Номер провадження 22-ц/775/2088/2014
Головуючий у 1 інстанції Зайченко С.В.
Доповідач Папоян В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді: Біляєвої О.М.,

суддів: Папоян В.В., Мальованого Ю.М.

при секретарі: Саєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 20 січня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства
«Державна холдингова компанія «Трест
Горлівськвуглебуд» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
середнього заробітку при звільненні,
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відповідача, який під
час розгляду справи уточнював.
Зазначав, що перебував з відповідачем
у трудових відносинах з 10 вересня 2011
року по 2 серпня 2013 року. Під час
звільнення з ним не було проведено
повного розрахунку, а тому просив
стягнути на його користь
заборгованість по заробітній платі у
сумі 6 614 грн. 45 коп., середній заробіток
за час затримки розрахунку у сумі 28 447
грн. 44 коп. та моральну шкоду у сумі 10 000
грн.

Рішенням Центрально-міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 20 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. З
відповідача на користь позивача
стягнуто заборгованість по заробітній
платі в сумі 6 614 грн. 45 коп., середній
заробіток за час затримки розрахунку в
сумі 6000 грн., 300 грн. у відшкодування
моральної шкоди та розподілено судові
витрати.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове по суті
позовних вимог. На обґрунтування
апеляційної скарги посилався на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема вважає,
що судом не в повному обсязі були
з'ясовані обставини справи, помилково
зменшено суму середнього заробітку за
час затримки розрахунку. Крім того,
посилається на те, що судом не в повному
обсязі врахована обсяг завданої
моральної шкоди та невірно визначено
розмір її відшкодування.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
рішення суду змінити, задовольнивши
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання апеляційного суду не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторони, перевіривши матеріали
цивільної справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення зміні з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи
позивач перебував у трудових
правовідносинах з ВАТ «Державна
холдингова компанія «Трест
Горлівськвуглебуд» з 10 вересня 2011 року.
Наказом № 148/к від 2серпня 2013 року його
було звільнено за згодою сторін на
підставі ст.. 36 п.1 КЗпП України, але при
звільненні розрахунок з працівником у
повному обсязі проведено не було.
Залишилась заборгованість по
нарахованій, але не сплаченої
заробітній платі розмір якої на час
ухвалення рішення судом першої
інстанції становить 6 614 грн. 45 коп.

За таких обставин, судом першої
інстанції встановлено, що з боку
відповідача своєчасно не було
проведено розрахунок зі звільненим
працівником. Оскільки були порушені
вимоги ст.116, КЗпП України, та
відповідачем не доведено відсутність
їх вини у цьому, то судом вірно
застосовано ст. 117 КЗпП України,
відповідно до якої відповідач повинен
нести відповідальність за затримку
розрахунку і виплатити позивачу
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку по день фактичного
розрахунку. Судом першої інстанції
встановлено, що мало місце порушення
передбачених законом прав працівника,
що вимагало від позивача додаткових
зусиль для організації свого життя та
призвели до моральних страждань і що,
відповідно до ст.237№ КЗпП України, є
підставою для відшкодування власником
або уповноважений ним органом
працівнику моральної шкоди. За таких
обставин суд дійшов правильного
висновку про наявність у позивача
права вимагати виплати заборгованості
по заробітній платі, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та на відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги позивача
щодо невідповідності розміру
відшкодування моральної шкоди,
оскільки із рішення суду вбачається, що
судом першої інстанції повно, всебічно
і об'єктивно досліджені всі обставини
по справі, враховані всі надані
позивачем докази і їм дана належна
оцінка і суд дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог позивача частково. Визначена
судом сума відшкодування моральної
шкоди є справедливою та такою, що
відповідає характеру та ступеню
моральних страждань та негативних
наслідків.

Проте стягуючи на користь позивача
середній заробіток за час затримки
розрахунку в сумі 6000 грн., суд першої
інстанції посилаючись на роз'яснення,
викладені у постанові Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13,
визначив суму відшкодування з
урахуванням спірної суми, на яку
працівник мав право та інших
конкретних обставин справи.

Але з таким висновком суду не можна
погодитися з наступних підстав.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. За наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Таким чином, установивши під час
розгляду справи про стягнення
середнього заробітку у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а в разі не
проведення його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини.

Згідно роз'яснень викладених у
правовій позиції Верховного Суду
України у справі № 6-60 цс 13, в яка згідно
ст.. 360 7 є обов'язковою для застосування
судами під час розгляду справ, у разі
відсутності між позивачем та
відповідачем спору про розмір належних
до виплати сум після звільнення
працівника, відсутні правові підстави
для зменшення розміру відшкодування за
час затримки розрахунку після
звільнення працівника.

За таких обставин вирішуючи питання
про розмір виплат передбачених ст.. 117
КЗпП України апеляційний суд виходить
з того, що відповідно до довідки
заробітна плата звільненого
працівника протягом двох останній
місяців перед звільненням (червень,
липень 2013 року) склала 7820 грн. 97 коп.

Згідно Порядку обчислення середньої
заробітної плати в редакції Постанови
КМ України від 8 лютого 1995 року № 100 з
наступними змінами, суд бере за основу
заробіток позивача за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців до
звільнення (червень, липень 2013 року)
робочі дні у кількості 31 день., та з
урахуванням того, що звертаючись до
суду з позовом позивач просив стягнути
на його користь середній заробіток за
час затримки розрахунку, а саме за 118
днів, то з відповідача на користь
позивача повинно бути стягнуто
середній заробіток за час затримки
розрахунку у сумі 29770 грн. 22 коп.

Враховуючи наведене апеляційний суд
вважає, що рішення суду в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, апеляційний суд, -

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
20 січня 2014 року в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку змінити.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Державна холдингова
компанія «Трест Горлівськвуглебуд» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час затримки розрахунку у сумі 29770
(двадцять дев'ять тисяч сімсот
сімдесят) грн. 22 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Судді: