Справа № 500/756/14-ц
Провадження № 2/500/1090/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар
О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: позивачів - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника
позивачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ізмаїла
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з
позовними вимогами, які заявою від
27.02.2014 року уточнили та просять визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину
незавершеного будівництвом житлового
будинку АДРЕСА_1, та за ОСОБА_2 визнати
право власності на спадкове майно, яке
складається з 3/8 частин незавершеного
будівництвом житлового будинку
АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що приватним
нотаріусом їм відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, у
зв'язку з тим, що право власності на
спадкове майно не зареєстровано у
встановленому законом порядку.

Позивачі та їх представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та наполягають на їх
задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явилась, надала до суду заяву, якою
просить розглянути справу за її
відсутності та не заперечує проти
задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивачів та їх
представника, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку від 27.10.1954 року, ОСОБА_5 була
виділена земельна ділянка, площею 600
кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1. На підставі договору
дарування від 28.12.1962 року, посвідченого
державним нотаріусом Ізмаїльської
державної нотаріальної контори
Широквасовою Т.К., ОСОБА_5 подарував 1/2
частину житлового будинку з надвірними
спорудами, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно розпорядження
Ізмаїльської міської ради Одеської
області № 364 р від 04.10.2013 року було
присвоєно житловому будинку літ. «А»,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1
(колишня адреса: АДРЕСА_1; АДРЕСА_1)
самостійну юридичну адресу - АДРЕСА_1.

Як було встановлено в судовому
засіданні, на час здійснення
будівництва будинку, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, що
підтверджено свідоцтвом про одруження
серії НОМЕР_1, виданим 22.08.1948 року бюро
ЗАГС м. Києва, тобто 1/2 частина
незавершеного будівництва житлового
будинку АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Згідно до ст. 1216 ЦК України -
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України
встановлено, що право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах, із
збереженням її цільового призначення.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від 23.04.2007 року, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 1/4
частина незавершеного будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено листом
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори № 447/01-16 від 26.02.2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст. 1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_7 являються:

- чоловік ОСОБА_5, що підтверджено
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1,
виданим 22.08.1948 року бюро ЗАГС м. Києва;

- син ОСОБА_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_3, виданим 06.11.1979 року бюро ЗАГС м.
Києва;

- син ОСОБА_2, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_4, виданим 30.06.1955 року бюро записів
актів громадянського стану м. Ізмаїл;

- донька ОСОБА_4.

Інших спадкоємців, які заявили права на
спадкове майно, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом із спадкодавцем
ОСОБА_7 не мешкали, що підтверджено
будинковою книгою на будинок АДРЕСА_1
та з заявами про прийняття спадщини не
звертались, що підтверджено листом №
447/01-16 від 26.02.2014 року, наданим
Ізмаїльською державною нотаріальною
конторою, тобто вважаються такими, які
фактично не прийняли спадщину.

Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2
на час відкриття спадщини мешкали
разом із спадкодавцем ОСОБА_7, що
підтверджено будинковою книгою на
будинок АДРЕСА_1, тобто вважаються
такими, які фактично прийняли спадщину.

Не встигнувши належним чином оформити
своїх спадкових прав, ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджено
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5,
виданим відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входять 3/8
частини незавершеного будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено інформаційною
довідкою зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) № 33132373 від
26.01.2013 року, наданою приватним
нотаріусом ОСОБА_8, згідно якої
інформація про заповіт посвідчений від
імені ОСОБА_5 відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст. 1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_5 являються:

- син ОСОБА_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_3, виданим 06.11.1979 року бюро ЗАГС м.
Києва;

- син ОСОБА_2, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_4, виданим 30.06.1955 року бюро записів
актів громадянського стану м. Ізмаїл;

- донька ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України -
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Згідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України -
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь - кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги.

Заявою від 30.03.2013 року ОСОБА_4
відмовилась від прийняття спадщини на
користь сина спадкодавця - ОСОБА_2.

Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України -
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК
України, ОСОБА_1 подав заяву про
прийняття спадщини, що підтверджено
відповідною заявою, тобто вважається
таким, який фактично прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю приватного
нотаріуса Ізмаїльського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_8 від 08.01.2014 року за № 9/02-14, ОСОБА_1
було відмовлено у видачі свідоцтва про
спадщину за законом, у зв'язку із тим, що
право власності на спадкове майно не
зареєстровано у встановленому законом
порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на час
відкриття спадщини мешкав разом із
спадкодавцем, що підтверджено
будинковою книгою на будинок АДРЕСА_1,
тобто вважається таким, який фактично
прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю приватного
нотаріуса Ізмаїльського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_8 від 14.01.2014 року за №25/02-14, ОСОБА_2
було відмовлено у видачі свідоцтва про
спадщину за законом, у зв'язку із тим, що
право власності на спадкове майно не
зареєстровано у встановленому законом
порядку.

Заслухавши пояснення позивачів та їх
представника, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню, оскільки
відповідач визнав позов і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222,
1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8
частину незавершеного будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8
частин незавершеного будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1.

Припинити право власності на 1/2 частину
незавершеного будівництвом житлового
будинку АДРЕСА_1 за померлим
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. Я. Присакар