Справа № 265/2234/13-ц
Провадження № 2-п/265/5/14
У Х В А Л А

31 березня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Вайновського
А.М.,

при секретарі Мальській Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя від 05 листопада 2013 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання договору дарування
недійсним та визнання договору
дарування укладеним із зобов'язанням
на користь третьої особи, -

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до
відповідача ОСОБА_1 про визнання
договору дарування недійсним та
визнання договору дарування укладеним
із зобов'язанням на користь третьої
особи. В обґрунтування позову
посилався на те, що на момент укладення
26.08.2004 року кредитного договору №
014/03/0050/74-53369 із Банком «Аваль» був
власником квартири АДРЕСА_1. 20.04.2005 року
зазначена квартири була подарована ним
відповідачеві ОСОБА_1 До моменту
укладення договору дарування квартира
перебувала у іпотеці, держателем якої
був Банк «Аваль» у зв'язку із
отриманням ним кредиту на суму 159500,00
гривень. Оскільки квартира знаходилася
під заставою він не мав бажання
(внутрішньої волі) на безоплатне її
передання у власність відповідача. Між
ним та відповідачем обговорювалося
питання щодо переведення на нього
зобов'язань за кредитним договором в
обмін на надання йому квартири. Однак
Банк відмовив у оформленні між ними
відносин таким чином. Разом із тим, без
отримання згоди Банку вони не змогли б
вчинити будь-якої угоди стосовно
квартири. У день укладення договору
дарування він ознайомився у нотаріуса
із проектом угоди, проте не побачив за
його змістом врегулювання відносин
щодо прийняття ОСОБА_1 зобов'язань за
договором кредиту. В Банку йому
роз'яснили, що після укладення договору
дарування буде переукладено договір
іпотеки із ОСОБА_1, який буде
відповідати за кредитними
зобов'язаннями. Такі роз'яснення
здалися йому достатніми та він
підписав договір дарування у
стандартній редакції. В подальшому він
дізнався, що між Банком та відповідачем
було укладено договір поруки, на
підставі якого у 2006 році відповідач
здійснив дострокове погашення кредиту,
а на даний час ним безпідставно
заявляються вимоги про стягнення з
нього сплачених на коритьсь Банку сум.
Таким чином, укладений договір
дарування в сенсі ст. 235 ЦК України на
його думку є удаваним, оскільки між
ними існувала домовленість щодо
прийняття ОСОБА_1 на себе зобов'язань за
договором кредиту, а отже фактично було
укладено договір дарування із
зобов'язанням обдарованого на користь
третьої особи. З цих підстав просив
визнати недійсним спірний договір
дарування та визнати цей договір таким,
що був укладеним із зобов'язанням
обдарованого на користь третьої особи,
а саме обов'язком ОСОБА_1 здійснювати
платежі з погашення кредиту за
кредитним договором № 014/03/0050/74-53369 від
26.08.2004 року.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 05 листопада 2013
року позов ОСОБА_2 було задоволено,
визнано недійсним договір дарування,
укладений між дарувальником ОСОБА_2, з
одного боку, та обдарованим ОСОБА_1, з
іншого, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_4 від 24 квітня 2005 року
за реєстровим № 858, та визнано
укладеним із обов'язком обдарованого
ОСОБА_1 на користь Акціонерного
поштово-пенсійного банку «Аваль» по
здійсненню платежів з погашення
кредиту за умовами договору кредиту №
014/03/0050/74-53369 від 26.08.2004 року.

13 грудня 2013 року відповідач ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою про
перегляд зазначеного судового рішення.
В обґрунтування заяви зазначив, що не
був присутнім у судовому засіданні,
оскільки не був повідомленим про час і
місце його проведення, а копію рішення
отримав лише 03 грудня 2013 року. З
рішенням суду не згодний, оскільки в
сенсі ст. 717 ЦК України договір
дарування є безоплатним, а наявність
обов'язку обдарованого здійснити на
користь дарувальника певні дії не є
ознакою договору дарування. Крім того,
через неповідомлення про дату судового
засідання він не мав змоги заявити про
строк позовної давності. З цих підстав
просив скасувати заочне судове
рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не прибув, просив розглянути справу за
участю його представника ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_5, яка
діє на підставі угоди, в судовому
засіданні вимоги та доводи довірителя
ОСОБА_1 підтримала, надавши пояснення
аналогічні, викладеним у заяві.

Позивач ОСОБА_2 також у судове
засідання не прибув, просив вирішувати
справу за участю його представника
ОСОБА_6

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому
засіданні заперечував по суті заяви
ОСОБА_1 та вважаючи рішення законним і
обґрунтованим, просив відмовити у його
перегляді.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали цивільної
справи, обставини, викладені у поданій
заяві, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне
рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Згідно із ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Таким чином, підставою для скасування
заочного судового рішення в сенсі
наведеної норми є сукупність двох
обставин, а саме неприбуття до суду і
неповідомлення про причини неприбуття
з поважних причин та наявність доказів,
які мають істотне значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України
судова повістка надсилається фізичним
особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Так, за даними Орджонікідзевського РВ в
місті Маріуполі ГУДМС України в
Донецькій області від 04.04.2013 року,
відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачеві ОСОБА_1 за місцем його
реєстрації рекомендованою
кореспонденцією надсилались повістки
із викликом у судові засідання на 22.04.2013
року, на 22.05.2013 року, на 17.06.2013 року, на
17.07.2013 року, на 16.09.2013 року, на 16.09.2013 року,
на 09.10.2013 року та на 05.11.2013 року. Повістки
на 17.07.2013 року та на 16.09.2013 року
відповідачем було отримано особисто,
решта викликів повернута за
закінченням терміну зберігання.

При цьому відповідач ОСОБА_1 жодного
разу не прибув до суду на протязі
всього часу розгляду цивільної справи
та не надав жодних письмових пояснень,
заперечень чи доказів по суті
пред'явленого до нього позову.

З урахуванням наведених обставин суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_1 був належним чином повідомленим
про наявність в провадженні суду даної
цивільної справи, про час і місце її
розгляду, а тому не вбачає порушень чи
звуження обсягу його процесуальних
прав.

Разом із тим, ані відповідачем ОСОБА_1,
ані його представником ОСОБА_5 в ході
судового засідання не надано жодних
доказів, які б мали істотне значення
для правильного вирішення справи і
посилань на наявність таких доказів не
наведено взагалі. Саме ж по собі єдине
посилання відповідача та його
представника на незастосування судом
до спірних правовідносин строку
позовної давності не може бути
підставою для перегляду заочного
судового рішення.

Відтак, судовим розглядом не
встановлено підстав для перегляду
заочного рішення, передбачених ст. 232
ЦПК України, а тому пред'явлена заява
підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 231, 232 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя від 05
листопада 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
договору дарування недійсним та
визнання договору дарування укладеним
із зобов'язанням на користь третьої
особи - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Донецької області у
місті Маріуполі через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя.

Суддя _______________________