РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/17379/13-ц

Пров. №2/668/195/14

14.03.2014 р.

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Беріл А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
додатковою відповідальністю
«Херсонський електромеханічний завод»
про зміну причини звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Херсонський
електромеханічний завод», в якому
просив змінити причину його
звільнення з посади фрезерувальника 2
розряду насосного цеху ТДВ
«Херсонський електромеханічний
завод», поновити його на роботі та
стягнути на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.11.2013
року позивача було звільнено з посади
фрезерувальника 2 розряду насосного
цеху ТДВ «Херсонський
електромеханічний завод» на підставі
п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з
перебуванням на робочому місці у стані
алкогольного сп'яніння. Позивач вважає
своє звільнення незаконним, оскільки
26.11.2013 року в стані алкогольного
сп'яніння не перебував, робоче місце та
територію заводу залишив о 10.30 год. у
зв'язку з поганим самопочуттям та
відсутністю робочого місця та
термінової роботи. Робоче місце
залишив за дозволом майстра цеху
ОСОБА_9 Наступного дня він прийшов на
роботу і дізнався, що його звільнено за
перебування в стані алкогольного
сп'яніння. Всі доводи представника
відповідача та показання свідків
вважає такими, що не відповідають
дійсним обставинам.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив їх задовольнити з підстав,
зазначених у позові.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, проти їх задоволення
заперечував, пояснив суду, що позивача
звільнено правомірно з дотриманням
вимог чинного законодавства на
підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв'язку
з перебуванням на робочому місці у
стані алкогольного сп'яніння, що
підтверджується показаннями свідків
та письмовими доказами у справі.

Заслухавши учасників процесу,
з'ясувавши обставини справи, оцінивши
докази у їх сукупності, суд дійшов
переконання, що позов не підлягає
задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 26.11.2013 року
позивача було звільнено за згодою
Первинної профспілкової організації
(протокол № 12 від 26.11.2013 року) з посади
фрезерувальника 2 розряду насосного
цеху ТДВ «Херсонський
електромеханічний завод» на підставі
п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з
перебуванням на робочому місці у стані
алкогольного сп'яніння (наказ № 319-ок
від 26.11.2013 року).

З показань допитаних в судовому
засіданні свідків, з яких ОСОБА_10
(розподільник робіт механічної
дільниці), ОСОБА_9 (майстер цеху, де
працював позивач) та ОСОБА_11 (завідувач
медичним пунктом) були безпосередніми
очевидцями подій 26.11.2013 року, а інші
ОСОБА_12 (директор та начальник цеху),
ОСОБА_13 (старший майстер цеху) та
ОСОБА_14 (голова первинної
профспілкової організації) є
посадовими особами підприємства та
приймали участь у процедурі звільнення
позивача, встановлено, що 26.11.2013 року
позивач з'явився на робочому місці з
ознаками алкогольного сп'яніння, після
чого був відсторонений від роботи та
освідуваний в медичному пункті. Після
освідування позивачу було вручено
направлення на проходження
освідування в Обласному
наркологічному диспансері. На
засідання профспілкової організації
позивач не з'явився, хоча повідомлявся
про його проведення.

Суд вважає, що показання свідків
відповідають обставинам справи та
підтверджуються долученими письмовими
доказами, зокрема, доповідними ОСОБА_9
та ОСОБА_12, випискою з журналу
амбулаторного прийому, актом комісії,
поданням генерального директора про
звільнення, протоколом засідання
профспілкової організації.

Допитана за клопотанням позивача в
якості свідка його матір ОСОБА_8 жодним
чином не спростувала показання інших
свідків.

Відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку появи на роботі в
нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння.

Згідно вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених у тому числі п. 7
ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено
лише за попередньою згодою виборного
органу (профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Таким чином, враховуючи те, що
належними та допустими доказами було
доведено те, що 26.11.2013 року позивач
з'явився на робочому місці з ознаками
алкогольного сп'яніння, що було
зафіксовано посадовими особами
підприємства, виданим направленням на
проходження медичного освідування в
наркологічному диспансері позивач не
скористався, згоду на звільнення
позивача надано профспілковою
організацією, а також те, що відповідач
не має повноважень проводити
освідування працівника в примусовому
порядку, суд вважає позовні вимоги не
обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду жодних доказів на
підтвердження своїх вимог.

Суд критично оцінює доводи позивача
відносно того, що 26.11.2013 року він в стані
алкогольного сп'яніння не перебував,
робоче місце та територію заводу
залишив о 10.30 год. у зв'язку з поганим
самопочуттям та відсутністю робочого
місця. Оскільки позивач в судовому
засіданні не зміг пояснити, чому серед
робочого дня він залишив робоче місце
та чому його оговорюють працівники
відповідача.

Керуючись ст. 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Херсонський
електромеханічний завод» про зміну
причину звільнення, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СуддяГаврилов Д. В.