внаслідок подання заявки з порушенням
прав інших осіб є підставами для
визнання свідоцтва недійсним повністю.
Зважаючи на встановлення вищевказаних
обставин, свідоцтво України НОМЕР_1
підлягає визнанню недійсним повністю.
Згідно з абз.13. п.2.3. Положення про
Державний реєстр свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг,
затверджений наказом Міністерства
освіти і науки України № 10 від 10.01.2002 з
подальшими змінами і доповненнями у
процесі ведення реєстру до нього
вносяться відомості щодо визнання
свідоцтва недійсним.
Відповідно до п.2 ст.19 Закону України
"Про охорону прав на знаки для товарів і
послуг" при визнанні свідоцтва чи його
частини недійсними Установа (функції
якої виконує відповідач 1) повідомляє
про це у своєму офіційному бюлетені.
За таких обставин, позовні вимоги
позивача про зобов'язання Державної
служби інтелектуальної власності
України внести відповідні зміни до
Державного реєстру свідоцтв України
про визнання недійсним свідоцтво
України НОМЕР_1, також підлягає
Враховуючи те, що відповідач-1,
відповідно до покладених на нього
повноважень, не відслідковує порушення
прав власників свідоцтв на знак для
товарів і послуг та авторських прав,
суд вважає, що на відповідача-1 підстав
для покладення відповідних судових
Таким чином, витрати позивача по сплаті
судового збору у розмірі 243,60 грн.
підлягають стягненню з відповідача-2.
Що стосується заявлених вимог позивача
про стягнення моральної шкоди, суд
вважає їх необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, позов підлягає
задоволенню частково.
На підставі викладеного, керуючись ст.
494, 495, 499 ЦК України, Законом України
"Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг" від 15 грудня 1993 р. № 3689-ХІІ зі
змінами та доповненнями, ст. ст. 1, 11, 15
Закону України «Про авторське право і
суміжні права» від 23 грудня 1993 р. № 3792-XII
з подальшими змінами і доповненнями,
ст. ст. 3,4, 10, 11, 57-60, 88, 212-215,224-226 ЦПК
України, суд -
Позов задовольнити частково.
Визнати недійсним свідоцтво НОМЕР_1 на
знак для товарів і послуг
Зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності внести
зміни до державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг
стосовно визнання недійсним свідоцтва
України НОМЕР_1 повністю та здійснити
публікацію про це в офіційному
бюлетені "Промислова власність".
В іншій частині позовних вимог,
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закритоє
акціонерноє общество «Издательство
Центрполиграф» судовий збір у розмірі
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Солом'янський районний
суд м. Києва заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та апеляційної
скарги на рішення протягом двадцяти
днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя: