29.04.2014 Справа № 756/4809/14-ц
Справа
пр. №2/756/2692/14
ун. №756/4809/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Андрейчука Т.В.

при
секретарі - Ліщенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що 19 липня 2008 року
між нею та відповідачем у справі ОСОБА_2
укладено шлюб, зареєстрований у
Центральному відділі реєстрації
шлюбів м. Києва з державним Центром
розвитку сім'ї, актовий запис №1375.

Від шлюбу з ОСОБА_2 у ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син
ОСОБА_3

Позивач стверджувала, що
подружнє життя з відповідачем не
склалось, у них різні погляди на
подружнє життя, ними втрачено почуття
любові та взаємоповаги один до одного,
внаслідок чого подальше збереження
сім'ї є неможливим. ОСОБА_1 зазначила, що
з ОСОБА_2 вони не мешкають разом з
серпня 2013 року, шлюбно-сімейних
стосунків не підтримують, не ведуть
спільного господарства, а тому просила
суд розірвати шлюб, укладений 19 липня
2008 року між нею та ОСОБА_2

Також позивач вказала, що на
даний час син мешкає з нею та перебуває
на повному її утриманні, ОСОБА_2
регулярної матеріальної допомоги на
утримання дитини не надає.

З цих підстав ОСОБА_1 просила
суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь
аліменти на утримання малолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) відповідача щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дітей відповідного віку, починаючи з
дня звернення позивача до суду з
позовом і до досягнення дитиною
повноліття.

У ході розгляду справи
позивач подала до суду заяву, в якій
просила суд стягнути з відповідача
аліменти на утримання сина у твердій
грошовій сумі у розмірі 500,00 гривень
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

У судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги,
просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому
засіданні позов визнав, проти
розірвання шлюбу та стягнення з нього
аліментів не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи
вбачається, що 19 липня 2008 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1
укладено шлюб, зареєстрований у
Центральному відділі реєстрації
шлюбів м. Києва з державним Центром
розвитку сім'ї, актовий запис №1375 (а.с.
5).

Від шлюбу з ОСОБА_2 у ОСОБА_1
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, виданим 01
грудня 2009 року (а. с. 4).

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання.

Зі змісту ст. 112 СК України
вбачається, що суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони
справи не мешкають разом з серпня 2013
року, шлюбно-сімейних стосунків не
підтримують, не ведуть спільного
господарства, їх шлюб носить
формальний характер. Суд не вважає за
можливе зберегти шлюб.

За наведених обставин суд
приходить до висновку про необхідність
розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1

На даний час малолітній
ОСОБА_3 постійно мешкають з матір'ю
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Угоди про
добровільну сплату аліментів між
сторонами у справі не досягнуто. Ці
обставини визнали у судовому засіданні
сторони.

Дитина перебуває на
утриманні матері, відповідач ОСОБА_2 у
добровільному порядку не надає
регулярної матеріальної допомоги,
достатньої для належного забезпечення
потреб сина та його
розвитку.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27
Конвенції про права дитини,
ратифікованої постановою Верховної
Ради України від 27 лютого 1991 року
№78-ХІІ, держави-учасниці визнають
право кожної дитини на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батько (-ки) або інші
особи, які виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

За правилами ч. 1 ст. 184 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Судом встановлено, що
відповідач офіційно не
працевлаштований, він має
нерегулярний, мінливий дохід. Відтак,
суд приходить до висновку про
необхідність визначити розмір
аліментів, які підлягають стягненню з
ОСОБА_2, у твердій грошовій сумі.

Ч. 1 ст. 182 СК України
передбачено, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

ОСОБА_1 у своєму позові та в
поясненнях, наданих у судовому
засіданні, не вказувала на те, що стан
здоров'я малолітнього ОСОБА_3 є
незадовільним. Відповідач ОСОБА_2 є
молодим працездатним чоловіком, інших
дітей, окрім сина ОСОБА_3 у нього немає.
У судовому засіданні відповідачем не
наведено доказів на підтвердження
того, що на його утриманні перебувають
непрацездатні батьки чи, що стан його
здоров'я є незадовільним.

Враховуючи обставини,
викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, суд
приходить до висновку про те, що розмір
аліментів, які підлягають стягненню з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання
сина має становити 500,00 грн щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 191
СК України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову. Позивачем
пред'явлено позов 07 квітня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 79, 88 ЦПК
України, суд стягує з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у
сумі 243,60 грн, а також судовий збір у
сумі 243,60 грн - в дохід держави.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1
ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне
виконання рішення в частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць.

Зважаючи на вищенаведене,
відповідно до ст. ст. 84, 104, 110, 112, 180, 182, 183,
191 СК України, та, керуючись ст. ст. 4, 10, 11,
60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 19 липня 2008
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований у відділі реєстрації
актів цивільного стану Оболонського
районного управління юстиції у м.
Києві, актовий запис №2952.

Стягнути з ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у сумі 500 (п'ятсот) гривень 00 (нуль)
копійок щомісячно з наступною
індексацією відповідно до закону,
починаючи з 07 квітня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий
збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні
60 (шістдесят) копійок в дохід
держави.

Допустити негайне виконання
рішення в частині стягнення аліментів
в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Т.В. Андрейчук