Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0616/2-729/08
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Заполовського В.Й.,

суддів:
Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового
засідання Гукової О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на неповнолітніх
дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 29 травня 2008 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з даним позовом.

Зазначав, що від шлюбу з ОСОБА_2 має двох
неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

З лютого 2007 року він з дітьми проживає
окремо від ОСОБА_2, діти перебувають на
його утриманні.

Відповідачка з цього часу не надає в
добровільному порядку матеріальної
допомоги на утримання неповнолітніх
дітей, офіційно ніде не працює, але має
мінливі, нерегулярні заробітки.

За наведених підстав позивач просив
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей: синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій
грошовій сумі в розмірі 100 грн.
щомісячно, починаючи з дня подачі заяви
і по повноліття сина ОСОБА_3, а затим в
розмірі 50 грн. до повноліття сина
ОСОБА_4.

Заочним рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 29 травня 2008 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти в твердій грошовій сумі на
утримання неповнолітніх дітей в
розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з
дня подачі заяви і до повноліття сина
ОСОБА_3.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу. Посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Зокрема зазначає, що участі у розгляді
справи вона не приймала, оскільки суд
належним чином не повідомив про її
розгляд. Крім того зазначає, що їх діти
на утриманні позивача не перебували, а
останніх утримувала його мати. Разом з
тим, рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 15.08.2013 року шлюб з позивачем
розірвано, а діти залишені на виховання
з нею.

Також вказує, що має малолітнього сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, якого утримує та
доглядає.

Вказане, на думку апелянта, не було
враховане судом, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в
твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і
виплачуються щомісячно.

Положеннями ст.141 СК України визначено,
що мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу
між батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як встановив суд та вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_2,
відповідачка по справі, є матір'ю
неповнолітніх ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2, які станом на
березень 2008 року проживали з їх батьком
ОСОБА_1 - позивачем по справі та
знаходились на його утриманні.

Вказані обставини підтверджені
матеріалами справи, а саме довідками ОП
„Житлосервіс" та довідкою Служби у
справах дітей Новоград-Волинської
міської ради Житомирської області (а.с.
5, 6, 8).

Відповідачкою ОСОБА_2 ці обставини не
спростовані та частково визнані в ході
апеляційного розгляду справи. Зокрема,
остання підтвердила, що діти з 2008 року з
нею не проживають, доказів про надання
нею матеріальної допомоги на їх
утримання вона не має.

Встановивши, що сторони по справі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками
неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
які станом на березень 2008 року
проживали з батьком ОСОБА_1 та
знаходились на його утриманні, а
відповідачка всупереч вимог ст.180
Сімейного кодексу Українина не
надавала матеріальної допомоги на їх
утримання, суд першої інстанції
виходячи з принципу рівних обов'язків
батьків щодо дітей, необхідності в
придбанні продуктів харчування, одягу,
лікуванні та розвитку дітей
обґрунтовано задовольнив позов про
стягнення з відповідачки на користь
позивача аліментів на утримання дітей.

Доводи наведені відповідачкою в
апеляційній про те, що позивач не
утримував дітей та їх не доглядав є
необгрунтованими, оскільки будь-яких
доказів про це останньою не надано, а
матеріалами справи доведено
протилежне. Крім того, не впливають на
правильність оскаржуваного рішення і
доводи відповідачки про те, що за
судовим рішенням від 15.08.2013 року
розірвано шлюб з позивачем і діти
залишені на виховання з нею, оскільки
рішення про це ухвалено після судового
рішення про стягнення аліментів, а тому
враховуватись судом не могло. Також не
впливають на правильність
оскаржуваного рішення і доводи
відповідачки про те, що судом не
враховано наявність у неї малолітнього
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки
вказана дитина була народжена після
ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Є безпідставним і твердження
відповідачки про те, що суд розглянув
справу у її відсутність не повідомивши
про її розгляд, оскільки, як свідчать
матеріали справи, а саме поштове
повідомлення, остання належним чином
була повідомлена про розгляд справи
(а.с.17).

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції повно та об'єктивно
з'ясував обставини справи, вірно
визначився з характером спірних
правовідносин, дав правильну оцінку
наданих сторонами у справі доказам та
обґрунтовано задовольнив позов про
стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
права і порушення норм процесуального
права, які передбачені нормами ЦПК
України як підстави для скасування
рішень.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстави
для його зміни або скасування та
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів апеляційного
суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 29 травня 2008 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді