Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/5236/13-ц
Провадження № 2/553/283/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.01.2014м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в
складі:

головуючого
судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі
- Бутенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу та стягнення
аліментів, посилаючись на те, що з 12
серпня 2007 року перебуває з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі,
від якого мають неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони шлюбні
відносини не підтримують, проживають
окремо, спільне господарство не ведуть,
через втрату порозуміння між собою та
внаслідок несумісності характерів
вони втратили почуття любові та поваги.
Вважає, що примирення між ними та
відновлення сім'ї неможливе, просить
шлюб розірвати й оскільки після
припинення шлюбних відносин дитина
проживає разом з нею та фактично
знаходиться на її утриманні,
відповідач матеріальної допомоги на
утримання дитини не надає, просить
стягнути з відповідача аліменти
щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх
видів його заробітку, але не менш 30 %
прожиткового мінімуму на її користь на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до повноліття дитини.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримала, просила
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснив, що не заперечує проти
розірвання шлюбу, оскільки між ними з
позивачкою не залишилось нічого
спільного й збереження сім'ї є
недоцільним. З приводу позовних вимог
про стягнення з нього аліментів
зазначив, що не має постійного і
стабільного доходу, у зв'язку з чим не
має можливості надавати матеріальну
допомогу на утримання дитини
регулярно, проте коли у нього виникає
фінансова можливість, бере участь у
витратах на утримання сина. В ході
судового розгляду справи заявив про
наявність у нього сумнівів в тому, що
він є батьком дитини, у зв'язку з чим не
вважає, що повинен сплачувати аліменти
на його утримання. При цьому, зазначив,
що оскільки у нього відсутній
стабільний дохід, не може сплачувати
аліменти в конкретній частці від
заробітку, згоден сплачувати аліменти
в твердій грошовій сумі в розмірі 450
грн. на місяць.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 серпня 2007 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб,
про що Центральним відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області зроблений
актовий запис № 1207.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
Свідоцтвом про народження, виданим
25.07.2008 року Ленінським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області, актовий
запис № 184.

З квітня 2009 року сторони подружні
відносини не підтримують, спільне
господарство не ведуть, проживають
окремо; оскільки почуття любові та
поваги між сторонами втрачено,
примирення між ними та відновлення
сім'ї неможливе.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та
необхідність задоволення позову в цій
частині.

Спору про спільне майно та місце
проживання неповнолітньої дитини
немає.

Після народження дитини з квітня 2009
року сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1
проживають окремо, неповнолітній син
ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю,
фактично знаходиться на її утриманні.

Відповідач по справі є приватним
підприємцем, проте систематичної
участі в утриманні дитини не бере.
Згідно пояснень позивачки відповідач
кілька разів придбавав ліки для дитини,
пару разів одяг, а останні два роки
навіть не вітає з днем народження та
іншими святами. Відповідач ці доводи не
спростував.

Твердження відповідача ОСОБА_2 про те,
що він фактично підприємницькою
діяльністю не займається, а відтак не
має можливості надавати допомогу на
утримання малолітнього сина, суд
вважає непереконливими.

Так, відповідач в судовому засіданні
підтвердив, що є приватним підприємцем,
й у встановленому законом порядку
підприємницька діяльність не
припинена, зазначив, що неофіційно
працює і отримує дохід, який не є
регулярним та стабільним.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Доводи відповідача про те, що він не є
батьком неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на переконання суду, є
безпідставними, оскілки відповідно до
Свідоцтва про народження ОСОБА_2
являється батьком дитини, з часу
народження якої своє батьківство не
оспорював, на час розгляду даної справи
з відповідним позовом до суду не
звертався, доказів того факту, що не є
біологічним батьком, не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення аліментів з відповідача на
утримання неповнолітнього сина до
досягнення ним повноліття є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд враховує
положення ст. 184 СК України, згідно з
якими аліменти присуджуються в частці
заробітку (доходу) матері, батька, та
приходить до висновку про необхідність
стягнення аліментів на користь ОСОБА_1
на утримання дитини до досягнення нею
повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку відповідача, але не
менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд враховує положення ст. 184
СК України, згідно з якими якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі, та з урахуванням позиції
відповідача й того факту, що у
відповідача відсутній стабільний
дохід, вважає за доцільне стягнути
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі в розмірі 450 грн. на
місяць, починаючи з 24 грудня 2013 року, до
досягнення дитиною повноліття.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 12 серпня 2007 року у
Центральному відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області, актовий
запис № 1207, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, - розірвати.

Прізвище відповідача ОСОБА_1 після
розірвання шлюбу залишити без змін -
"ОСОБА_1".

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Ніжин, Чернігівської
області, приватного підприємця,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_2, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_3, аліменти щомісячно в
твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн.
00 коп. на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 24
грудня 2013 року, до досягнення дитиною
повноліття.

В частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць рішення
підлягає негайному виконанню.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Є. В. Парахіна