Головуючий у 1 інстанції Андрюшина
Доповідач Папоян В.В.
08 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
головуючого Біляєвої О.В.,
суддів Папоян В.В., Мальованого Ю.М.,
при секретарі Саєнко В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу Державного підприємства
«Макіїввугілля» на рішення
Центрально-міського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 03
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Макіїввугілля» про відшкодування
Рішенням Центрально-міського
районного суду м. Макіївка Донецької
області від 03 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. З ДП
«Макіїввугілля» на її користь стягнуто
30 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, завданої загибеллю батька та
розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду,
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що висновки суду не відповідають
доказам по справі, не ґрунтуються на
нормах матеріального і процесуального
права. Зокрема зазначає, що позивачем
не надано належних доказів на
підтвердження факту заподіяння
моральної шкоди та не враховано
наявність вини загиблого у порушенні
паспорта кріплення, що призвело до
нещасного випадку.

В судовому засіданні апеляційного
суду представник відповідача доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове.

Позивач у судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторони, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін з наступних
підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено, що батько позивача -
ОСОБА_2 перебував з відповідачем у
трудових відносинах. 13 жовтня 1996 року
під час виконання ним трудових
обов'язків стався нещасний випадок
внаслідок останній загинув, що
випливає з трудової книжки
потерпілого, акту про нещасний випадок
на підприємстві, протоколу засідання
комісії, свідоцтва про смерть
потерпілого.

Апеляційний суд вважає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Відповідно до ст.. 440 1 ЦК України в
редакції 1963 року ( який діяв на час
виникнення спірних правовідносин)
моральна (немайнова) шкода, заподіяна
громадянину або організації діяннями
іншої особи, яка порушила їх законні
права, відшкодовується особою, яка
заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що
моральна шкода заподіяна не з її вини.
Моральна шкода відшкодовується в
грошовій або іншій матеріальній формі
за рішенням суду незалежно від
відшкодування майнової шкоди. Розмір
відшкодування визначається судом з
урахуванням суті позовних вимог,
характеру діяння особи, яка заподіяла
шкоду, фізичних чи моральних страждань
потерпілого, а також інших негативних
наслідків, але не менше п'яти
мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, які викладені
в постанові від 31 березня 1995р. «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди», де
зазначено, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних та фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній або юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Апеляційний суд не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги щодо не
доведеності факту заподіяння
моральної шкоди з вини відповідача
оскільки загибель працівника
відповідно до матеріалів справи у тому
числі пов'язана з незабезпеченням
безпечних і нешкідливих умов праці з
боку роботодавця, саме на якого згідно
ст.153 КЗпП України покладається
обов'язок забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці. Тому суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо відповідальність по
відшкодуванню такої шкоди
покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги, що судом
необґрунтовано визначено суму
відшкодування моральної шкоди є
безпідставними, оскільки із рішення
суду вбачається, що судом першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
досліджені всі обставини по справі,
враховані всі надані сторонами докази
і їм дана належна оцінка і суд дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог позивача.
Визначена судом сума відшкодування
моральної шкоди є справедливою та
такою, що відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги відповідача.
Виходячи з наведеного, та враховуючи
доводи апеляційної скарги, рішення
суду відповідає матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування в межах доводів
апеляційної скарги немає. За таких
обставин апеляційний суд, відповідно
до вимог ст. 308 ЦПК України, відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, як ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Макіїввугілля»
відхилити.

Рішення Центрально-міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: