АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/531/14
Головуючий 1 інстанції - Бородіна
Справа №2/640/2530/13/18
Доповідач - Кружиліна
Категорія: право власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Кружиліної
О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В.,
Макарова Г.О.,

при секретарі - Ригіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду
м. Харкова від 12 листопада 2013 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа: Київський відділ Державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

4 червня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа:
Київський відділ Державної виконавчої
служби Харківського міського
управління юстиції, про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії та просила:

- стягнути з відповідача витрати,
здійснені нею на виконання рішень суду
у розмірі 6 920 грн.;

- зобов'язати відповідача за її власний
рахунок демонтувати та прибрати з
коридору загального користування № 7
належне їй майно:

- змішувач для гарячої та холодної води,
з гнучким металевим шлангом, що має
насадку для душу та який вбудовано у
стіну коридору №7;

- вертикальний утримувач для душу,
металевий. Що має напівкруглу форму,
висотою 69 см та прикріплений до стіни
коридору № 7;

- труби, що є відводом води
(каналізації) для ванної, що вбудована в
стіну коридору, кінець якої виходить в
цей коридор;

- труби водопостачання для
раковини типу «тюльпан», що вбудовані в
стіну коридору, кінці яких виходять в
цей коридор;

-труби, що є відводом води (каналізації)
для раковини типу «тюльпан», що
вбудована у підлогу коридору №7, кінець
якої виходить в цей коридор;

- зобов'язати відповідача за її власний
рахунок прибрати з коридору №7 з його
стін та підлоги плитку керамічну і
повернути облаштування цього коридору
в первинний стан при придбанні нею
08.11.2001 року квартири АДРЕСА_1;

- зобов`язати відповідача за її власний
рахунок встановити на попереднє місце
електролічильник її квартири, який
вона самовільно зняла, зробити ввід
електроенергії зі сторони сходинкової
клітини будинку до електролічильника,
з проведенням електричної проводки під
штукатуркою до квартири позивача,
тобто, відновити попередній стан
електропроводки;

- зобов'язати відповідача за її власний
рахунок: встановити дзвінок до її
квартири; встановити внутрішні двері,
що відділяють вихід із коридору №1 на
сходинкову клітину будинку, що
самочинно були нею демонтовані; в
загальному коридорі №7 обшити
гіпсокартоном стіну та перегородку до
вбиральні (приміщення №6), що був
самочинно відірваний нею;

- стягнути з відповідача компенсацію за
завдану їй моральну шкоду у розмірі 20 000
грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач
вказувала, що їй на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1, а
відповідачу - квартира №НОМЕР_1 за тією
ж адресою. Вони є сусідами та в їх
загальному користуванні перебувають
коридори № 1 та № 7, через які вони
здійснюють вихід зі своїх квартир на
сходи під`їзду.

Відповідач самовільно у коридорі №7
встановила ванну кімнату, що порушує її
права, як користувача вказаного
приміщення загального користування.
Позивач просила суд зобов'язати
відповідача прибрати з коридору
встановлений останньою змішувач,
утримувач для душу, труби та покладену
там плитку.

Позивач вказувала, що відповідач
самовільно перенесла її
електролічильник, пошкодила
електропроводку, яка проходить до її
квартири, демонтувала її дзвінок, двері
у коридорі №1 та відірвала у коридорі
№7 гіпсокартон, які вона також просила
відновити.

Вказувала, що судом неодноразово
приймались рішення щодо місць
загального користування - коридорів №1
та №7, проте, відповідач добровільно їх
не виконувала, у зв'язку з чим нею були
витрачені свої кошти на примусове
виконання рішень, які вона також
просила стягнути з відповідача.

Заподіяні їй відповідачем моральні
страждання позивач оцінила у сумі 20 000
грн.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 12 листопада 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені
частково: ОСОБА_4 зобов'язано за її
власний рахунок демонтувати та
прибрати із коридору загального
користування №7, розташованого на 5
поверсі будинку № 82-А по вул.. Сумській
м. Харкова:

- змішувач для гарячої та холодної
води, з гнучким металевим шлангом, що
має насадку для душу та який вбудовано
в стіну коридору №7;

- вертикальний утримувач для душу,
металевий, що має напівкруглу форму,
висотою 69 см та прикріплений до стіни
коридору №7.

У задоволенні інших позовних вимог -
відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилалась на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та на
порушення судом норм матеріального
права.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися, відповідно до статті 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої
інстанції забезпечив сторонам
рівні
можливості щодо надання доказів, їх
дослідження та доведеності перед судом
їх переконливості, сприяв всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи і
вирішив справу на засадах
змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні дані та відповідні
їм правовідносини, розглянув справу в
межах заявлених позовних вимог і
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з положень
Закону України « Про виконавче
провадження» ,статті 1167 ЦК України, з
врахуванням роз'яснень які містяться у
пункті 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31 березня 1995 року «
Про судову практику в справах про
відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди», статей 10, 11, 27, 60, 61 ЦПК України та
з урахуванням наданих сторонами
доказів.

З таким висновком суду першої
інстанції, судова колегія
погоджується, вважає його правильним,
обґрунтованим, та таким, що ґрунтується
на достатньо повно встановлених
обставинах справи, доказів які
містяться в матеріалах справи та
відповідає вимогам статті 213 ЦПК
України.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ,статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі . Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Отже, позивачем не було надано в
суді першої інстанції доказів
порушення прав позивачки наявністю в
квартирі № 7 керамічної плитки на
підлозі; труби, що є відводом води
(каналізації) для ванної, що вбудована в
стіну коридору, кінець якої виходить в
цей коридор; труби водопостачання для
раковини типу «тюльпан», що вбудовані в
стіну коридору, кінці яких виходять в
цей коридор; труби, що є відводом води
(каналізації) для раковини типу
«тюльпан», що вбудована у підлогу
коридору №7 та те , що демонтування
зазначених позивачкою приладів і
гіпсокартону було здійснено саме
відповідачкою та наявності причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
відповідача та моральними
стражданнями позивачки, наявності
винних дій відповідача, не наданий
розрахунок заявленої шкоди які б
спростовували доводи позивачки та
слугували підставою для відмови ОСОБА_5
у задоволенні позовних вимог про
стягнення суми боргу.

Не надано таких доказів і суду
апеляційної інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,
317 ЦПК України , судова колегія судової
палати ,-

Відповідно до частини 3 статті 209,
частини 1 статті 218 ЦПК України, судова
колегія вважає за необхідне
проголоситу вступну та резолютивну
частини ухвали, складання її повного
тексту відкласти на п'ять днів.

Керуючись ст.ст.209, 218, 317 ЦПК
України, судова колегія судової палати
,-

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 12 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу
апеляційного суду може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді колегії -