Єдиний унікальний номер 205/2602/14-ц
№ 2/205/2539/2014
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
при секретарі Король
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Кредитної
спілки «Дніпропетровська Ощадна
Кредитна Спілка» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -
КС «Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка» 28 березня 2014 року звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.
Позивач у своєму позові посилався на
те, що 6 травня 2004 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
договір позики № 2199-Д, згідно умов
якого позивач надав відповідачу позику
у розмірі 5 300 грн., терміном дії 12
місяців, до 6 травня 2005 року, зі сплатою
відсотків за користування позикою у
розмірі 30 % річних. 6 жовтня 2005 року
Ленінським районним судом м.
Дніпропетровська було видано судовий
наказ, яким було стягнуто з відповідача
ОСОБА_1 грошову заборгованість за
зазначеним договором позики у розмірі 8
382 грн. 69 коп., яка складається суми
боргу за договором позики у розмірі 8 301
грн. та судових витрат у справі у
розмірі 81 грн. 62 коп. Відповідачем було
сплачено 5 518 грн. в рахунок погашення
своєї заборгованості за договором
позики: 4 листопада 2005 року - суму
відсотків за користування позикою у
розмірі 1 060 грн. (прибутковий касовий
ордер № 1221), 4 листопада 2005 року - суму
додаткових відсотків за несвоєчасне
повернення позики у розмірі 1 440 грн.
(прибутковий касовий ордер № 1222), 17
березня 2006 року - суму повернення
позики у розмірі 1 320 грн., суму
відсотків за користування позикою у
розмірі 266 грн., суму додаткових
відсотків за несвоєчасне повернення
позики у розмірі 1 332 грн., судового
збору у розмірі 82 грн. (банківська
виписка від 17 березня 2006 року), 29 січня
2013 року - суму повернення позики у
розмірі 100 грн. (банківська виписка від
29 січня 2013 року). Разом з тим, відповідач
свої зобов'язання щодо повернення
позики та сплати процентів не виконала
в повному обсязі, що призвело до
виникнення заборгованості за основною
сумою неоплаченого боргу у розмірі 2 783
грн., а з урахуванням індексу інфляції -
5 071 грн. Крім того за період часу з 6
травня 2005 року до 31 грудня 2013 року сума
нарахованих відсотків за користування
кредитом складає 7 225 грн. Позивач у
своєму позові просив суд стягнути з
відповідача ОСОБА_1 на свою користь
заборгованість за договором позики у
розмірі 12 296 грн., яка складається з суми
боргу з урахуванням індексу інфляції у
розмірі 5 071 грн. та суми відсотків за
користування кредитом у розмірі 7 225
грн., а також судовий збір у розмірі 243
У своїй заяві до суду представник
позивача просив справу розглядати за
його відсутності, позовні вимоги
підтримував, не заперечував проти
заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася в порядку,
передбаченому ч. 1 ст. 76 ЦПК України, про
причини своєї неявки суд не повідомила.
На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд
вважає можливим розглядати справу за
відсутності відповідача.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши
надані і добуті докази, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 6 травня 2004 року
між позивачем та відповідачем ОСОБА_1
було укладено договір позики № 2199-Д,
згідно умов якого банк надав
відповідачу позику у розмірі 5 300 грн.,
строком на 12 місяців, з 6 травня 2004 року
по 6 травня 2005 року, в національній
валюті, з виплатою відсотків за
користування позикою у розмірі 30 %
річних, а відповідач зобов'язалася
відповідати перед кредитною спілкою за
своїми зобов'язаннями, які випливають з
цього договору. (а.с. 6).
На підставі ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та порядку, що
встановлений договором.
На підставі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Суддею Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська 6 жовтня 2005 року було
винесено судовий наказ про стягнення з
ОСОБА_1 суми заборгованості за
кредитним договором у розмірі 8 301 грн.,
яка складається з заборгованості по
поверненню кредиту у розмірі 4 203 грн.,
відсотків у розмірі 1 326 грн., штрафу у
сумі 2 772 грн. та витрат по оплаті
державного мита у розмірі 81 грн. 69 коп.
ОСОБА_1 було сплачено 5 518 грн. в рахунок
погашення своєї заборгованості за
кредитом: 4 листопада 2005 року - суму
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1 060 грн. (прибутковий касовий
ордер № 1221), 4 листопада 2005 року - суму
додаткових відсотків за несвоєчасне
повернення кредиту у розмірі 1 440 грн.
(прибутковий касовий ордер № 1222), 17
березня 2006 року - суму повернення
кредиту у розмірі 1 320 грн., суму
відсотків за користування кредитом у
розмірі 266 грн., суму додаткових
відсотків за несвоєчасне повернення
кредиту у розмірі 1 332 грн., судового
збору у розмірі 82 грн. (банківська
виписка від 17 березня 2006 року), 29 січня
2013 року - суму повернення кредиту у
розмірі 100 грн. (банківська виписка від
29 січня 2013 року) (а.с. 9-12).
Таким чином, вбачається, що недоплачена
сума заборгованості ОСОБА_1 за
договором позики, яка була стягнута на
підставі судового наказу Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
6 жовтня 2005 року становить 2 783 грн.
Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.
Відповідно до п. 1.1. договору позики
позивач надає, а відповідач отримує
позику в сумі 5 300 грн., строком на 12
місяців, з 6 травня 2004 року по 6 травня 2005
року в національній валюті України, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30 % річних.
Позивачем в позовній заяві ставляться
позовні вимоги про стягнення з
відповідача розміру відсотків за
користування позикою у розмірі 30 %
річних за період з 6 травня 2005 року по 31
грудня 2013 року у розмірі 7 225 грн.,
враховуючи, що розмір заборгованості у
цей період за позикою становить 2 783 грн.
З урахуванням того, що розмір
заборгованості відповідача за позикою
сплачувався частково, її розмір у
період часу з 6 жовтня 2005 року по 17
березня 2006 складав 4 203 грн., у період
часу з 17 березня 2006 року по 29 січня 2013
року - у розмірі 2 883 грн., у період часу з
29 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року - у
Ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.
Таким чином, враховуючи те, що при
розрахунку заборгованості за
відсотками позивачем розмір
заборгованості за позикою було
враховано за період часу з 6 травня 2005
року по 31 грудня 2013 у розмірі 2 783 грн., а
також, керуючись положеннями ч. 1 ст. 11
ЦПК України, суд приходить до висновку,
що стягненню з відповідча на користь
позивача підлягають відсотки за
користування позикою за період часу з 6
травня 2005 року по 31 грудня 2013 року,
розмір яких складає 7 225 грн. (2 783 * 30 % * 3 159
днів : 365 = 7 225 грн.) (а.с. 8).
На підставі реч. 1 ч. 1 ст. 1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 ЦК
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Відповідно до розмірів індексів
інфляції, індекс інфляції у 2005 році
становив 110,3 %, у 2006 році - 111,6 %, у 2007 році -
116,6 %, у 2008 році - 122,3 %, у 2009 році - 112,3 %, у 2010
році - 109,1 %, у 2011 році- 104,6 %, у 2012 році - 99,8
%, у 2013 році 100,5 %.
При розрахунку суми інфляційних
витрат, позивачем сума боргу за позикою
у період часу з 2005 року по 2013 рік
враховувалась у розмірі 2 783 грн., а
загальна заборгованість (з урахуванням
розміру нарахованих відсотків)
відповідача перед позивачем була
нарахована у 2005 році у розмірі 3 618 грн.,
у 2006 році - 4 453 грн., у 2007 році - 5 288 грн., у
2008 році - 6 123 грн., у 2009 році - 6 958 грн., у 2010
році - 7 793 грн., у 2011 році - 8 628 грн., у 2012
році 9 463 грн., у 2013 році - 10 298 грн.
Таким чином, враховуючи зазначену
позивачем заборгованість відповідача,
розмір суми інфляційних витрат у 2005
році складав 372 грн. 65 коп. (3 618 грн. * 110,3 %
- 3 618 = 372 грн. 65 коп.), у 2006 році - 516 грн. 55
коп. (4 453 грн. * 111,6 % - 4 453 грн. = 516 грн. 55
коп.), у 2007 році - 877 грн. 81 коп. (5 288 грн. *
116,6 % - 5 288 грн. = 877 грн. 81 коп.), у 2008 році - 1
365 грн. 43 коп. (6 123 грн. * 122,3 % - 6 123 грн. = 1 365
грн. 43 коп.), у 2009 році - 855 грн. 83 коп. (6 958
грн. * 112,3 % - 6 958 грн. = 855 грн. 83 коп.), у 2010
році - 709 грн. 16 коп. (7 793 грн. * 109,1 % - 7 793
грн. = 709 грн. 16 коп.), у 2011 році - 396 грн. 89
коп. (8 628 грн. * 104,6 % - 8 628 грн. = 396 грн. 89
коп.), у 2012 році - інфляційні витрати не
нараховувалися, у 2013 році - 51 грн. 49 коп.
(10 298 грн. * 100,5 % - 10 298 грн. = 51 грн. 49 коп.), а
разом 5 145 грн. 81 коп.
Разом з тим, оскільки позивач у своєму
позові просить суд стягнути суму
інфляційних витрат з відповідача у
розмірі 5 071 грн., а, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог, то стягненню
підлягає саме сума інфляційних витрат
у розмірі 5 071 грн., а не у розмірі 5145 грн.
Частиною 1 статті 88 ЦПК України
встановлено, що стороні на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.
Позивачем при поданні позову було
сплачено судовий збір у розмірі 243 грн.
60 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.
Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_1 на користь КС
«Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка», відповідно до договору позики
№ 2199-Д від 6 травня 2004 року, суму боргу у
розмірі 12 296 грн., яка складається з суми
відсотків за користування позикою у
розмірі 7 225 грн. та суми боргу з
урахуванням індексу інфляції у розмірі
5 071 грн., а також судового збору у
розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 12 539 грн. 60
На підставі викладеного, керуючись ст.
526, ч. 2 ст. 625, ст. 629, ст. 1046, абз. 1 ч. 1 ст. 1048,
ч. 1 ст. 1049, реч. 1 ч. 1 ст. 1050 ЦК України, ч. 1
ст. 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 209, 212-215, 218, ч. 1 ст.
224, ст. ст. 225, 226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної
спілки «Дніпропетровська Ощадна
Кредитна Спілка» заборгованість
задоговором позики № 2199-Д від 6 травня
2004 року у розмірі 12 296 грн., яка
складається з суми відсотків за
користування позикою у розмірі 7 225 грн.
та суми боргу з урахуванням індексу
інфляції у розмірі 5 071 грн., а також
судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., а
всього 12 539 грн. 60 коп.
Відповідачем може бути подано заяву
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення позивачем може
бути оскаржено в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання копії заочного рішення.
Суддя