Провадження № 2/638/528/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(вступна та резолютивна
частини)

16 січня 2014 року
м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого - судді Задорожного
М.І.

при секретарі: Жупник Ю.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позо вом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа управління служби у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про надання дозволу на
тимчасовий виїзд дитини за кордон,

в порядку статті 209 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
управління служби у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
надання дозволу на виїзд з України за
кордон малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
для здійснення тимчасових
неодноразових поїздок без згоди та
супроводу батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 до
досягнення повноліття дитини -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хар ківської області через
Дзержинський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя

Справа № 638/16224/13-ц

Провадження № 2/638/528/14

РІШЕННЯ

Іменем
України

16 січня 2014 року
м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого - судді Задорожного
М.І.

при секретарі: Жупник Ю.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позо вом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: управління служби у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про надання дозволу на
тимчасовий виїзд дитини за кордон,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до відповідача, третя особа управління
служби у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про надання
дозволу на тимчасовий виїзд дитини за
кордон в якому просила надати дозвіл на
виїзд з України за кордон малолітньої
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 для здійснення
тимчасових неодноразових поїздок без
згоди та супроводу батька ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення повноліття
дитини, посилаючись на те, що з 19.11.1993 р.
позивачка та відповідач перебували у
шлюбі, який було розірвано рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 23.04.2012 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у
шлюбі народилась їх спільна донька
ОСОБА_3. Після розірвання шлюбу донька
залишилася проживати з нею. Вона працює
в Польщі, має змогу вивозити доньку за
межі України на відпочинок, лікування,
однак відповідач не надає згоди на
виїзд доньки за межі України.

В судовому засіданні позивач
підтримала позов та просила
задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на те, що він фактично не
заперечує проти поїздок дочки за
кордон для відпочинку та лікування
разом з матір'ю, однак в разі
задоволення позову про неодноразові
поїздки без його згоди та супроводу до
досягнення дитиною повноліття
заперечує, оскільки це обмежить його
права батька та позбавить можливості
приймати участь в вихованні дитини. Він
вважає, що має право знати з якою метою,
в яку країну, на який час та коли будуть
вивозити його дитину.

Крім того, позивач жодного разу не
зверталася до нього з проханням надати
дозвіл на виїзд дитини за кордон, тому
фактично спору щодо надання дозволу
немає.

Представник третьої особи: управління
служби у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
з проханням розглядати справу без
участі представника третьої особи та
при винесенні рішення врахувати
інтереси дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
судом було досліджено чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
позовні вимоги, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до наданих сторонами
доказів судом встановлені наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 19.11.1993 р., який було розірвано
рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 23.04.2012 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у шлюбі народилась їх
спільна донька ОСОБА_3.

Сторони визнали в судовому засіданні,
що після розірвання шлюбу дитина
значний час проживала разом з батьком -
відповідачем по справі, а потім позивач
вивезла дитину за місцем проживання її
батьків. В теперішній час дитина
проживає з батьками позивачки,
оскільки вона сама працює за межами
України.

Як пояснила позивачка, вона має
можливість вивозити доньку за межі
України на відпочинок, оздоровлення та
навчання, однак відповідач не надає
згоди на виїзд доньки за межі України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України
розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про охорону дитинства» батько і мати
мають рівні права та обов'язки щодо
своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення», затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам
України, які не досягли 16-річного віку,
здійснюється на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або їх
законних представників у разі потреби
самостійного виїзду таких осіб за
кордон.

Згідно ч. 18 зазначених вище правил
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків, а у разі, коли батьки не
перебувають у шлюбі між собою, того з
них, з ким проживає дитина, справжність
підпису яких засвідчено нотаріально.
За наявності заперечень одного з
батьків документ може бути оформлено
на підставі рішення суду.

Разом з тим, суд зазначає, що діючим
законодавством передбачено можливість
ухвалення судом рішення на виїзд, а не
постійні виїзди без згоди батька, не
позбавленого батьківських прав, такі
поїздки можуть мати разовий характер з
певним часовим проміжком перебування у
відповідній державі.

Позивачкою не наведено правові
підстави надання дозволу на виїзд
дитини без згоди батька аж до
досягнення неповнолітньою дитиною
повноліття, крім визначеної ст. 4 Закону
можливості ухвалення судом рішення на
виїзд, а не на виїзди без згоди батька
до досягнення дитиною певного віку, не
позбавленого батьківських прав.

Крім того, позивачкою не надано
доказів, що вона дійсно має намір
здійснити виїзд за кордон, а
відповідач заперечує надати дозвіл, а
також періоди таких виїздів,
оздоровчих закладів, у які вона має
намір вивезти дитину на оздоровлення
та лікування, що вказує на
необґрунтованість заявлених вимог.

Окрім того, суд зазначає, що чинним
законодавством передбачено можливість
вирішувати питання про надання дозволу
саме на конкретний виїзд дитини за
кордон без згоди батька (одноразовий), з
визначенням його початку і закінчення.
Інше розуміння змісту нормативних
актів та допустимість неодноразових
виїздів дитини за кордон без згоди
батька на підставі одного рішення суду
є грубим порушенням права одного з
батьків на спілкування з дитиною та на
участь у її вихованні.

За таких обставин суд вважає, що
законних підстав для задоволення
позову немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
11 Закону України «Про охорону
дитинства», ст. 141 Сімейного Кодексу
України, ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст.ст. 10, 57, 60,
61, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
управління служби у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
надання дозволу на виїзд з України за
кордон малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
для здійснення тимчасових
неодноразових поїздок без згоди та
супроводу батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 до
досягнення повноліття дитини -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хар ківської області через
Дзержинський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя