РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014р. Харцизький міський
суд Донецької області в складі :

головуючого судді - Мурашової Н.А.

при секретарі - Омельяненко Є.Є.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харцизьку Донецької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по оплаті товару в
розстрочку та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист прав
споживачів , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
позовом, мотивуючи його тим, що 16.10.2013р.
між нею та ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу №811, згідно з яким вона
продала, а відповідачка придбала
металопластикові конструкції - віконні
блоки Framex загальною вартістю 8744,00грн.,
які зобов'язувалась сплатити з
розстрочкою. При укладанні договору
відповідачка сплатила 5200,00грн., іншу
суму зобов'язувалась сплатити рівними
частинами: до 20.11.2013р. - 1181,00грн. до
20.12.2013р. - 1181,00грн., до 20.01.2014р. - 1182,00грн.
29.10.2013р. згідно акту прийому-передачи
відповідачці були передані замовлені
нею вироби, які вона прийняла без
будь-яких зауважень чи претензій.
17.11.2013р. відповідачка внесла черговий
платіж в сумі 1181,00грн., але в подальшому
два інші платежі не внесла, чим
порушила узяті на себе зобов'язання за
договором купівлі-продажу. Загальна
сума заборгованості на даний час
становить 2363,00грн. У зв'язку з
порушенням договірних зобов'язань
відповідачка відповідно до договору
повинна сплатити пеню в розмірі однієї
ставки НБУ за кожний день прострочення
зобов'язання, а також 3% річних та
індекс інфляції. З урахуваннях цих
платежів загальна сума боргу становить
2400,65грн.

Просить стягнути з відповідачки
вказану суму та понесені нею витрати
по сплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Відповідачка звернулась до суду з
зустрічним позовом, який мотивує тим,
що дійсно вона 16.10.2013р. уклала з ОСОБА_1
договір купівлі-продажу
металопластикових віконних блоків -
віконної рами з балконними дверима та
віконна рама на балкон - загальною
вартістю 8744,00грн. Перший внесок вона
сплатила відразу в сумі 5200,00грн., другий
в сумі 1181,00грн - 17.11.2013р. Інші внески вона
відмовилась сплачувати, оскільки після
встановлення віконних рам з'ясувалось,
що гумові прокладки стекло пакетів не
відповідають розмірам скла та рами, у
зв'язку з чим у скло попадає пил з
вулиці. Також вона замовила у ОСОБА_1
роботи по обшивці балкону сайдінгом,
оплатила необхідний для цього
будівельний матеріал та вартість
робіт. Роботи почались 07.11.2013р. і
закінчились 01.12.2013р. Після виконання
робіт вона виявила значні недоліки в
роботі - обшивка знаходиться не на
одному рівні з віконними рамами, між
обшивкою та балконом великі щілини,
куди задуває сніг та пил, у зв'язку з чим
вона звернулась з претензією до ОСОБА_1
про усунення цих недоліків, але
письмової відповіді не отримала.
ОСОБА_1 подзвонила їй та повідомила, що
недоліки будуть усунені безкоштовно
найближчим часом, але працівник не
прийшов, дзвінки ігнорував і недоліки
до теперішнього часу не усунені.
Вважає, що такими діями ОСОБА_1
порушуються її права як споживача, які
підлягають захисту судом відповідно до
ЗУ «Про захист прав споживачів». Також
вважає, що неправомірними діями ОСОБА_1
їй заподіяна моральна шкода, оскільки
вона отримала послуги неналежної
якості, що спричиняє їй душевні
страждання, вона вимушена витрачати
свій час на з'ясування стосунків з
позивачем, нервує, порушився звичний
спосіб її життя і вона вимушена
докладати додаткових зусиль для його
організації.

Просить зобов'язати ОСОБА_1
безоплатно усунути недоліки, що
виникли під час виконання робіт з
встановлення вікон та обшивці балкону
сайдінгом, стягнути з неї моральну
шкоду в сумі 10000,00грн.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала
повністю, просить їх задовольнити,
зустрічний позов не визнала повністю,
просить в його задоволенні відмовити,
додатково пояснила, що вона є суб'єктом
підприємницької діяльності і здійснює
торгівельну діяльність
металопластиковими вікнами, які
виготовляються на замовлення кожної
конкретної особи заводом - ТОВ
«Донпромсервіс» м.Донецьк. Вона вже
тривалий час співпрацює з цим заводом і
він має відповідні сертифікати якості
на віконні та дверні металопластикові
блоки, в т.ч. фірми Framex. Віконні блоки
для ОСОБА_3 були замовлені за тими
розмірами, які вказала замовник. Вікна
були поставлені їй 29.10.2013р., що
підтверджується актом
приймання-передачі. При прийомі
віконних блоків та після їх
встановлення відповідачка ніяких
заперечень та претензій з приводу їх
якості, яких-небудь недоліків не
виказувала. Про те, що гумові прокладки
є меншого розміру ніж склопакети
відповідачка нічого не казала. Про це
вона дізналась із її зустрічного
позову і цей недолік був усунений
представниками заводу-виготовника в
ході розгляду даної справи. За
договором купівлі-продажу вони
домовились про здійснення
відповідачкою оплати товару в
розстрочку, перший внесок до 20.11.2013р.
вона сплатила, а інші два відмовилась.
Посилання відповідачки на те, що її
відмова пов'язані з неналежним
виконанням нею умов укладеного
договору, є безпідставними, оскільки
договір між ними був укладений тільки
щодо купівлі-продажу товару і за цим
договором вона як продавець
зобов'язувалась поставити покупцю
товар належної якості у домовлений
строк. Це зобов'язання вона виконала
повністю. Ніяких інших домовленостей
між ними не існувала. Вони не
домовлялись щодо обшивки балкону
відповідачки сайдінгом. Такі роботи не
є її видом підприємницької діяльності.
Ці роботи у відповідачки виконував
ОСОБА_5, якого вона лише
порекомендувала як спеціаліста. При
цьому, він не знаходиться з нею в
трудових відносинах, є самостійним
суб'єктом підприємницької діяльності.
Ніяких документів вона з приводу
виконання ним яких-небудь робіт не
видавала. Наявна у справі накладна на
суму 3700,00грн. видана не нею, хоча там
міститься її печатка. Ця накладна могла
бути видана її напарницею ОСОБА_6, з
якою вони працюють разом. При цьому,
пояснила, що договору про спільну
діяльність між ними немає, ПП «Лідер
Груп» це їх спільне підприємство, але
воно офіційно не зареєстровано. Тому
претензії відповідачки щодо
неналежної кості обшивки балкону до
неї заявлені неправомірно, вона не є
належною особою, яка повинна
відповідати за якість цих робіт. Ніяких
доказів тому, що ці роботи виконані
неякісно, відповідачка не надала. Тому
підстав для задоволення зустрічного
позову немає.

Представник позивача - адвокат
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримала повністю,
просить позов задовольнити, зустрічний
позов не визнала повністю, просить в
його задоволенні відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги за первісним
позовом не визнала повністю, просить в
позові відмовити, свій зустрічний
позов підтримала повністю, просить
його задовольнити, додатково пояснила,
що за укладеним 16.10.2013р. договором вона
придбала металопластикові віконні
блоки - один вікно з балконними дверима
і один віконний блок на балкон. Не
заперечує, що вона підписала такий
договір і уклала його саме з ОСОБА_1
Оплату вона повинна здійснювати за
договором у розстрочку, перший внесок
внесла відразу при укладанні, другий
17.11.2013р., а останні два відмовилась
вносити, оскільки після встановлення
вікон вона виявила недоліки у
виконаних роботах. Віконні блоки були
їй поставлені 29.10.2013р. і відразу
встановлені працівниками, яких їй
рекомендувала ОСОБА_1 Вона вважає, що це
її наймані працівники. Після
встановлення віконних блоків вона
підписала акт приймання-передачі без
заперечень та претензій, але потім
пізніше виявила, що гумові прокладки на
вікнах не відповідають розміру стекло
пакета і є меншими за нього, у зв'язку з
чим в скло потрапляє пил та сміття і це
є неестетичним. Крім того, вона
домовилась із ОСОБА_5, який
встановлював їй віконні блоки, про те,
що він обшиє її балкон сайдінгом. Він
визначив який матеріал потрібен для
цього, вона оплатила як цей матеріал,
так і роботу, усього 3700,00грн. На
підтвердження цього ОСОБА_5 видав їм
накладну, яку заповнила напарниця
ОСОБА_1 - ОСОБА_6 Тому вона вважає, що
роботи з обшивки балкону також
виконувала ОСОБА_1 і за неякісне їх
виконання повинна відповідати вона.
Хоча не заперечує, що домовлялась про
це і фактично роботи виконував ОСОБА_5.
Вважає, що обшивка балкону зроблена
неякісно, сайдинг влаштований не на
одному рівні з віконною рамою, є
нерівним, є щілини між сайдінгом та
рамою, через які потрапляє сніг, вода,
задуває вітер, нижня частина балкону
взагалі не обшита, звисає піна і знизу
це виглядить неестетично. При цьому
балкон сусіда знизу нічим не закритий і
він не дає свою згоду доробити ці
неполадки з його балкону. Вона
неодноразово зверталась до ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 з приводу усунення недоліків,
але вони залишили її звернення поза
увагою, ОСОБА_5 спочатку сказав, що все
усуне безкоштовно, а потім на телефон
не відповідав. На даний час недоліки в
розмірах гумових прокладках на
стеклопакетах усунені, а обшивка
балкону ні. Тому вона відмовляється від
сплати двох останніх платежів до
безкоштовного усунення вказаних нею
недоліків.

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_4 в судовому засіданні первісні
позовні вимоги не визнав, просить в їх
задоволенні відмовити, зустрічний
позов підтримав повністю, просить його
задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідка, дослідивши матеріали справи,
знаходить позов ОСОБА_1 обґрунтованим
та таким, що підлягає частковому
задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_3 -
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню за наступними
обставинами.

Суд встановив, що позивачка
ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької
діяльності - фізична особа,
зареєстрованим у встановленому
порядку, а також платником єдиного
податку за видами господарської
діяльності - 47.19 - інші види роздрібної
торгівлі в неспеціалізованих
магазинах.

16.10.2013р. між сторонами було укладено
договір купівлі-продажу №811, згідно з
яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_3 придбала
металопластикові конструкції - віконні
блоки Framex за розмірами, визначеними в
замовленні, що є додатком до цього
договору.

Згідно п.1.1. цього договору передача
товару у власність покупця
здійснюється продавцем за актом
приймання-передачі протягом терміну,
який визначається в додатку до
договору. Згідно бланку замовлення
строк передачи товару визначений до
28.10.2013р.

Згідно п.3.1., 3.3 договору загальна
вартість товару становить 8744,00грн. і
оплата товару здійснюється покупцем
поетапно: предоплата 5200,00грн., до
20.11.2013р. - 1181,00грн., до 20.12.2013р. - 1181,00грн.,
до 20.01.2014р. - 1182,00грн.

Згідно з п.4.1, 4.2. сторони визначили, що
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар у визначений строк,
забезпечити якість товару, скласти та
підписати акт приймання-передачі, а
покупець - прийняти товар, оплатити
його вартість у встановлені строки та
підписати акт приймання-передачі.

Відповідно до п.5.1. договору №811 від
16.10.2013р. за невиконання та/або неналежне
виконання умов цього договору винна
сторона несе відповідальність в
порядку, визначеному чинним
законодавством України та цим
договором.

Згідно п.5.4 договору у випадку
несвоєчасного виконання прийнятих на
себе грошових зобов'язань по оплаті за
фактично переданий у власність товар
за цим договором Покупець зобов'язаний
сплатити на користь покупця пеню в
розмірі однієї ставки НБУ від суми
невиконаного зобов'язання за кожний
день прострочення виконання.

Згідно п.5.7 договору у випадку, якщо
покупець має якісні або кількісні
претензії до проданого товару, він
зобов'язаний протягом 14 календарних
днів з дня прийому товару надати
письмові претензії продавцю.

Відповідачка здійснила при укладанні
договору предоплату в сумі 5200,00грн. та
17.11.2013р. внесла перший внесок в сумі
1181,00грн.

Передача товару продавцем покупцю
здійснена 29.10.2013р., про що сторонами
складено та підписано відповідний акт
приймання-передачі. При цьому, покупцем
на було заявлено претензій щодо
недоліків переданого товару.

В судовому засіданні сторони не
оспорювали факту укладання даного
договору, його підписання ними
особисто, факту передачі та прийняття
товару і підписання відповідного акту
приймання-передачі, відсутність
заперечень з боку відповідачки щодо
якості товару під час його прийняття, а
також часткової сплати відповідачкою
передбачених платежів.

Також в судовому засіданні
відповідачка не заперечувала проти
того, що вона не внесла два останні
платежі у строк до 20.12.2013р. та 20.01.2014р.

Суд вважає, що ці обставини відповідно
до ст. 61 ЦПК України не підлягають
доказуванню при розгляді даної справи,
оскільки вони не оспорюються
сторонами.

Згідно накладної №57 без дати, виданої
ПП «Лідер Груп» ОСОБА_3 , вбачається, що
вона здійснила оплату 3700,00грн.
(предоплата 2300,00грн., залишок оплачено
01.12.2013р. - 1400,00грн) за будівельні
матеріали (кріплення, сайдінг, куток,
квадрат, полоси, саморізи) та роботу.

16.12.2013р. відповідачка звернулась до
ОСОБА_1 з письмовою заявою, згідно з
якою виказала претензії щодо
неналежної якості робіт з обшивки
балкону сайдінгом, додавши фотознімки
з зафіксованими недоліками, і просила
усунути їх в строк до 31.12.2013р.

Судом досліджені фотознімки, надані
відповідачкою, на яких мається
зображення віконних блоків та частини
обшивки балкону.

В судовому засіданні сторони не
оспорювали того факту, що недоліки в
розмірах гумових прокладок на
склопакетах віконних блоків усунені
виробником в період розгляду даної
справи в суді і відповідачка немає
претензій щодо якості проданих їй
віконних блоків.

Також судом з'ясовано, що сторони
в добровільному порядку не прийшли до
згоди щодо усунення виявлених
недоліків в обшивці балкону сайдінгом.

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснив, що він не є суб'єктом
підприємницької діяльності, податки не
сплачує, але вже тривалий час
займається підробітком - а саме
встановлює віконні блоки та здійснює
інші ремонтно-будівельні роботи. Він
знайомий зі ОСОБА_1, яка продає
металопластикові вікна, і вона іноді
рекомендує його як працівника, що
встановлює ці вікна. Ніякого договору
між ними з цього приводу немає,
офіційно він у неї не працює. Він
встановлював віконні блоки у ОСОБА_3
також за рекомендацією ОСОБА_1 Віконні
блоки були встановлені в один день і
претензій з боку ОСОБА_3 з приводу їх
якості не було, після встановлення вона
їх оглядала, усі деталі були
відповідного розміру, ніяких недоліків
у виробі не було. Потім вони домовились
з ОСОБА_3 щодо обшивки балкону
сайдінгом, він розрахував кількість
товару та вартість цих робіт. Вона
сплатила йому предоплату і десь тижня
через два він почав ці роботи. Матеріал
він купував сам. 01.12.2013р. роботи були
виконані, ОСОБА_3 сплатила залишок йому
і ніяких претензій з приводу якості
роботи не виказувала йому, була усім
задоволена. Через деякий час йому
подзвонила ОСОБА_1 і сказала, що ОСОБА_3
пред'явила їй претензію на недоліки
проведених робіт, він запропонував
ОСОБА_3 усунути ці недоліки, але для
цього необхідно було, щоб вона сплатила
додаткові кошти, зокрема, для обшивки
балкону знизу потрібен був додатковий
матеріал, і за ці види робіт вони
спочатку з нею не домовлялись, тому
робити їх безкоштовно він не повинен.
Щодо усунення нерівностей сайдінгу, то
він запропонував безкоштовно
виправити це, незважаючи на те, що
ОСОБА_3 перед початком робіт вказала
саме на таке розташування сайдінгу.
Щілини з'явились саме у зв'язку з цим, їх
також можна усунути. Але з приводу
усунення недоліків вони не домовились.
Накладна на матеріал та вартість робіт
ОСОБА_3 була видана на його прохання
напарницею ОСОБА_1 - ОСОБА_6, оскільки на
той час у нього не було чеків. Не
оспорює той факт, що роботи з обшивки
балкону сайдінгом у ОСОБА_3 робив саме
він і ці роботи не входять до видів
діяльності ОСОБА_1, це його послуги і
він отримав за це певні кошти.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього кодексу.

Згідно ст..526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст.. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно ст.. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором чи законом, в т.ч. сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язання сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ст.. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу. У разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Згідно ст. 695 ЦК України договором
про продаж товару в кредит може бути
передбачено оплату товару з
розстроченням платежу. До договору про
продаж товару в кредит з умовою про
розстрочення платежу застосовуються
положення ч.3,5 та 6 ст. 694 ЦК України.

Відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і
продавцями товарів, виконавцями робіт
і надавачами послуг різних форм
власності, права споживачів, механізм
їх захисту регулюються Законом
України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ст.. 1 належна якість товару,
роботи або послуги - властивість
продукції, яка відповідає вимогам,
встановленим для цієї категорії
продукції у нормативно-правових актах
і формативних документах, та умовам
договору із споживачем.

Недолік - будь-яка невідповідність
продукції вимогам нормативно-правових
актів і нормативних документів,
умовам договорів або вимогам, що
пред'являються до неї, а також
інформації про продукцію, наданій
виробником (виконавцем,

продавцем).

Згідно ст.. 4 Закону України «Про захист
прав споживачів» споживачі під
час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб,
зокрема, мають право на захист своїх
прав державою; належну якість
продукції та обслуговування; безпеку
продукції; необхідну, доступну,
достовірну та своєчасну інформацію про
продукцію, її кількість, якість,
асортимент, а також про її виробника
(виконавця, продавця); відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
внаслідок недоліків продукції (дефекту
в продукції), відповідно до закону;
звернення до суду та інших
уповноважених органів державної влади
за захистом порушених прав.

Згідно ст.. 6 вказаного закону
продавець (виробник, виконавець)
зобов'язаний передати споживачеві
продукцію належної якості, а також
надати інформацію про цю продукцію.

Згідно ст.. 7 вказаного закону
виробник (виконавець) забезпечує
належну роботу (застосування,
використання) продукції, в тому числі
комплектуючих виробів, протягом
гарантійного строку,
встановленого нормативно-правовими
актами, нормативними документами чи
договором.

Відповідно до ст.. 8 Закону України
«Про захист прав споживачів у разі
виявлення протягом встановленого
гарантійного строку недоліків
споживач, в порядку а у строки, що
встановлені законодавством, має право
вимагати: 1) пропорційного зменшення
ціни; 2) безоплатного усунення
недоліків товару в розумний строк; 3)
відшкодування витрат на усунення
недоліків товару.

Згідно ч. 3 ст. 10 цього закону у
разі виявлення недоліків у виконаній
роботі (наданій послузі) споживач має
право на свій вибір вимагати: 1)
безоплатного усунення недоліків у
виконаній роботі (наданій послузі) у
розумний строк; 2) відповідного
зменшення ціни виконаної роботи
(наданої послуги); 3) безоплатного
виготовлення іншої речі з такого ж
матеріалу і такої ж якості чи
повторного виконання роботи; 4)
відшкодування завданих йому збитків з
усуненням недоліків виконаної роботи
(наданої послуги) своїми силами чи із
залученням третьої особи; 5) реалізації
інших прав, що передбачені чинним
законодавством на день укладення
відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають
задоволенню у разі виявлення недоліків
під час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) або під час її
виконання (надання), а в разі
неможливості виявлення недоліків під
час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) - протягом
гарантійного чи іншого строку,
встановленого договором, чи протягом
двох років з дня прийняття виконаної
роботи (наданої послуги) у разі
відсутності гарантійного чи іншого
строку, встановленого законодавством
або договором.

Оцінивши обставини справи та надані
сторонами докази в їх сукупності, суд
вважає, що між сторонами склалися
договірні відносин, а саме у сфері
купівлі-продажу товару з розстроченням
платежу, і відповідач неналежним чином
виконує свої зобов'язання за цим
договором щодо оплати товару в
розстрочку у визначені ними строки,
зокрема, в строк до 20.12.2013р. та 20.01.2014р. не
внесла передбачені договором платежі
відповідно у сумі 1181,00грн та 1182,00грн., що
в судовому засіданні вона фактично не
оспорювала. Тому заборгованість в сумі
2363,00грн. підлягає стягненню з нею на
користь позивачки.

Крім того, порушення відповідачкою як
продавцем свого обов'язку здійснити
оплату переданого їй товару в
передбачені договором строки
відповідно до п.5.4 договору та вимог ст.
611 ЦК України є підставою для
покладання на неї обов'язку сплатити
пеню в розмірі однієї облікової ставки
НБУ за кожний день прострочення
платежу та відповідно до ст. 625 ЦК
України покладання на неї
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання у вигляді
сплати 3% річних та індексу інфляції.

Розраховуючи суму пені, передбаченої
п.5.4. договору, та 3% річних, суд виходить
з того, що період прострочки платежу в
сумі 1181,00грн., який відповідачка
повинна була здійснити до 20.12.2013р.,
починається з 21.12.2013р. і по 31.01.2014р.
включно становить 42 дні. Період
прострочки платежу в сумі 1182,00грн., який
повинен бути здійснений відповідачкою
до 20.01.2014р., починається з 21.01.2014р. і по
31.01.2014р. включно становить 11 днів.

Згідно постанови НБУ №315 від 09.08.2013р.
облікова ставка НБУ складає 6,5000%,
відповідно на один день - 0,0178082%.

Пеня за несвоєчасність виконання
обов'язку сплатити вартість товару
становить в загальній сумі 11,14грн.
(8,83грн. + 2,31грн.) з наступного
розрахунку:

- 1181,00грн (прострочена сума) х 0,0178082
(облікова ставка НБУ) х 42 (кількість
днів прострочки) /100 = 8,83грн.

- 1182,00грн (прострочена сума) х 0,0178082
(облікова ставка НБУ) х 11 (кількість
днів прострочки) /100 = 2,31грн.

Сума 3% річних становить 5,15грн. ( 4,08грн +
1,07грн.) з наступного розрахунку:

- 1181,00грн (прострочена сума) х 3 х 42
(кількість днів прострочки) /365/100 =
4,08грн.

- 1182,00грн (прострочена сума) х 3 х 11
(кількість днів прострочки) /365/100 =
1,07грн.

Щодо стягнення індексу інфляції, то суд
виходить з того, що відповідно до ст.4
ЗУ «Про індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення проводиться в
разі, коли величина індексу споживчих
цін перевищила поріг індексації,

який установлюється в розмірі 101
відсотка.

Відповідно з статичними даними
індекс споживчих цін в січні 2014р.
становить 100,2%. В даному випадку
величина індексу споживчих цін за
вказаний період не перевищила поріг у
101%, у зв'язку з чим підстав для
проведення індексації немає.

При постановленні рішення суд не
приймає до уваги розрахунок пені, 3%
річних та індексу інфляції, наданий
позивачем, оскільки він здійснений
невірно і судом самостійно проведено
розрахунок вказаних сум.

При постановленні рішення в цій
частині суд також не приймає до уваги
доводи відповідача щодо відсутності
підстав для стягнення з неї залишку
вартості придбаного за договором від
16.10.2013р. товару у зв'язку з виявленням
недоліків, неякісності придбаного
товару.

При цьому суд виходить з того, що
обов'язок покупця сплати товар,
враховуючи зміст договору
купівлі-продажу, настає незалежно від
виявлення фактів продажу товару
неналежної якості. Договором чітко
передбачено строки та розміри внесення
платежів на здійснення оплати товару і
ним не передбачено звільнення покупця
від сплати будь-якої частини вартості
товару у разі виявлення недоліків
проданого товару. Таке звільнення не
передбачено і діючим законодавством. У
разі виявлення недоліків проданого
товару настають наслідки, передбачені
п. 5.7 договору. Але, як вказувалось вище,
покупець - відповідачка ОСОБА_3
претензій з приводу неякісності
віконних блоків в установлений
договором строк до продавця не
заявляла, акт приймання-передачі
товару підписала без зауважень. В
судовому засіданні сторони не
оспорювали того, що виявлений недолік в
розмірах гумових прокладок на
склопакетах віконних блоків, про який
продавець - позивач ОСОБА_1 дізналася
тільки з зустрічного позову ОСОБА_3,
був усунений в період розгляду даної
справи в суді і ніяких інших претензій
до якості безпосередньо віконних
блоків, придбаних за договором від
16.10.2013р. відповідачка ОСОБА_3 не заявляє.

Тому суд вважає необхідним стягнути з
відповідачки на користь позивачки
заборгованість з оплати вартості
товару в розстрочку в сумі 2363,00грн.,
пеню за несвоєчасність виконання
зобов'язання в сумі 11,14грн. та 3 % річних
в сумі 5,15грн., в стягненні індексу
інфляції на суму заборгованості
відмовити.

Таким чином, первісний позов ОСОБА_1
слід задовольнити частково.

Вирішуючи спір за заявленим зустрічним
позовом, суд приходить до висновку про
те, що відповідачка ОСОБА_3 належним
чином не довела факту того, що між нею
та ОСОБА_1 мались договірні відносини, в
силу яких остання надала, а ОСОБА_3
отримала послуги з виконання робіт по
обшивці балкону сайдінгом і що ці
послуги є неякісними, в силу чого
порушені права ОСОБА_3 як споживача.
Тому підстав для їх захисту шляхом
зобов'язання ОСОБА_1 безоплатно усунути
недоліки у виконаній роботі та
стягнення з неї на користь ОСОБА_3
моральної шкоди суд не знаходить.

При цьому, суд виходить з того, що в
судовому засіданні було встановлено,
що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мались
належним чином оформлені договірні
відносини з приводу купівлі-продажу
товару в розстрочку, ніяких інших
договірних відносин, в силу яких ОСОБА_1
зобов'язана була виконати роботи з
обшивки балкону, а ОСОБА_3 прийняти ці
роботи і оплатити, між сторонами не
було, відповідних договорів між ними
укладались і такі відносини в силу
певних дій сторін не виникали.

Крім того, суд враховує, що послуги з
проведення будь-яких
будівельно-ремонтних робіт не є видами
діяльності ОСОБА_1 як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні не заперечувала, що роботи з
обшивки балкону виконував ОСОБА_5, і що
саме з ним вона домовлялась про обсяг
необхідних робіт та їх вартість, саме
йому здійснила оплату за ці роботи, що
свідчить про те, що фактичні договірні
правовідносини з приводу надання
послуг з обшивки балкону виникли між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Але вказана особа до участі у даній
справі в якості відповідача, третьої
особи не залучалась, позовні вимоги до
неї ОСОБА_3 не заявляла, тому суд
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
немає права виходити за межі заявлених
вимог і вирішувати спір щодо цієї
особи.

Доказів про те, що ОСОБА_5 знаходився у
трудових відносинах з СПДФО ОСОБА_1 і
виконував обшивку балкону ОСОБА_3 в
межах виконання цих трудових
обов'язків, суду не надано. В судовому
засіданні сторони не оспорювали того
факту, що ОСОБА_1 лише порекомендувала
ОСОБА_5 як відповідного спеціаліста. Ці
обставини підтвердив і свідок ОСОБА_5

Тому підстав для покладання на ОСОБА_1
відповідальності за неякісність
виконаних ОСОБА_5 робіт в даному
випадку суд не знаходить.

Крім того, суд вважає, що відповідачка
ОСОБА_3 не надала суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
факту виконання робіт з обшивки
балкону неналежної якості. Ніякі
обстеження з цього приводу не
проводились, дослідження спеціалістів
на встановлення факту відповідності
проведених робіт, наданих послуг
показникам якості, нормативно-правовим
актам чи документам або іншим вимогам,
що пред'являються до них, не
проводились.

При подачі зустрічного позову
відповідачка ОСОБА_3 заявляла
клопотання про проведення
будівельно-технічної експертизи на
виявлення вищевказаних фактів, але в
ході судового розгляду від її
проведення відмовилась в силу
матеріального стану.

Суд, здійснюючи правосуддя, немає право
самостійно збирати докази, що
стосуються предмету доказування, а
лише сприяє сторонам у здійсненні ними
своїх процесуальних прав і вирішує
спір на підставі тих доказів, що надані
сторонами.

При постановленні рішення суд не
приймає до уваги надані відповідачкою
фотознімки зображень частин віконних
рам та обшивки балкону, оскільки з них
не можна встановити ким, коли вони
зроблені, чий саме балкон або його
частини зображені на них, і що
зафіксований ними стан віконних рам та
обшивки не відповідає умовам якості
проведених робіт з обшивки сайдінгом.
Суд вважає, що ці обставини можуть бути
перевірені тільки в результаті
застосування спеціальних знань
(проведення експертизи).

Також при постановленні рішення суд не
приймає до уваги посилання
відповідачки на накладну №57, яка була
видана їй на підтвердження оплати
будівельних матеріалів та виконання
робіт з обшивки балкону сайдінгом, як
на підставу її законності вимог до
ОСОБА_1, оскільки з цієї накладної
неможна достовірно встановити хто саме
виконував ці роботи - вона видана ПП
«Лідер Груп», в той же час містить
печатку СПДФО ОСОБА_1, підписана іншою
особою.

Як вказувалось вище, судом встановлено,
що роботи по обшивці балкону сайдінгом
виконувались не СПДФО ОСОБА_1, а
приватною особою ОСОБА_5 Ці висновки
нічим не спростовані.

Крім того, у вказаній накладній
відсутнє посилання на те, які саме
роботи були виконані. Встановити, що
саме вказані в ній будівельні
матеріали були використані для цих
робіт, також неможливо.

Тому суд вважає, що цей документ не є
належним та допустимим доказом у даній
справі.

Таким чином, суд вважає, що доводи
відповідачки ОСОБА_3 про порушення її
прав споживача з боку позивача ОСОБА_1
не знайшли свого підтвердження.

У зв'язку з недоведеністю будь-яких
порушень прав ОСОБА_3 як споживача, в
т.ч. недоліками (дефектами) продукції,
послуг, суд не знаходить підстав і для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в
частині стягнення моральної шкоди.

Крім того, суд вважає, що відповідачка
ОСОБА_3 належним чином не обґрунтувала
факт спричинення їй моральної шкоди, в
чому саме полягає моральна шкода, які
негативні наслідки для неї настали, і з
яких міркувань вона виходила при
визначенні розміру моральної шкоди.

Таким чином, в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 509,526,530,610,611,625,655,692,695
ЦК України, ст. 1,4,6,7,8 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
ст.3,4,10,11,60,61,88,212-215,218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по оплаті
товару в розстрочку задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., ур. м.Харцизьк, ІІН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2р.н., ур. м.Макіївка, ІІН
НОМЕР_2, заборгованість з оплати товару
в розстрочку за договором № 811 від
16.10.2013р. в сумі 2363,00грн., пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язання
в сумі 11,14грн., 3% річних в сумі 5,15грн.,
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 243,60грн., усього 2622,89грн.
(дві тисячі шістсот двадцять дві гривні
89 копійок)

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист прав
споживачів відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд протягом
десяти днів з моменту його
проголошення.

Повний текст рішення
виготовлено 27 березня 2014р.

Суддя: