Справа № 462/1678/13
Головуючий у 1 інстанції: Боровков
Провадження № 22-ц/783/642/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Азенко
М.В.,

з участю: ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3, представника ЛКП
«Левандівка» - Кульчицького Н.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника за
довіреністю ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 29 жовтня 2013 року у справі за позовом
Львівського комунального підприємства
«Левандівка» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

28 лютого 2013 року ЛКП «Левандівка»
звернулася із зазначеним позовом до
відповідача у якому з урахуванням
уточнених вимог від 02 липня 2013 року
просили стягнути на їх користь
заборгованість за житлово - комунальні
послуги сумі 5409,90 гривень за період з
вересня 2009 року по травень 2013 року
(а.с.2-3, 11)

Оскаржуваним рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 29 жовтня 2013
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Львівського комунального підприємства
«Левандівка» 5095 грн. 39 коп. боргу та
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.
Всього стягнуто 5324 грн. 79 коп.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник за
довіреністю ОСОБА_2 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те,
що пред»явлення заяви про видачу
судового наказу не є підставою для
переривання строку позовної давності,
тому суд безпідставно задовольнив
позовні вимоги про стягнення
заборгованості за період з 01 вересня 2009
року по 01 жовтня 2012 року.

У рішенні суду не дано оцінку постанові
адміністративної комісії при
Залізничній районній адміністрації
ЛМР від 21.12.2006 року та акту комісії
майстрів ЖЕК №306 від 01.10.2001 року, які
свідчать про від»єднання відповідача
від мережі індивідуального опалення та
встановлення індивідуального
опалення. Між ним та відповідачем
відсутній договір про надання
житлово-комунальних послуг, тому він
здійснив оплату лише за послуги, які в
дійсності йому надавалися.

Просить рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 29 жовтня 2013
року та ухвалити нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до п.5 ч. 3 ст.20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 6 ст. 19 Закону України "Про
теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Стаття 22 Закону України "Про питну воду
та водопостачання" передбачає, що
споживачі питної води зобов'язані
своєчасно вносити плату за використану
питну воду відповідно до встановлених
тарифів на послуги централізованого
водопостачання і водовідведення.

Судом та матеріалами справи
установлено, що відповідач ОСОБА_2
проживає у АДРЕСА_1, загальною площею 28,7
кв.м., яка складається з однієї кімнати,
житловою площею 15,7 кв.м.,
балансоутримувачем зазначеного
будинку є ЛКП "Левандівка" /а.с.6/.

Згідно з даними відомостей про
нарахування та оплату послуг,
заборгованість відповідача перед ЛКП
«Левандівка» станом на 01.10.2012 року
становила: по оплаті за послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території 2237,67 грн.; за послуги з
постачання холодної води 154,73 грн.; за
послуги централізованого опалення
5692,56 грн. /а.с.7-9/.

Відтак, 23 жовтня 2012 року 2012 року до
Залізничного районного суду м. Львова
надійшла заява ЛКП «Левандівка» про
стягнення із ОСОБА_2 7930,23 гривень
заборгованості за житлово - комунальні
послуги.

25 жовтня 2012 року Залізничним районним
судом м. Львова видано судовий наказ
про стягнення із ОСОБА_2 7930,23 гривень та
судові витрати з розгляду справи.

19 листопада 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із заявою про скасування судового
наказу.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 03 грудня 2012 року скасовано
судовий наказ Залізничного районного
суду м. Львова виданий 25 жовтня 2012 року
про стягнення із ОСОБА_2 7930,23 гривень
заборгованості за житлово - комунальні
послуги (а.с.10).

При зверненні до суду в позовному
провадженні у лютому 2013 року ЛКП
«Левандівка» просило стягнути
заборгованість яка виникла у ОСОБА_2 в
межах трьохрічного строку позовної
давності (за період з вересня 2009 року по
вересень 2012 року), зважаючи на своє
звернення до суду про видачу судового
наказу 23 жовтня 2012 року, а у подальшому,
в уточнених вимогах від 02.07.2013 року,
просило стягнути з відповідача
заборгованість за період з жовтня 2012
року по травень 2013 року (а.с.11).

Задовольняючи частково позов ЛКП
«Левандівка» суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
перебіг позовної давності був
перерваний 23 жовтня 2012 року поданням
заяви про видачу судового наказу та
почався заново з поданням відповідного
позову після скасування судового
наказу, що узгоджується з правовою
позицією Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ висловлених в
ухвалах від 31 жовтня 2012р. та від 13
березня 2013 року, і стягнув з
відповідача заборгованість за житлово
- комунальні послуги за період з
вересня 2009 року по травень 2013 року.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
подав заяву про часткове визнання
позову ЛКП «Левандівка», в частині
стягнення боргу за утримання будинку
та прибудинкової території в межах
позовної давності за період з 01 березня
2010 року по 01 березня 2013 року, в сумі 685,64
гривень, та за період з 01 березня 2013
року по 01 червня 2013 року, в сумі 68,22
гривень, а разом 753,86 гривень.

Однак, зважаючи на положення ч.2 ст.264
ЦПК України та правову позицію ВССУ з
розгляду цивільних та кримінальних
справ з даних питань, така заява не
може бути задоволеною.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність надання послуг
відповідачу з центрального опалення
через самовільне його від»єднання від
системи не є підставою для звільнення
від оплати.

Згідно п.25 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630,
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється в
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Порядок відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання
затверджено наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року №4 (далі
Порядок).

Порядком установлено, що для вирішення
питання відключення споживача від
мережі центрального опалення (далі ЦО)
він повинен звернутися до міжвідомчої
комісії для розгляду питань щодо
відключення споживачів від мережі
(далі Комісія) з відповідною письмовою
заявою. Комісія після вивчення наданих
власником документів приймає
відповідне рішення, яке оформляється
протоколом. При позитивному рішенні
заявнику надається перелік
організацій, до яких слід звернутися
для отримання технічних умов для
розробки проекту індивідуального
(автономного) теплопостачання і
відокремлення від мережі ЦО. Проект
індивідуального (автономного)
теплопостачання і відокремлення від
мережі ЦО виконує проектна або
проектно - монтажна організація на
підставі договору із заявником. Проект
узгоджується з усіма організаціями,
які видали технічні умови на
підключення будинку до зовнішніх
мереж. По закінченню робіт складається
акт про відключення від мережі ЦО і
подається заявником до Комісії на
затвердження. Після затвердження акта
на черговому засіданні Комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
теплопостачання.

За таких обставин єдиною підставою для
зняття споживача з обліку і припинення
відповідних нарахувань є акт про
відключення, затверджений відповідною
Комісією.

Відтак, акт від 01.10.2001 року складений
майстрами ЖЕК №306 про відсутність
батарей центрального опалення у
квартирі відповідача та наступне
притягнення його до адміністративної
відповідальності 21 грудня 2006 року за
ст.150 КУпАП (порушення правил
користування жилими будинками, і
жилими приміщеннями) не свідчить про
те, що відключення від системи
централізованого опалення відповідало
було проведено у визначеному законом
порядку. Тому відповідачем підставно
нараховувалася оплата за послуги з
теплопостачання.

При встановлених обставинах, суд
першої інстанції повно та всебічно
з»ясувавши обставини справи дійшов
правильного висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача
заборгованості за надані житлово -
комунальні послуги.

Відсутність договору між ОСОБА_2 та ЛКП
«Сонячне» про надання
житлово-комунальних послуг не звільняє
його від оплати комунальних послуг, які
йому надаються і якими він
користується.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримано
процедуру розгляду справи, встановлену
ЦПК України, ухвалено справедливе
рішення, тому підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1
ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника за
довіреністю ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 29 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.