РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року Справа №293/130/14-ц

Черняхівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого- судді Слободенюк Н.Є.,

при секретарі Артемчук Т.В.

з участю прокурора Онищенка М.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника органу опіки і піклування

Черняхівської селищної ради Євпак В.О.

представника служби у справах

дітей Черняхівської РДА
Швенко-Куницької О.П.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в смт. Черняхові справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 з участю
третьої особи - Черняхівської селищної
ради про позбавлення батьківських
прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною
заявою в якій вказувала, що з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу
мають одну дитину - сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними розірвано.
Після припинення їхніх сімейних
відносин відповідач не спілкується з
дитиною, не піклується про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
чим ухиляється від виконання
обов'язків по вихованню сина. В зв'язку
з цим, просила позбавити ОСОБА_6
батьківських прав відносно його дитини
ОСОБА_7.

В судовому засіданні позивачка
заявлений позов підтримала з підстав
викладених в позовній заяві, та
зазначила, що в 2012 році її син ОСОБА_7
перебував в лікарні, про це відповідачу
було відомо, але жодного разу він не
провідав дитину. Під час спільного
проживання з відповідачем і до того
часу як її бувший чоловік одружився
вдруге він погано поводив себе по
відношенню до неї та сина. Вона просила
бувшого чоловіка, щоб він спілкувався з
сином, але у нього не було такого
бажання, він не хотів з ним
спілкуватись, не проявляв до сина
батьківської любові. Інших заходів для
налагодження відносин між батьком і
сином не вживала, в службу в справах
дітей не зверталась.

Будь-які заходи громадського впливу до
відповідача не вживались. Позивачка не
хоче, щоб батько, який не має бажання
спілкуватись з своїм сином, який не
цікавиться його життям, не бажає
допомагати матеріально, в подальшому
заявляв якісь претензії до сина. Тому
просила заявлений позов задовольнити
та позбавити відповідача - ОСОБА_6
батьківських прав відносно сина -
ОСОБА_7.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
який діє на підставі довіреності від
18.02.2014 року, зареєстрованої в реєстрі за
№127, заявлений позов підтримав, з
підстав викладених в позовній заяві,
просив його задовольнити, оскільки для
цього є всі підстави.

Представник органу опіки і піклування
Черняхівської селищної Євпак В.О.
висловила думку про можливість
задоволення заявленого позову,
оскільки відповідач дійсно ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню сина. Висновок
про виконання обов'язків по вихованню
дитини гр. ОСОБА_6 та позбавлення його
батьківських прав зроблено на
підставі опитування класного
керівника дитини, який повідомив, що
батько навчанням дитини не цікавиться,
до школи не приходить. Решту обставин
встановлено із слів позивачки.
Відповідача до селищної ради ніхто не
викликав, оскільки позивачка з
відповідним проханням не зверталась,
будь-яких заходів реагування не
вживали, бесід не проводили.

Представник служби в справах дітей
Черняхівської РДА в судовому
засіданні зазначила, що заявлений
позов є передчасним. З батьком потрібно
працювати, його зв'язок з сином можливо
налагодити. В позові просила відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні зазначив, що
заявлений позов його довіритель не
визнає. В судове засідання відповідач
не з'явився, бо поїхав на заробітки, а
також тому, що має неприязні стосунки з
бувшою дружиною і не бажає
перетворювати судове засідання на
місце з'ясування особистих стосунків.
Заперечує проти заявлених вимог
позивачки, оскільки позивачка в
позовній заяві неправдиво зазначила,
що він не цікавиться життям свого сина
ОСОБА_7. Насправді він не має реальної
змоги належним чином і в повній мірі
виконувати свої батьківські обов"язки,
оскільки, не маючи роботи за місцем
свого проживання та маючи нову сім"ю та
двох дітей, зобов"язаний постійно
від"їжджати на заробітки за межі
району, що перешкоджає систематичному
і в повній мірі виконанню ним бов"язків
по відношенню до сина від першої
дружини. Коли буває дома в вихідні дні
бачиться з ним та спілкується. Такі
зустрічі у них відбуваються в будинку
його батька - ОСОБА_9. В будинок
позивачки для того, щоб зустрітися з
сином, він не приходить, оскільки має
неприязні стосунки з позивачкою та її
чоловіком. Крім того, він приймає
посильну участь в матеріальному
забезпеченні сина сплачуючи
аліменти. В 2010 році відповідач створив
нову сім'ю, у нього народилося двоє
дітей, на даний час відповідач не має
постійної роботи, а тому з цих підстав
йому було задоволено позов про
визначення аліментів у твердій
грошовій сумі та зменшено їх розмір до
250 грн. щомісячно, що підтверджує
фінансову неспроможність відповідача
сплачувати аліменти у попередньому
розмірі та пояснює причину виникнення
заборгованості по їх сплаті. Висновок
органу опіки та піклування
Черняхівської селищної ради вважає
неправдивим та необґрунтованим: на
засідання органу опіки та піклування
його жодного разу не запрошували
будь-яких заходів реагування до нього
також не застосовували, на момент
надання такого висновку селищна рада
не вчинила жодних дій для перевірки
обставин, викладених позивачкою в
заяві..

Також представник відповідача
зазначив , що його довіритель має
позитивну характеристику, не веде
аморальний спосіб життя,
компрометуючих матеріалів щодо
поганого поводження в сім'ї не має, а
також те, що із-за неприязних стосунків
із позивачкою, остання перешкоджає
йому зустрічатися з сином, і для
захисту свого права на побачення з
дитиною відповідач змушений був
звернутися з відповідною заявою до
комісії з питань захисту прав дитини
Черняхівської райдержадміністрації
для прийняття рішення про визначення
днів та годин для побачення з сином. На
підставі викладеного, представник
відповідача просив відмовити у
задоволенні позову, оскільки відсутні
будь-які підстави для його задоволення.

Прокурор, який вступив у розгляд
справи, вважає, що підстав для
задоволення позову не має.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
показала, що є подругою позивачки -
ОСОБА_1. Їй відомо, що син позивачки в 2012
році перебував у лікарні, батько його
не відвідував. Одного разу на вулиці,
коли відповідач їхав велосипедом ,а син
покликав його , він не зупинився і не
підійшов до сина. Позивачка не
забороняла бувшому чоловіку бачитись
та спілкуватись з дитиною, не виключає
того, що можливо друга дружина
відповідача не хоче, щоб він бачився і
допомагав своєму сину від першого
шлюбу, а також те, що відповідач часто
їздить на заробітки і тому не може
приділити належної йому уваги. Також
зазначила, що після того як відповідач
звернувся до суду із заявою про
зменшення розміру аліментів, то
позивачка вирішила позбавити його
батьківських прав.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що є давньою знайомою
позивачки, ще з часу народження її
дитини - сина ОСОБА_7. Батько дитини, ще
коли жив з позивачкою не особливо
цікавився дитиною. Бачила як батько на
вулиці навіть не привітався із своїм
сином, коли дитина лежала в лікарні
жодного разу не провідував її. Ні
позивачка, ні вітчим не забороняють
дитині бачитись з рідним батьком.
Останнім часом відповідач їздить на
заробітки і рідко буває дома, можливо з
цих причин він рідко бачиться з сином,
їй не відомо чи є у відповідача інші
причини так себе поводити. Коли
відповідач звернувся до суду з заявою
про зменшення розміру аліментів
позивачка вирішила позбавити його
батьківських прав.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
показав, що є батьком відповідача, його
син не має постійної роботи і змушений
їздити на заробітки. Працює і в м.
Житомирі і в м. Києві і в інших місцях
за межами району, де він проживає. Часто
йому не виплачують заробітну плату, в
зв'язку з чим позичає у нього гроші для
сплати аліментів на утримання сина
ОСОБА_7 від першого шлюбу. В даний час
він також знаходиться на заробітках.
Додому до сина відповідач не ходить,
оскільки має неприязні стосунки з
бувшою дружиною та її чоловіком, який
одного разу навіть побив сина, а тому
він хоч і рідко, але бачиться і
спілкується з ОСОБА_7 у нього вдома .
Позивачка завжди називає його сина
«алкашем», " ОСОБА_6", а тому і внук не
називає його батьком Онук до нього
приходить часто, він та члени його сім"ї
охоче спілкуються з хлопчиком, у них
нормальні відносини, він допомагає
матеріально та займається вихованням
свого онука ОСОБА_7 з власної
ініціативи, а також і на прохання сина,
який не може приділити належної йому
уваги, тому що має іншу сім"ю, двох дітей
від другого шлюбу і позбавлений
можливості заробляти кошти на їх
утримання за місцем свого проживання, а
змушений заробляти гроші за межами
району свого проживання.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засідання
пояснив, що є товаришем відповідача. З
його слів йому відомо, що з сином ОСОБА_7
від першого шлюбу він бачиться лише у
свого батька, спілкується з ним,
допомагає матеріально. Чому не
зустрічається з сином в інших місцях
йому відповідач не розповідав.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснила, що є матір'ю позивачки.
Відповідач сину не допомагає, але члени
його родини підтримують нормальні
стосунки з дитиною, дарують подарунки,
допомагають матеріально, вітають з
Днем народження, спілкуються з дитиною.
Чому так батько відноситься до своєї
дитини вона сказати не може, причини
такої поведінки їй також не відомі.
Позивачка вирішила позбавити
відповідача батьківських прав, коли
останній звернувся до суду із заявою
про зменшення розміру аліментів, та
тому, щоб в майбутньому відповідач не
мав права стягувати з дитини аліменти.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, свідків
суд приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлені
наступні факти:

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого у них
народилась дитина - син ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Шлюб між сторонами
розірвано, що стверджується свідоцтвом
про розірвання шлюбу від 14.09.2005 року
(а.с.5).

Із показів свідків в судовому
засіданні встановлено, що відповідач
хоч і рідко спілкується з дитиною,
надає матеріальну допомогу на
утримання дитини, його заборгованість
по аліментах утворилась у зв'язку із
зміною його матеріального стану та у
зв'язку з цим за рішенням суду йому
зменшено розмір стягуваних аліментів
на утримання сина (а.с. 32). Відповідач
має заборгованість по аліментах в сумі
2694,60 грн.(а.с.63) , яку в процесі розгляду
даної справи відшкодував в сумі 1500
грн.( а.с. 64). Відповідач часто їздить на
заробітки, має іншу сім'ю, на його
утриманні знаходиться також двоє
малолітніх дітей, що і є причиною у
зв'язку з якою він не може часто
бачитися та спілкуватися з дитиною.
Дана обставина визнана сторонами, а
тому визнана судом такою , що не
підлягає доказуванню. Крім того,
відповідач має позитивну
характеристику (а.с.60). Факт його
ухилення від виконання батьківських
обов'язків та не бажання спілкуватися з
дитиною спростовуються також його
зверненням із заявою до комісії з
питань захисту прав дитини
Черняхівської райдержадміністрації
про визначення днів та годин для
побачення з сином, оскільки із-за
неприязних відносин з позивачкою, вони
добровільно такого питання вирішити не
можуть (а.с.61).

Вказані обставини позивачкою не
спростовано.

Суд не приймає до уваги покази свідків
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які ствердили, що
відповідач, знаючи про хворобу дитини в
2012 році не перевідав його в лікарні , а,
зустрівшись на вулиці не зупинився ,
щоб поговорити з ним , та не приходить
до нього додому , щоб поспілкуватись з
дитиною, оскільки такі поодинокі факти
не можуть свідчити про ухилення від
виконання батьківських обов"язків та
бути підставою для позбавлення
відповідача батьківських прав
стосовно його дитини, без врахування
причин такої поведінки.

Крім того, висновок органу опіки та
піклування від 23.01.2014 року (а.с.7) про
необхідність позбавлення відповідача
батьківських прав складений із слів
матері, за виключенням тієї частини де
мова йде про те що батько не буває в
школі, а тому не приймається судом до
уваги.

У відповідності із ч.2 ст. 150 України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Ст. 164 ч.1 п.2 СК України вказує, що
батько, мати можуть бути позбавлені
батьківських прав, якщо вони
ухиляються від своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30
березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Той факт, що обов'язок по утриманню
дитини виконувався відповідачем не
належним чином, а саме не часте
спілкування з дитиною, заборгованість
по аліментах не може слугувати
підставою для визнання таких дій
умисним ухиленням від виконання
батьківських обов'язків, свідомим їх
нехтуванням, оскільки таке неналежне
виконання цього обов'язку носило
тимчасовий характер і залежало від
певних поважних причин, які знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні.

Відповідно до п.15. Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007р № 3
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав», згідно
якого позбавлення батьківських прав
(тобто прав на виховання дитини, захист
її інтересів, на відібрання дитини в
інших осіб, які незаконно її утримують,
та ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків.

Позивачкою не надано доказів того , що
перед зверненням до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав
відповідача до нього вживались якісь
заходи впливу, пов"язані з неалежним
виконанням ним батьківських
обов"язків.

З огляду на викладене, суд вважає, що
доводи позивачки щодо свідомого
умисного ухилення від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини як
підстава для позбавлення батьківських
прав, у встановленому законом порядку
не знайшли свого підтвердження , а тому
відмовляє у задоволенні позову за
безпідставністю вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 61, 174, 215-218, 367 ч.1 п.1 ЦПК України,
ст. ст. 150,164, 166, 180, 184, 193 ч.3, 243 СК України,
ст. 60 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_6 з участю третьої особи
Черняхівської селищної ради про
позбавлення батьківських прав за
безпідставністю вимог .

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду
Житомирської області через
Черняхівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча- суддя: (підпис) Н.Є.
Слободенюк

Копія:вірно

Суддя: