Справа № 1323/5920/2012
Провадження № 2/456/87/2014
РІШЕННЯ

іменем України

03 квітня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Микитчина І. М.

при секретарі
Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Стрию
справу за позовом ОСОБА_1 до
Стрийського міськвиконкому, ОСОБА_3 про
знесення самовільно встановленої
огорожі та господарської споруди,
влаштування проїзду загального
користування,

ВСТАНОВИВ :

позивач ОСОБА_1 уточнивши позовні
вимоги просить суд:

- зобов'язати ОСОБА_3 знести
самочинно встановлену огорожу зі
сторони проїзду до земельної ділянки
та будинковолодіння АДРЕСА_1
(кадастровий номер :04:015:0066) та
земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2
(кадастровий номер :04:015:0012) та
самовільно збудовану господарську
споруду розміром 5,0*4,0 м, розміщену на
земельній ділянці, між тими ж
ділянками.

- зобов'язати виконком Стрийської
міської ради передбачити та влаштувати
проїзд спільногозагального
користування з АДРЕСА_2 через земельну
ділянку розташовану між земельною
ділянкою за адресою АДРЕСА_1
(кадастровий номер :04:015:0066) та
земельною ділянкою за адресою
АДРЕСА_2(кадастровий номер
:04:015:0012).

В обгрунтування позовних вимог
покликається на те, що вона є власником
будинковолодіння по АДРЕСА_2, яке
розміщено на земельній ділянці площею
689 кв. м., що посвідчується свідоцтвом
про право на спадщину за заповітом, яке
посвідчено державним нотаріусом
Стрийської державної нотаріальної
контори 21.01.2002, номер в реєстрі № 1-232, та
зареєстрованого Стрийським
міжрайонним бюро технічної
інвентаризації 04.03.2002 за реєстром № 590.

Відповідно до статті 41 Конститції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до статті 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
ко ристування та розпоряджання своїм
майном. При цьому відповідно до статті
319 ЦК України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до статті 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном. При цьому, відповідно до
статті 386 ЦК України, держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності.

Виходячи з того, що відповідачі
порушують її право щодо користування
її майном - будинком за АДРЕСА_2, вона
вимушена звернутись за захистом свого
права в суд.

Відповідно до п. 3.22 ДБН 360-92
(Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень),
затверджених наказом державного
комітету України у справах
містобудування і архітектури
НОМЕР_1.04.1992 N 44 (які обов'язкові для
органів державного управління,
місцевого і регіонального
самоуправління підприємств і установ
незалежно від форм власності та
відомчого підпорядкування,
громадських об»єднань і громадян, які
здійснюють проектування, будівництво і
благоустрій на території міських і
сільських поселень), у районах садибної
забудови при потребі, крім вуличної
мережі, слід формувати мережу
внутрішньоквартальних проїздів.
Ширина їхньої проїжджої частини з
однією смугою руху приймається 3,5 м, з
двома - 5,5 м. До житлових і громадських
будинків слід передбачати проїзди
завширшки 3,5 м на відстані не ближче 5 м
від стін, придатні для проїзду
пожежних машин.

Відповідно до п. 4.1.7. Правил пожежної
безпеки в Україні, затверджених -
наказом Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій N 126, від 19.10.2004,
також які є обов'язковими для виконання
всіма центральними і місцевими
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями (незалежно від виду їх
діяльності та форм власності),
посадовими особами та громадянами і
встановлюють загальні вимоги з
пожежної безпеки, чинність яких і
поширюється на підприємства, установи,
організації та інші об'єкти (будівлі,
споруди, технологічні лінії тощо), а
також житлові будинки, що
експлуатуються, на односмугових
проїздах повинні влаштовуватися
роз'їзні майданчики, а тупикові проїзди
мають закінчуватися поворотними
майданчиками, які забезпечують
можливість розвороту пожежних машин.
Зазначені майданчики повинні
відповідати вимогам ДБН 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень».

З наведеного вбачається, обов'язок
ОСОБА_3 при організації планування і
забудови, формувати мережу
внутрішньоквартальних проїздів, в тому
числі і для забезпечення вимог з
пожежної безпеки завширшки не менше 3,5
м на відстані не ближче 5 м від стін.

Незважаючи на це, виконком Стрийської
міської ради роздає у власність та
користування суміжні з її, земельні
ділянки для обслуговування сусідніх
житлових будинків, а також для
садівництва, без врахування
необхідності забезпечення доїзду до
суміжних будинковолодінь (зокрема її)
та з ігноруванням ДБН і правил пожежної
безпеки.

Так, виконкомом Стрийської міської
ради, було передано у приватну
власність земельну ділянку
кадастровий номер :04:015:0012) для
обслуговування будинковолодіння
АДРЕСА_2, яка пізніше була відчужена на
підставі договору купівлі- продажу
(копія державного акту про право
власності на земельну ділянку,
розташовану за адресою - м. Стрий,
АДРЕСА_2).

Рішенням № 18 від 22.01.1998, виконкомом
Стрийської міської ради було передано
у приватну власність земельну ділянку
(кадастровий номер :04:015:0066) для
обслуговування будинковолодіння
АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_4, яка згодом
відчужила будинковолодіння (з
земельною ділянкою) ОСОБА_3

Крім того ОСОБА_3, яка на земельній
ділянці між будинковолодіннями НОМЕР_2
і НОМЕР_1, на якій можливо було
влаштувати проїзд до її
будинковолодіння самочинно, без
належних дозвільних та проектних,
збудувала будівлю, яка унеможливлює
проїзд та невідомо з яких підстав
загородила ділянку парканом, чим
порушує її право користування майном.
Внаслідок цього, вона позбавлена
можливості проїзду до належного їй на
праві власності будинку АДРЕСА_2.

Виключно, за згодою сусідів (влаників) з
будинку НОМЕР_1, користується правом
-проходу до свого будинковолодіння
через належне їм на праві власності
будинковолодіння НОМЕР_1.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
№ 280/97-ВР від 21.05.1997 року зі змінами і
доповненнями (яка регулює повноваження
в регулюванні земельних відносин та
охорони навколишнього природного
середовища), до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать: вилучення(викупу), а також
надання під забудову та для інших
потреб земель, що перебувають у
власності територіальних громад;
організація і здійснення землеустрою, .
погодження проектів землеустрою.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» фінансування робіт з
планування території Автономної
Республіки Крим, областей, районів,
населених пунктів, районів у містах,
кварталів здійснюється за рахунок
коштів відповідних місцевих бюджетів
або інших джерел, не заборонених
законом.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримала покликаючись на викладені в
позовній заяві обставини та додатково
пояснила, що земельна ділянка площею 642
кв.м., якою незаконно користується
ОСОБА_3, оскільки у неї немає державного
акту на право постійного
землекористування земельною ділянкою,
а відповідно є власністю
територіальної громади м. Стрия, а тому
єдиним можливим варіантом
облаштування заїзду до
будинковолодіння ОСОБА_1 є
запропонований варіант згідно таблиці
«№ 2 висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
25.01.2014 року. Запропонований експертом
варіант згідно таблиці «№3 висновку
судової будівельно-технічної
експертизт від 25.01.2014 року є
неприпустимим, оскільки він проходить
по земельній ділянці третьої особи
ОСОБА_6, яка перебуває у її приватній
власності і дане право є непорушним.

В судовому засіданні представник
відповідача Стрийського
міськвиконкому ОСОБА_7 пояснила, що
земельна ділянка площею 642 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1 є власністю
територіальної громади м. Стрия. ОСОБА_3
законно користується нею для ведення
садівництва, оскільки вищевказана
земельна ділянка була закріплена за
попереднім власником будинковолодіння
ОСОБА_4 і ніколи не використовувалась
іншими особами, а тому по заяві ОСОБА_3
24.01.2008 року Стрийський міськвиконком
рішенням № 24 надав дозвіл на
виготовлення технічної документації
для передачі їй у власність земельної
ділянки площею 642 кв.м. У зв»язку з тим,
що попередній власник ОСОБА_4 та
теперішній власник будинковолодіння
АДРЕСА_1 постійно користувалися
земельною ділянкою площею 642 кв.м. то
Стрийський міськвиконком рішенням № 368
від 27.10.2006 року на законних підставах
надав їм дозвіл на будівництво
господарської споруди розміром 5,0х4,0 м.
на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_8,
ОСОБА_9 позовні вимоги заперечили,
пояснили що вона є власником
будинковолодіння АДРЕСА_1. Попередній
власник будинковолодіння по АДРЕСА_1
ОСОБА_4 на законних підставах
користувалась земельною ділянкою
площею 642 кв.м., оскільки згідно з
рішенням Стрийського міськвиконкому
№ 18 від 22.01.1998 року їй передано у
приватну власність 1000 кв.м та 642 кв.м. в
постійне користування. Земельна
ділянка площею 642 кв.м була постійно
закріплена за будинковолодінням по
АДРЕСА_1, що стверджується схемпланами
земельної ділянки за 1972,1983 рік., та
огорожена. Проходу через сад до
будинковолодіння АДРЕСА_2 ніколи не
було.

Згідно рішення Стрийського
міськвиконкому №24 від 24.01.2008 року їй
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації для передачу у
власність земельної ділянки площею 642
кв.м. по АДРЕСА_1. Вона сплачує земельний
податок за земельну ділянку площею 1642
кв.м. по АДРЕСА_1,що також свідчить про
те, що земельна ділянка перебуває в її
користуванні на законних підставах.

Стрийський міськвиконком рішенням № 368
від 27.10.2006 року на законних підставах
надав їй дозвіл на будівництво
господарської споруди розміром 5,0х4,0 м.
на присадибній ділянці по АДРЕСА_1, яке
вони провели відповідно до вимог
чинного законодавства на земельній
ділянці яка є в її постійному
користуванні, що підтверджується
технічним паспортом на житловий
будинок АДРЕСА_1 від 31.03.2009 року.

Позивачка ОСОБА_1 була власником
будинковолодіння АДРЕСА_2 м. Стрию та
мала заїзд до своєї земельної ділянки
між земельною ділянкою ОСОБА_3 та
гаражами. У зв'язку з відчуженням
частини будинковолодіння ОСОБА_6 вона
втратила даний заїзд, оскільки ОСОБА_6
приватизувала земельну ділянку площею
0,0871 га без встановлення сервітуту. При
відчуженні частини будинковолодіння
ОСОБА_6 ОСОБА_1 повинна була врахувати,
що тим самим вона позбавляє себе
проїзду до свого будинковолодіння. На
даний час ОСОБА_1 безпідставно ставить
питання про облаштування їй проїзду
загального користування через її
земельну ділянку, яка є в її постійному
користуванні.

Вважає, що облаштувати проїзд
загального користування до земельної
ділянки ОСОБА_1 неможливо, що
підтверджується висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
25.01.2014 року, згідно якої влаштування
проїзду до будинку по АДРЕСА_2,
неможливо, а можливий проїзд для
пожежних автомобілів.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_11
позовні вимоги підтримали та пояснили,
що єдиним можливим варіантом
облаштування заїзду до
будинковолодіння ОСОБА_1 є
запропонований варіант згідно таблиці
«№ 2 висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
25.01.2014 року, оскільки земельна ділянка
площею 642 кв.м. є власністю
територіальної громади міста Стрия, а
тому побудована на ній ОСОБА_3
господарська споруда розміром 5.0х4.0
м.кв. збудована незаконно і підлягає
знесенню. Запропонований експертом
варіант згідно таблиці «№3 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 25.01.2014 року є
неприпустимим, оскільки він проходить
по її земельній ділянці яка є
приватизована.

В судовому засіданні представник
третьої особи управління
Держземагенства у Стрийському районі
Петрів О.О. пояснила, що земельна
ділянка яка розташована між
землеволодіннями НОМЕР_2 та НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1 не зареєстрована, кадастровий
номер не присвоєно відноситься до
земель житлової та громадської
забудови комунальної власності.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_13
пояснив, що облаштувати проїзд до
будинку по АДРЕСА_2, неможливо, а
можливий проїзд для пожежних
автомобілів.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
представників, дослідивши подані
докази, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб,які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що ОСОБА_3 є власником
будиковолодіння по АДРЕСА_1. ОСОБА_1 є
власником будиковолодіння по АДРЕСА_2.
ОСОБА_6 є власником будиковолодіння по
АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 користується земельною
ділянкою площею 1642 кв.м, яка закріплена
за будинковолодінням АДРЕСА_1, з них 0,10
га згідно державного акту від 22 вересня
2007 року перебуває у її приватній
власності, а 0,642 га у постійному
користуванні.

Згідно рішення Стрийського
міськвиконкому №24 від 24.01.2008 року
ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення
технічної документації для передачу у
власність земельної ділянки площею 642
кв.м. по АДРЕСА_1.

Згідно з схемпланами земельної ділянки
за 1972, 1983 рік., земельна ділянка площею
642 кв.м. була постійно закріплена за
будинковолодінням по АДРЕСА_1.

Згідно з наданими квитанціями ОСОБА_3
сплачує земельний податок за земельну
ділянку площею 1642 кв.м. по АДРЕСА_1.

Згідно рішення Стрийського
міськвиконкоу № 368 від 27.10.2006 року
ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво
господарської споруди розміром 5,0х4,0 м.
на присадибній ділянці по АДРЕСА_1.

Згідно з технічним паспортом на
житловий будинок АДРЕСА_1 від 31.03.2009
року до вказаного будиковолодіння
належить сарай позначений літ. - Е
площею 20 м.кв. та огорожа позначена №
1.

Згідно п. 22-23 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» від 30.03.2012р. № 6 знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності.

Під істотним порушенням будівельних
норм і правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.

У необхідних випадках для з«ясування
питань, що виникають при розгляді таких
справ і потребують спеціальних знань,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може призначити відповідну
експертизу.

Відповідно відповідної експертизи у
разі необхідності її проведення може
бути підставою для відмови в позові,
при цьому факт відхилення від проекту
та порушення будівельних норм і правил
має довести особа, яка пред»явила позов
про знесення самочинного будівництва.

В матеріалах справи відсутні будь-які
висновки, що свідчать про те, що таке
будівництво суперечить будівельним
нормам і правилам.

Крім цього, позивач не звертався до
суду з клопотанням про призначення
відповідної експертизи.

Доказів того, що будівництво
господарської споруди та встановлення
огорожі є самочинними, за що ОСОБА_3
притягалась до відповідальності
згідно з чинним законодавством суду не
надано.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 04 жовтня 1991
року №7 «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності на будинок» із
наступними змінами, роз'яснено, що
різні господарські будівлі (літні
кухні, сараї тощо) є підсобними
будівлями і складають з будинком одне
ціле.

На підставі наведеденого в задоволенні
позовної вимоги, щодо зобов'язання
ОСОБА_3, знести самочинно встановлену
огорожу зі сторони проїзду до
земельної ділянки та будинковолодіння
НОМЕР_1, між земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:04:015:0066) та земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_2 (кадастровий номер
:04:015:0012) та самовільно збудовану
господарську споруду розміром 5,0*4,0 м,
розміщену на земельній ділянці, між
тими ж ділянками слід відмовити за
недоведеністю.

Згідно з вимогами ст.83 ЗК України, у
комунальній власності територіальних
громад, сіл, селищ, міст перебувають
землі загального користування
населених пунктів-вулиці, проїзди,
шляхи, парки, сквери, бульвари, тощо.

У відповідності до вимог ст.12 ЗК
України, до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин належить:
розпорядження землями територіальних
громад, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності в
порядку, передбаченому ЗК України.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, судом враховуються
вимоги ст. 95 ЗК України про права
землекористувачів, а також ст. 152 ЗК
України про способи захисту прав на
земельну ділянку, за якими власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права на землю, навіть
якщо ці порушення не пов»язані з
порушенням права володіння земельною
ділянкою.

Судом встановлено, що власник
земельної ділянки - Стрийська міська
Рада не ставить питання, щодо
законності користування земельною
ділянкою площею 642 кв.м. ОСОБА_3, що
свідчить про те, що Стрийська міська
рада визнає за ОСОБА_3 право
постійного землекористування, що
підтверджується вищевказаними
рішеннями Стрийського МВК.

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
25.01.2014 року, влаштування проїзду до
будинку по АДРЕСА_2, є неможливим, а
можливий проїзд для пожежних
автомобілів.

Відтак суд приходить до висновку, що в
задоволенні позовної вимоги, щодо
зобов'язання виконкому Стрийської
міської ради передбачити та влаштувати
проїзд спільногозагального
користування з АДРЕСА_2 через земельну
ділянку розташовану між земельною
ділянкою за адресою АДРЕСА_1
(кадастровий номер :04:015:0066) та
земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2
(кадастровий номер :04:015:0012) слід
відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215
ЦПК України, ст., ст. 78,79, 92 Земельного
кодексу України, ст.ст. 321, 376, 377
Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Стрийського міськвиконкому, ОСОБА_3 про
знесення самовільно встановленої
огорожі та господарської споруди,
влаштування проїзду загального
користування відмовити за
недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий-суддя І. М.
Микитчин