Справа № 2-194/11
Провадження № 2/456/18/2014
РІШЕННЯ

іменем України

24 березня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Микитчина І. М.

при секретарі
Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрию справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Приват
Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
завданих збитків,

ВСТАНОВИВ :

позивач публічне акціонерне
товариства комерційний банк «Приват
Банк» звернувся з позовом в суд та
просить стягнути на його користь з
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, суму
нанесеного збитку у розмірі 116 134,85 грн.
та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 21.03.2008 року,
згідно кредитного договору № 216379-CRED,
Приват Банком в особі керівника
Стрийського відділення Західного ГРУ
Приват Банку Тиченка С.М., було надано
згоду на видачу експрес-кредит по
програмі мікрокредитування в сумі 4500
доларів США ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.,
терміном до 16.07.2009 року.

27.03.2008 р., згідно кредитного договору №
217780-CRED Приват Банком в особі керівника
Стрийського відділення Західного ГРУ
Приват Банку Тиченка Є.М., було надано
згоду на видачу експрес-кредит по
програмі мікрокредитування в сумі 10000
дол. США ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном
до 16.09.2009р. Поручителем по кредитах
виступає ОСОБА_5.

В ході проведення заходів щодо
погашення заборгованості за вказаними
кредитними договорами здійснена
зустріч з клієнтами, які категорично
заперечили факт оформлення кредитів.
Клієнти пояснили, що від
співробітників Приват Банку дізнались
про кредити та наявну заборгованість
по ним.

Оформленням документів, їх перевіркою
та моніторингом вказаних кредитів
проводила спеціаліст по "Експрес"
кредитуванню ОСОБА_1 та ОСОБА_2
обіймаючи посаду касира-операціоніста
Стрийского відділення "Міська рада"
Західного ГРУ Приват Банк проводила
видачу коштів по кредитам ОСОБА_3 і
ОСОБА_4

ОСОБА_2 засвідчила, що 21.03.2008р. до неї
звернулась спеціаліст по "Экспресс"
кредитуванню ОСОБА_1 і попросила видати
ОСОБА_5 кошти в суммі 4500 доларів США по
карті НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_3 ОСОБА_2 не
провела ідентифікацію отримувача,
видала кошти ОСОБА_5, яка в свою чергу
розписалась в квитанції про отримання
коштів від імені ОСОБА_3

27.03.2008р. ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_1
видала з каси банку останній кошти в
розмірі 7000 доларів США по карті НОМЕР_2
клієнта ОСОБА_4 В квитанції про
отримання казаної суми коштів від
імені ОСОБА_4 розписалась ОСОБА_1

28.03.2008р. ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_1
видала з каси банку ОСОБА_5 кошти в
розмірі 3000 доларів США по карті НОМЕР_2
клієнта ОСОБА_4 ОСОБА_5, яка в свою чергу
розписалась в квитанції про отримання
вказаної суми коштів від імені ОСОБА_4

Таким чином в порушення вимог Наказу №
1054 від 14.10.2003г. "Об утверждении новой
редакции Процедуры микрокредитования "
колишнім спеціалістом по "Экспресс"
кредитуванню ОСОБА_1 був сформований
пакет документів, який став підставою
для видачі кредитних коштів банку. В
свою чергу в порушення п. 5 глави 3
разділу 3 інструкції «Про касові
операції в банках України»
(затвердженної Постановою Правління
Національного банку України 14.08.2003 N 337
та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 5 вересня 2003 р. за N 768/8089)
кассир-операціоніст ОСОБА_2 свідомо
видавала кошти стороннім особам та без
проведення відповідної ідентифікації.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 130 КЗпП
України працівники несуть повну
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.
За наявності зазначених підстав і умов
матеріальна відповідальність може
бути покладена незалежно від
притягнення працівника до
дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілісності майна та
інших цінностей переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 29 грудня 1992
р. N 14 «Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» солідарна
матеріальна відповідальність
застосовується за умови, якщо судом
встановлено, що шкода підприємству,
установі, організації заподіяна
спільними умисними діями кількох
працівників або працівника та інших
осіб.

Таким чином, шкода Приват Банку
заподіяна солідарними діями ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 становить 14500 (чотирнадцять
тисяч п"ятсот) доларів США, що за курсрм
НБУ (за 1 долар США - 8,0093 грн.) станом на
10.02.2010 року еквівалентно 116134,85 грн.

В судовому засіданні представник
позивача Жарський І.Р. позовні вимоги
підтримав покликаючись на викладені в
позовній заяві обставини та додатково
пояснив, що протиправність дій
відповідачів встановлено постановою
від 29.06.2010 року у кримінальній справі
№1-255/10 Стрийського міськрайонного суду
Львівської області та ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 22 червня 2012 року у справі № 1323/2-693/11,
провадження № 22-ц/1390/2403/12 , а тому згідно
ч.3 ст.6 ЦПК України не доказуються при
розгляді інших справ у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини .

В судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги
заперечили та пояснили, що по факту
отримання коштів ОСОБА_5 вони особистої
вигоди не мали, їхні дії не принесли
банку шкоди, шкода заподіяна діями
ОСОБА_5 Відносно ОСОБА_5 порушено
кримінальну справу, в даний час вона
знаходиться в розшуку. ОСОБА_5 мала
можливість зняти кошти в будь-якому
банкоматі, оскільки мала карти
клієнтів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та знала
пінкоди до даних карток. Оскільки
ОСОБА_5 отримала та розпорядилась
коштами, то вона і повинна
відшкодовувати завдані позивачу
збитки. Окрім того вважають, що
договори про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність вони
укладала з ЗГРУ КБ «Приватбанк», а не з
позивачем ПАТ «Приват Банк», то на
момент отримання ОСОБА_5 коштів, а саме
21.03.2008, 27.03.2008, 28.03.2008 року, договорів про
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність, як це передбачено
ст. статті 135-1 КЗпП України, з вини
позивача з ними укладено не було, а тому
згідно ч. 1 ст. 134 КЗпП України, підстав
для стягнення з них коштів у позивача
немає.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши подані докази, суд вважає,
що в задоволенні позовних вимог слід
відмовити за безпідставністю.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачі перебували з позивачем у
трудових відносинах. 21.03.2008 року, згідно
кредитного договору № 216379-CRED, Приват
Банком в особі керівника Стрийського
відділення Західного ГРУ Приват Банку
Тиченка С.М., було надано згоду на
видачу експрес-кредит по програмі
мікрокредитування в сумі 4500 доларів
США ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1., терміном до
16.07.2009 року.

27.03.2008 р., згідно кредитного договору №
217780-CRED Приват Банком в особі керівника
Стрийського відділення Західного ГРУ
Приват Банку Тиченка Є.М., було надано
згоду на видачу експрес-кредит по
програмі мікрокредитування в сумі 10000
дол. США ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном
до 16.09.2009р. Поручителем по кредитах
виступала ОСОБА_5.

Оформленням документів, їх перевіркою
та моніторингом вказаних кредитів
проводила спеціаліст по "Експрес"
кредитуванню ОСОБА_1, а ОСОБА_2
обіймаючи посаду касира-операціоніста
Стрийского відділення "Міська рада"
Західного ГРУ Приват Банк та проводили
видачу коштів по кредита ОСОБА_3 і
ОСОБА_4

21.03.2008р по карті НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_3,
ОСОБА_2 на прохання спеціаліста по
"Экспресс" кредитуванню ОСОБА_1, не
провела ідентифікацію отримувача,
видала кошти ОСОБА_5, яка в свою чергу
розписалась в квитанції про отримання
коштів від імені ОСОБА_3

27.03.2008р. ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_1
видала з каси банку останній кошти в
розмірі 7000 доларів США по карті НОМЕР_2
клієнта ОСОБА_4 В квитанції про
отримання казаної суми коштів від
імені ОСОБА_4 розписалась ОСОБА_1

28.03.2008р. ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_1
видала з каси банку ОСОБА_5 кошти в
розмірі 3000 доларів США по карті НОМЕР_2
клієнта ОСОБА_4 ОСОБА_5, яка в свою чергу
розписалась в квитанції про отримання
вказаної суми коштів від імені ОСОБА_4

Згідно з постановою Стрийського
міськрайонного суду від 29.06.2010 року по
справі №1-255/10, ОСОБА_1, обвинувачувалась
за ст. 364 ч.1 КК України і звільнена від
покарання по амністії.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 130 КЗпП
України працівники несуть повну
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.
За наявності зазначених підстав і умов
матеріальна відповідальність може
бути покладена незалежно від
притягнення працівника до
дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілісності майна та
інших цінностей переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Згідно з договором від 01.01.2000 року про
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність укладеним між ОСОБА_2
та ЗГРУ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 несе
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність.

Згідно з договором б/н. про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність укладеним між ОСОБА_1
та ЗГРУ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 несе
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність.

Згідно з договором про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність укладеним між ОСОБА_1
та ЗГРУ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 несе
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність.

Суд вважає, що оскільки при видачі
коштів по укладених кредитних
договорах відповідачі особистої
вигоди не мали, кошти зазначені в ціні
позову отримала ОСОБА_5, проти якої
порушено кримінальну справу по даному
факту та оголошено в розшук постановою
слідчого від 25.03.2010 року, то позивач не
втратив можливості відшкодувати
завдані збитки за рахунок ОСОБА_5 а не
за рахунок відповідачів.

Крім того договори про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність відповідачі укладали
з ЗГРУ КБ «Приватбанк», а не з позивачем
ПАТ «Приват Банк», то на момент
отримання ОСОБА_5 коштів, а саме 21.03.2008,
27.03.2008, 28.03.2008 року, договорів про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність, як це передбачено
ст. статті 135-1 КЗпП України, з вини
позивача з ними укладено не було, а тому
згідно ч. 1 ст. 134 КЗпП України, підстав
для стягнення з відповідачів коштів у
позивача немає, а тому в задоволенні
позову слід відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 88, 212, 213,
215 ЦПК України, ст., ст., 135-1, 232 Кодексу
законів про працю України, суд

ВИРІШИВ :

в задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення завданих збитків
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня його
отримання.

Головуючий-суддя І. М.
Микитчин