УХВАЛА

іменем україни

30 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» про зміну способу
виконання рішення Київського
районного суду м. Полтави від 28 лютого
2012 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
відділу громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Київського
районного відділу Полтавського
міського управління Міністерства
внутрішніх справ України в Полтавській
області про звернення стягнення на
предмет іпотеки; за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»,
ОСОБА_4, органу опіки та піклування
виконавчого комітету Київської
районної ради у м. Полтаві про визнання
договору іпотеки недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 5 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та кредит»
(далі - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»)
звернулось до суду з указаною заявою,
посилаючись на те, що рішенням
Київського районного суду м. Полтави
від 28 лютого 2012 року в рахунок
погашення заборгованості перед банком
за кредитним договором від 21 червня 2006
року було звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
власником якої є ОСОБА_4, шляхом продажу
банку від свого імені будь-якій особі.
Оскільки на даний час судове рішення
залишається невиконаним, а ОСОБА_4 не
надає доступу до квартири, заявник
просив змінити спосіб і порядок
виконання рішення Київського
районного суду м. Полтави від 28 лютого
2012 року шляхом визнання за банком права
власності на вказану квартиру.

Ухвалою Київського районного суду м.
Полтави від 1 листопада 2013 року у
задоволенні заяви ПАТ «Банк «Фінанси
та кредит» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 5 грудня 2013 року ухвалу суду
першої інстанції скасовано та
постановлено нову ухвалу. Змінено
спосіб виконання рішення Київського
районного суду м. Полтави від 28 лютого
2012 року у справі в частині задоволення
іпотекодержателем вимог, а саме: продаж
предмета іпотеки АТ «Банк «Фінанси та
кредит» від власного імені будь-якій
особі-покупцеві замінено на передачу у
власність ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» квартири АДРЕСА_1 за вартістю,
визначеною на момент державної
реєстрації на підставі оцінки предмета
іпотеки суб'єктом оціночної
діяльності.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати судове
рішення апеляційного суду та залишити
в силі судове рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив із того, що
банком не надано доказів на
підтвердження того, що на даний час
виконати судове рішення немає
можливості, а, крім того, така зміна
способу виконання рішення є по суті
ухваленням нового рішення.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, відповідають фактичним
обставинам справи до яких вірно
застосовано матеріальний закон, який
їх регулює.

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції та змінюючи спосіб виконання
рішення суду, апеляційний суд виходив
із того, заявлені банком обставини
дійсно унеможливлюють виконання
рішення суду та є достатніми для зміни
порядку його виконання.

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду не можна.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судами встановлено, що рішенням
Київського районного суду м. Полтави
від 28 лютого 2012 року в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 21 червня 2012 року звернуто
стягнення на предмет іпотеки згідно
договору іпотеки від 21 червня 2006 року -
квартиру АДРЕСА_1, власником якої є
ОСОБА_4, шляхом її продажу ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» від свого імені
будь-якій особі-покупцеві за
початковою ціною 313 290 грн.

Звертаючись із заявою про зміну
способу виконання вказаного рішення
суду, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» як
на обставину, яка перешкоджає
виконанню рішення, послався на те, що
власник квартири не дає змоги
здійснити її продаж.

Суд першої інстанції правильно вважав,
що заявником не надано доказів на
підтвердження доказів того, що на даний
час виконати судове рішення немає
можливості та правильно врахував, що
така зміна способу виконання рішення
фактично є новим судовим рішенням.

Суд апеляційної інстанції послався на
п. 11.3 договору іпотеки від 21 червня 2006
року, укладеного між банком та ОСОБА_4,
відповідно до якого задоволення вимог
здійснюється шляхом передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання у порядку,
встановленому ст. 37 Закону України «Про
іпотеку» або продажу
іпотекодержателем від свого імені
предмету іпотеки будь-якій особі на
підставі договору купівлі-продажу у
порядку, встановленому ст. 38 цього
Закону. При цьому апеляційний суд
вважав, що із змісту вказаного пункту
договору вбачається, що боржник без
жодних зауважень надав беззастережну
згоду на те, що у разі невиконання своїх
зобов'язань право власності на належне
йому майно фактично переходить до
іпотекодержателя, тобто заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування
цивільно-правових засобів з метою
забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Таким чином, порушення, невизнання або
оспорювання суб'єктивного права є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту. Крім
того, апеляційний суд змінив суть
рішення, оскільки застосування ст. 37
Закону України «Про іпотеку»
передбачає окремий позов і здійснення
позовного провадження.

Апеляційний суд на зазначене уваги не
звернув, не врахував, що для звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності на майно за
іпотекодержателем існує інша
процедура судового захисту і з таким
позовом банк до суду не звертався та
фактично змінив спосіб судового
захисту.

Отже, аналіз ст. 373 ЦПК України дає
підстави дійти висновку, що питання про
встановлення способу і порядку
виконання рішення суду може бути
розглянуто у виняткових випадках, що
обумовлюють об'єктивні ускладнення при
виконанні судового рішення або
наявність яких робить його виконання
неможливим.

При вирішенні питання про зміну
способу виконання рішення суд повинен
з'ясовувати обставини, що свідчать про
неможливість виконання рішення суду.

Крім того, ст. 373 ЦПК України передбачає
заходи, спрямовані на безумовне
виконання рішення суду, що набрало
законної сили, а не на зміну його
змісту.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом було
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 5 грудня 2013 року скасувати,
залишити в силі ухвалу Київського
районного суду м. Полтави від
1 листопада 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко