АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М.,
Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 06
листопада 2013 року

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що між Банком та відповідачем 14
листопада 2006 року було укладено
кредитний договір №DNK0RX07100156, згідно
умов якого відповідач отримав кредит у
розмірі 2109 грн. 81 коп. зі сплатою
відсотків за його користування у
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, строком до
14 листопада 2007 року. За умовами
вказаного договору відповідач взяв на
себе зобов'язання повернути суму
кредиту, відсотки та комісію за
користування кредитними коштами у
порядку та розмірах, встановлених
договором, проте відповідач
зобов'язання за кредитним договором не
виконав, кредитні кошти не повернув, у
зв'язку з чим виникла заборгованість,
яка складається з заборгованості за
кредитом, по процентам за користування
кредитом, по комісії, пені та штрафів на
загальну суму 23292 грн. 69 коп., а тому
просили стягнути з відповідача на їх
користь вказану суму заборгованості та
судові витрати.

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 06
листопада 2013 року у задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов у повному
обсязі, посилаючись на порушенням
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції
виходив з того, що заборгоаність
відповідача перед позивачем за
кредитним договором відсутня.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 14 листопада 2006
року між ПАТ КБ «ПриватБанк та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
DNK0RX07100156, згідно умов якого Банк надав
відповідачу кредит у розмірі 2109 грн. 81
коп. зі сплатою відсотків за його
користування у розмірі 24 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом та зі строком повернення до 14
листопада 2007 року включно, на цілі:
придбання товару, тобто укладено
споживчий кредит, оскільки ці кредитні
кошти були перераховані Банком на
поточний рахунок в ПАТ «Альфа банк»
згідно рахунку-фактури №V131001761 від 14
листопада 2006 року (а.с. 6-15)

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач ОСОБА_1 отримавши кредитні
грошові кошти належним чином не
виконав зобов'язання за кредитним
договором щодо повернення коштів,
сплати відсотків та комісії за
користування грошовими коштами,
повністю не повернув отримані грошові
кошти, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, що підтверджується
розрахунком заборгованості (а.с. 4-5), а
тому право позивача на отримання цих
коштів було порушено.

Разом з цим, згідно ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
спеціальна позовна давність в один рік
встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
відносно неустойки.

Крім того, відповідно до п.7 ч.11 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

На зазначене звернуто увагу і в п. 31
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30 березня 2012
року, в якому зазначено, що враховуючи
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Судом встановлено, що вищевказаний
кредитний договір було укладено 14
листопада 2006 року, який діяв до 14
листопада 2007 року, а згідно п. 5.5 умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт) термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені та штрафів встановлено
тривалістю 5 років, а як вбачається з
виписки по рахунку від 23 жовтня 2013 року
та меморільних ордерів осатнній платіж
вчинений відповідачем датований 21
червня 2007 року, тобто право на
звернення до суду у позивача інсувало
до червня 2012 року.

Разом з цим ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із даним позовом
лише 02 жовтня 2013 року, тобто з пропуском
строку позовної давності для
пред'явлення позову, проте позивач не
ставив перед судом питання про
поновлення пропущеного строку
позовної давності, у зв'язку з чим позов
не підлягає задоволенню.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позову, проте за
інших підстав, які є необгрунтованими,
у зв'язку з чим рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 06
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді