Справа № 444/1373/13
Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський
Провадження № 22-ц/783/1926/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 на рішення Жовківського
районного суду Львівської області від 9
липня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 рок ПАТ «Дельта Банк»
звернувся в суд з указаним позовом до
відповідачів та просив стягнути
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на корить
ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 255 590 грн. 32
коп. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
що належить на праві власності ОСОБА_3,
ОСОБА_6, а саме квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 81,1 кв.м., житловою
площею 49,7 кв.м., шляхом продажу предмета
іпотеки на публічних торгах у межах
процедури виконавчого провадження
шляхом проведення прилюдних торгів.
Стягнути пропорційно з відповідачів на
користь позивача судовий збір в
розмірі 2 555, 90 грн.

Рішенням Жовківського районного суду
Львівської області від 9 липня 2013 року
позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 255 590 грн. 32 коп.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором, звернуто
стягнення на предмет іпотеки, що
належить на праві власності ОСОБА_3,
ОСОБА_6, а саме квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 81,1 кв.м, житловою
площею 49.7 кв.м., шляхом продажу предмета
іпотеки на публічних торгах у межах
процедури виконавчого провадження
шляхом проведення прилюдних торгів.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий
збір у розмірі 2 555,90 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 114
грн. 70 коп. судового збору в дохід
держави.

Рішення суду оскаржили відповідачі.
Вважають його незаконним, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити. Свої
вимоги мотивують тим, що під час
розгляду справи ОСОБА_4 заявляв
клопотання про залучення до участі у
справі в якості третьої особи службу
захисту прав споживачів, оскільки
вважав, що при укладенні кредитного
договору були порушені його права як
споживача, а обов'язок захищати такі
права ЗУ «Про захист прав споживача»
покладено на державу. Зазначають, що на
час укладення кредитного договору у 2006
році курс долара США був по 5 грн., проте
банк нарахував відсотки виходячи з
курсу долара по 8 грн. за 1 долар США, що є
дискримінацією до них по відношенню зі
сторони банку. Внаслідок важкого
захворювання, ОСОБА_4 був позбавлений
можливості своєчасно погашати кредит,
про що своєчасно повідомив банку.

Щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки, то вважає, що рішення суду в
цій частині не відповідає вимогам ЗУ
«Про виконавче провадження». Так
згідно зі ст. 52 цього закону
передбачено, що стягнення на майно
боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведення виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі, якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця. Суд
ухвалив про звернення стягнення на всю
квартиру. Крім того, на даний час з
врахуванням існуючих ринкових цін -
вартість предмету іпотеки становить 520
000 грн., що істотно перевищує суму
заборгованості за кредитним договором.

При розгляді справи за апеляційною
скаргою присутні апелянти доводи
такої підтримали.

Інші учасники в судове не з»явились,
належно повідомлені про розгляд справи
за апеляційною скаргою, про що до
справи долучено розписки про отримання
завчасно судових повісток. Про причини
неявки не повідомили. Колегія суддів
вважає можливим розгляд справи в їх
відсутності, що відповідає вимогам ч. 2
ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданих
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. При цьому
кожна із сторін зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законим є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що
12.10.2006 року між Акціонерним комерційним
банком «ТАС «Комерцбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк» та
ОСОБА_4 укладено кредитний договір
№1301/1006/88-280, за умовами якого і договору
про внесення змін та доповнень №1 від
18.02.2010 року, договору про внесення змін
та доповнень №2 від 18.02.2010 року,
договору про внесення змін та
доповнень №3 від 29.08.2011 рок Банк надав
ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 2 8 965, 12
дол США з розрахунку 14% річних за
користування кредитом з кінцевим
строком повернення 11.10.2028 року.

25 травня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «Сведбанк» та
Публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» укладено Договір
купівлі-продажу прав вимоги,
відповідно до якого в порядку, обсязі
та на умовах, визначених даним
Договором, ПАТ «Сведбанк» передає
(відступає) ПАТ «Дельта Банк» права
вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк»
замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора
(стає новим кредитором) у зазначених
зобов'язаннях, а внаслідок передачі від
ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк»
прав вимоги до боржників, до ПАТ
«Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимоги (замість
ПАТ «Сведбанк») від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами
(зареєстрований за №1306,1307 від 25 травня
2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_7

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до
вищевказаного договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань, ПAT
«Дельта Банк» набув права вимоги по
кредитному договору № 1301/1006/88-280 і це не
оспорювалось відповідачами.

Суд вірно встановив, що Позичальник -
відповідач ОСОБА_4 умови кредитного
договору належним чином не виконує.

З досудових вимог від 01.03.2013 р. вих. №
31.4-08/1942/13, вбачається, що відповідачі
були повідомлені про необхідність
виконання зобов'язань згідно умов
кредитного договору.

З довідки виданої ПАТ «Дельта Банк» від
05.04.2013 року вбачається, що станом на
05.04.2013 року за ОСОБА_4 наявна
заборгованість у сумі: 255590.32 грн., з
яких: сума заборгованості за кредитом -
230674.86 грн.; сума заборгованості за
відсотками - 24915.46 грн., що не
оспорюється відповідачами, в тому
числі боржником .

Згідно ст. ст. 525,526,530 ЦК України -
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в термін передбачений
договором, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1049 ЦК позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частиною другою ст. 1050 ЦК визначено -
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу,
Позикодавець має право на одержання
від Позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Оскільки виконання позичальником
зобов»язань за кредитним договором
забезпечувалось порукою відповідно до
укладеного договору поруки №
130/1006/88-280-р-1 від 18.02.2010 року між АКБ «ТАС-
Комерцбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 /поручитель/
ОСОБА_4 /боржник/, згідно з яким
поручитель поручається перед
кредитором за виконання Боржником
зобов»язань за кредитним договором №
1301/1006/88-280 від 12.10.2006 року і за умовами
договору поруки відповідальність
Поручителя настає у випадку
невиконання /неналежного виконання/
Боржником зобов»язань за Договором -
суд обґрунтовано вирішив про
солідарне стягнення з вказаних осіб
суми заборгованості за Кредитним
договором на зазначену у позові суму,
яка не оспорюється. /а.с. 28/

Мотиви апеляційної скарги про
незалучення до справи служби захисту
прав споживачів та зміну курсу долара
США по відношенню до національної
валюти правильності висновків суду
першої інстанції в цій частині не
спростовують і з такими погоджується
судова колегія.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
в частині рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки із
зазначених у позові відповідачів ,
враховуються наступні обставини.

З матеріалів справи убачається, що як
забезпечення виконання ОСОБА_4
зобов»язань за кредитним договором
щодо повернення кредиту, сплати
нарахованих процентів та інших
платежів передбачених договором - між
Публічним акціонерним товариством
«Сведбанк» та ОСОБА_4 /боржником /,
ОСОБА_3 /майновий поручитель /, ОСОБА_6 /
майновий поручитель/ як іпотекодавцями
укладено Іпотечний договір № б/н від
12.10.2006 року, відповідно до якого
вказані особи як Іпотекодавці за
Іпотечним договором передали в іпотеку
Банку нерухоме майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 81,1 кв.м.,
житловою площею 49,7 кв.м.

Задовольняючи вимоги банку в частині
звернення стягнення на предмет
іпотеки, судом першої інстанції вірно
враховано, що відповідно до вимог ст.
572 ЦК України - в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Частиною 1 ст. 575 ЦК України
передбачено, що іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

Згідно ч. 1 ст. 583 ЦУК України,
заставодавцем може бути боржник або
третя особа (майновий поручитель).

Частиною 1 ст. 585 ЦК України
передбачено, що право застави виникає з
моменту укладення договору застави, а у
випадках, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню, - з моменту
його нотаріального посвідчення.

Положеннями ст. 589 ЦК України
встановлено, що у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого
заставою, заставодержатель
набуває право звернення стягнення
на предмет застави. За рахунок предмета
застави заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 1 ЗУ «Про іпотеку» визначено,
що іпотека - це вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 590 ЦК та ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»
передбачено, що звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється зокрема
за рішенням суду. При цьому згідно ст. 39
Закону, у разі задоволення судом позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у рішенні суду зазначаються
зокрема, спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої 38 цього Закону.

Вказані норми правильно застосовано
судом, як і вимоги ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про
іпотеку» та ч. 1 ст. 591 ЦК.

Однак колегія суддів не погоджується з
правильністю висновків суду щодо
задоволення вимог позивача та
звернення стягнення на предмет
іпотеки, як на належну в цілому на
праві власності лише двом особам
/майновим поручителям /, які є
відповідачами у справі - ОСОБА_3 та
ОСОБА_6.

Поза увагою суду залишилась та
обставина, що вказана квартира
приналежна на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
про що зазначено у Іпотечному
договорі ./ а.с. 32-36/ . Останні є
майновими поручителями, а отже несуть
відповідальність за цим договором в
межах належного їм майна. Крім того,
іпотекодавцем за умовами Іпотечного
договору також виступає боржник
ОСОБА_4, до якого вимога в частині
стягнення на предмет іпотеки не
заявлена по причині звернення до нього
з позовом про стягнення коштів за
умовами кредитного договору з метою
недопущення подвійного стягнення з
боржника.

Право банку на вимогу про звернення
стягнення на предмет іпотеки до
іпотекодавців які є відмінними від
особи боржника передбачено законом.
Однак з врахуванням приналежності на
праві спільної сумісної власності
предмета іпотеки іпотекодавцям, якими
є боржник та два майнових поручителі,
стягнення за кредитним договором у
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки можливе лише в межах
приналежного майновим поручителям
майна, частка якого може бути
визначена в процесі виконання рішення
суду про звернення стягнення на
предмет іпотеки за відповідним
поданням державного виконавця у
спосіб визначений ЗУ «Про виконавче
провадження».

За таких обставин, рішення суду в
частині вирішення вимоги про
задоволення вимоги банку та звернення
стягнення на предмет іпотеки підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення.

З врахуванням вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК
України необхідно вирішити питання
судових витрат по причині скасування
рішення суду в означеній частині.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1
ст. 309, ч.2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного
суду Львівської області від 9 липня 2013
року в частині звернення стягнення на
предмет іпотеки, що належить на праві
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та в частині
вирішення питання про стягнення
судових витрат скасувати та ухвалити у
цій частині нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №1301/1006/88-280 від 12
жовтня 2006 року з врахуванням
додаткової Угоди до кредитного
договору від 16 липня 2007 року із змінами
та доповненнями №1 та №2 від 18.02.2010 року
до кредитного договору, що станом на
05.04.2013 року становить 31976, 77 дол. США, що
еквівалентно 255 590 грн. 32 коп. та складає
суму заборгованості за кредитом - 28 859,
61 дол США, що еквівалентно 230 764 грн. 86
коп., суму заборгованості по відсотках 3
117,16 дол США, що еквівалентно - 24 915 грн.
46 коп. - звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 за
іпотечним договором від 12.10.2006 року,
укладеним між АКТ «ТАС-Комерцбанк» та
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 в межах
належної ОСОБА_3 та ОСОБА_6 частини
предмета іпотеки, шляхом продажу на
публічних торгах у межах процедури
виконавчого провадження за початковою
ціною предмета іпотеки визначеної на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності (незалежним
експертом на стадії оцінки майна на час
проведення виконавчих дій).

В решті в цій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дельта Банк» по
638 грн. 97 коп. з кожного судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, може бути оскарженим в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий

Судді