Ухвала

іменем україни

30 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за скаргою публічного
акціонерного товариства «РОДОВІД
БАНК» на неправомірні дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградські
області Борисенко Любові Петрівни за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» на ухвалу Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 27 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 18
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство «РОДОВІД БАНК» (далі - ПАТ
«РОДОВІД БАНК») звернулось до суду з
указаною скаргою, посилаючись на те, що
рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 21 липня 2012
року, яке набрало законної сили 14
листопада 2012 року стягнуто з
ОСОБА_5 на його користь заборгованість
за кредитним договором у розмірі 4 538 860
грн 99 коп. На підставі заяви банку та
виконавчого листа про примусове
виконання рішення суду, головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області Борисенко Л.П.
відкрито виконавче провадження, в
рамках якого описане та арештоване
заставне майно банку - 1/2
частина нежитлової будівлі, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить на праві власності ОСОБА_5 В
процесі реалізації арештованого майно
було двічі проведено прилюдні торги,
які визнано такими, що не відбулись. На
підставі ст. 49 Закону України «Про
іпотеку» та ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження»
банк повідомив державного виконавця
про бажання придбати предмет іпотеки
за початковою ціною шляхом заліку
своїх забезпечених вимог в рахунок
ціни майна. Проте всупереч вимогам
закону державним виконавцем на
виконання цієї заяви не направлено
вимогу до торгуючої організації філії
12 приватного підприємства «Нива-В.Ш.»
(далі - ПП «Нива-В.Ш.») для
складання протоколу про реалізацію
предмета іпотеки та проведено повторну
переоцінку майна та передано його на
реалізацію з третіх прилюдних торгів,
призначених на 25 грудня 2013 року, що не
передбачено законодавством.

Ураховуючи наведене, позивач просив
визнати дії головного державного
виконавця Борисенко Л.П. щодо
проведення переоцінки майна та
передачі майна на реалізацію з третіх
прилюдних торгів неправомірними,
зобов'язати головного державного
виконавця Борисенко Л.П. повідомити
філію 12 ПП «Нива-В.Ш.» про придбання
банком майна за початковою ціною
шляхом заліку своїх забезпечених вимог
в рахунок ціни майна та заборонити
філії 12 ПП «Нива-В.Ш.» проведення
прилюдних торгів з реалізації майна,
призначених на 25 грудня 2013 року та
зобов'язати філію скласти протокол про
придбання майна з других прилюдних
торгів.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 27 грудня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 18 лютого 2014 року, у
задоволенні скарги ПАТ «РОДОВІД БАНК»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «РОДОВІД БАНК»,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та вирішити
питання по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи у задоволенні скарги на
дії державного виконавця, суди на
підставі доказів, поданих сторонам, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що передача майна для
реалізації на третіх прилюдних торгах
відповідає вимогам Закону України «Про
виконавче провадження» в редакції на
час проведення виконавчих дій.

Інші доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «РОДОВІД
БАНК» відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 27 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 18 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д.
Луспеник