Справа № 358/2111/13-ц Провадження №
2/358/72/14 РІШЕННЯ
Богуславський районний суд Київської
головуючого судді
розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в залі суду без
фіксування технічними засобами
відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК
України цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
правочину дійсним та визнання права
власності на нерухоме майно, -
Позивач ОСОБА_1, звернувшись до суду з
даним позовом, просить суд визнати
дійсним попередній договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі
загальною площею 401, 80 кв.м,
розташованої по АДРЕСА_1, укладений 02
липня 2013 року між ним та ОСОБА_2; визнати
за ним право власності на вказану
будівлю; визнати дійсним попередній
договір купівлі-продажу нежитлової
будівлі загальною площею 55, 70 кв.м., що
розташована по АДРЕСА_1, укладений 02
липня 2013 року та визнати за ним право
власності на вказану будівлю,
посилаючись на те, що 02 липня 2013 року
між ним та відповідачем було укладено
два попередніх договору
купівлі-продажу нежитлових будівель,
розташованих по АДРЕСА_1, які були
підписані сторонами.
Зі змісту цих договорів вбачається, що
з однієї сторони ОСОБА_2 зобов'язується
у строк до 01 серпня 2013 року з моменту
підписання договору одержати витяги з
реєстру прав власності на нерухоме
майно та здійснити проведення поточної
технічної інвентаризації
(виготовлення технічного паспорту) на
нежитлові приміщення, що розташовані
по АДРЕСА_1, та відчужити «Покупцю»
ОСОБА_1 належні йому вказані нежитлові
будівлі, а «Покупець» в свою чергу
зобов'язується після оформлення всіх
необхідних для відчуження нерухомого
майна документів купити в майбутньому
у строк до 01 серпня 2013 року за ціною 115000
нежитлові будівлі, що підтверджується
і відповідними письмовими розписками
від 02 липня 2013 року.
Із копій письмових заяв від 02 липня 2013
року видно, що ОСОБА_3 дала свою згоду
своєму чоловікові ОСОБА_2 на укладення
попередніх договорів купівлі-продажу
нежитловий приміщень, розташованих по
Відповідно до ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.
Згідно положень ч.1 ст.220 ЦК України, у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.
Згідно частини другої цієї статті в
разі, якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.
Позивач стверджує, що він, як покупець
зазначеного нерухомого майна, виконав
належним чином всі взяті на себе
договірні зобов'язання, що викладені в
попередніх договорах купівлі-продажу
від 02 липня 2013 року, але продавець -
відповідач ОСОБА_2 фактично ухилився
від нотаріального посвідчення
попередніх договорів купівлі-продажу
нежитлових будівель та не уклав
основні договори, що і змусило його
звернутись з даним позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 в попереднє судове
засідання не з'явився, але письмово
повідомив суд про розгляд справи без
його участі, без застосування
технічних засобів, свої позовної
вимоги підтримав та просив їх
Відповідач ОСОБА_2 в попереднє судове
засідання не з'явився, але письмово
повідомив суд про розгляд справи без
його участі, без застосування
технічних засобів, позов визнав та не
заперечував проти його задоволення.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає за необхідне позов
задовольнити, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом, а тому в даних
правовідносинах слід керуватися
положеннями ст.657 ЦК України, якою
визначено, що договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Із ч.2 ст.220 ЦК України видно, що в разі,
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення суд
може визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Зі змісту цих договорів вбачається, що
з однієї сторони ОСОБА_2 зобов'язується
у строк до 01 серпня 2013 року з моменту
підписання договору одержати витяги з
реєстру прав власності на нерухоме
майно та здійснити проведення поточної
технічної інвентаризації
(виготовлення технічного паспорту) на
нежитлові приміщення, що розташовані
по АДРЕСА_1, та відчужити «Покупцю»
ОСОБА_1 належні йому вказані нежитлові
будівлі, а «Покупець» в свою чергу
зобов'язується після оформлення всіх
необхідних для відчуження нерухомого
майна документів купити в майбутньому
у строк до 01 серпня 2013 року за ціною 115000
грн. та 22000 грн. відповідно вказані
нежитлові будівлі, що підтверджується
і відповідними письмовими розписками
від 02 липня 2013 року.

З огляду на викладене суд вважає, що
укладені 02 липня 2013 року попередні
договори купівлі-продажу нежитлових
будівель площею 401, 80 кв.м та площею 55, 70
кв.м, розташованих по АДРЕСА_1, укладені
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно визнати
дійсними, оскільки позивач з
відповідачем домовилися щодо всіх
істотних умов договорів, а саме щодо
предмету договору, ціни товару, форми
та строків розрахунку та фактично
відбулося повне виконання договору,
оскільки позивач виконав своє
зобов'язання по оплаті товару, а
відповідач передав нежитлові будівлі,
що підтверджено належними доказами по
справі: письмовими попередніми
договорами купівлі-продажу нежитлових
будівель та розписками відповідача про
отримання коштів за продане нерухоме
майно.

На підставі ст.220 ЦК України, керуючись
ст.ст.130 ч.4, 174 ч.4, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення загальною площею 401, 80 кв.м
(зазначеного в плані «Б-1»),
розташованого по АДРЕСА_1, укладений 02
липня 2013 року між продавцем ОСОБА_2 та
покупцем ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на нежитлове приміщення
загальною площею 401, 80 кв.м (зазначеного
в плані «Б-1»), розташованого по АДРЕСА_1.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення загальною площею 55, 70 кв.м
(зазначеного в плані «А-1»),
розташованого по АДРЕСА_1, укладений 02
липня 2013 року між продавцем ОСОБА_2 та
покупцем ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на нежитлове приміщення
загальною площею 55, 70 кв.м (зазначеного
в плані «А-1»), розташованого по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Богуславський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги до
суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: суддя В. С. Якутюк