Справа № 362/228/14-ц Головуючий у І
інстанції Корнієнко С.В.Провадження №
22-ц/780/2400/14 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

6 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Коцюрба О.П., Журба С.О.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 10 лютого 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої
злочином, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В грудні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом, в якому
просив стягнути з ОСОБА_1 на його
користь суму спричиненої матеріальної
шкоди у розмірі 241 812,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
проведеною внутрішньо-банківською
перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1,
працюючи в ПАТ КБ «Приватбанк» на
посаді спеціаліста по взаємодії з
кредитними організаціями в період з
вересня 2006 року по листопад 2006 року,
використовуючи підроблені документи,
оформив фіктивні кредитні договори на
клієнтів банку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14. Використовуючи підроблені
документи, в які вніс завідомо
неправдиві відомості, ОСОБА_1 отримав
в магазині від імені клієнта товари,
тим самим заподіявши ПАТ КБ
«Приватбанк» матеріальну шкоду на
загальну суму 241 812,47 грн.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 10 лютого 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема в доводах апеляційної скарги
зазначається те, що судом першої
інстанції був неправильно визначений
момент, з якого позивачу стало відомо
про наявність заподіяної шкоди та дата
подачі позовної заяви до суду першої
інстанції, що призвело до
неправильного висновку про пропуск
позивачем встановленого ст.233 КЗПП
України річного строку звернення до
суду.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги із
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем,
відповідно до ст.233 КЗпП України з дня
виявлення заподіяної працівником
банку матеріальної шкоди в 2011 році до
звернення в суд із позовом 15 січня 2014
року, пропущений річний строк
пред'явлення вимоги до відповідача.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції про
відсутність правових підстав
задоволення позову, проте висновки
суду про пропуск позивачем строку
звернення до суду зроблені з
неповним з'ясуванням обставин справи
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 працював у ПАТ
КБ «Приватбанк» на посаді спеціаліста
по взаємодії з кредитними
організаціями ГО з 03.07.2006 року по 17.10.2006
рік.

В період з вересня по листопад 2006 року
відповідачем було оформлено кредитні
договори на клієнтів банку: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14

Постановою Печерського районного суду
м.Києва від 17 грудня 2012 року звільнено
ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності за злочини,
передбачені ч.2 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК
України, а кримінальну справу в цій
частині закрито на підставі ст. 49 КК
України у зв'язку із закінченням
строків давності притягнення особи до
кримінальної відповідальності. В
постанові суду зазначено, що
цивільний позов ПАТ КБ «Приватбанк»
залишено без розгляду (а.с. 26-27).

Постанова набрала законної сили 24
грудня 2012 року.

При апеляційному розгляді
встановлено, що суд першої інстанції
при вирішенні спору не прийняв до
уваги правові підстави позову і не
дав вказаній обставині юридичної
оцінки.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із позовної заяви
правовими підставами позовних вимог
позивачем визначено положення
ст.ст.22, 1166 Цивільного кодексу України,
які регулюють відшкодування
збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди та
загальні підстави відповідальності
за завдану майнову шкоду.

Проте, як встановлено судом і
вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_1 і ПАТ КБ «Приватбанк»
перебували в трудових
правовідносинах з 3.07.2006року по
17.10.2006року і в цей період
відповідач при виконанні своїх
трудових обов'язків заподіяв ПАТ КБ
«Приватбанк» майнову шкоду, по
питанню відшкодування якої позивач
звернувся із цим позовом в суд.

Правовідносини сторін по
відшкодуванню шкоди, заподіяної
працівником підприємству,
регулюються положеннями Глави ІХ
Кодексу законів про працю України, в
тому числі і ст.233 ч.3 КЗПП України
щодо строку звернення власника або
уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації.

За вказаних обставин, коли спірні
правовідносини не регулюються
положеннями ст.ст.22, 1166 Цивільного
кодексу України, з врахуванням вимог
ст.11 ЦПК України, суд самостійно не
може змінити правову підставу
позову, то із заявлених правових
підстав позов задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги на те, що
суд не застосував положення ч.2 ст.265
ЦК України не впливають на
законність і обґрунтованість рішення
суду.

Дійсно, як вбачається із постанови
Печерського районного суду м.Києва
від 17 грудня 2012 року цивільний позов
ПАТ КБ «Приватбанк» було залишено без
розгляду. З врахуванням цього, суд
при вирішення питання про
дотримання строку позовної давності
та її перебігу повинен враховувати
положення ч.2 ст.265 ЦК України.

Інші доводи апелянта на те, що суд
неправильно визначив момент, з якого
позивачу стало відомо про наявність
шкоди, заподіяної відповідачем,
підлягають врахуванню при
пред'явленні позивачем позову з
підстав, передбачених нормами КЗПП
України по відшкодуванню шкоди,
заподіяної працівником підприємству.

Доводи апелянта на те, що суд
неправильно визначив час
пред'явлення позову є обґрунтованими.

Як вбачається з рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, ідентифікатора з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» позовна заява здана
до відділення поштового зв'язку 23.12.2013
року, а отримана судом 24.12.2013 року
(а.с.95-96).

Згідно ч.6 ст.70 ЦПК України строк не
вважається пропущеним, якщо до його
закінчення заява, скарга, інші
документи чи матеріали або грошові
кошти здано на пошту чи передані іншими
відповідними засобами зв'язку.

Керуючись ст.ст.308, 315 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 10 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: