Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/385/14
Головуючий у 1 інстанції Громов
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 02 грудня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів

В С Т А Н О В
И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів.

В позові зазначала, що за виконавчим
листом №2-2239 від 22.10.2008 року виданим
Хортицьким районним судом м.Запоріжжя
про стягнення з ОСОБА_2 на її користь
аліментів на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісячно,
було відкрито виконавче провадження
Хортицьким ВДВС ЗМУЮ. ОСОБА_2 сплачує
аліменти в неповному розмірі та з
затримкою. Станом на 01.04.2013 року
заборгованість ОСОБА_2 по аліментах
складає 18 306,66 грн. Посилаючись на
викладені обставини, просила суд
стягнути з ОСОБА_2 на її користь
неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми
несплачених аліментів за період з
01.02.2012 року по 31.07.2013 року у сумі 21 659 грн.

Рішенням Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 02 грудня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів в
розмірі 21 659 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 витрати на сплату
судового збору у розмірі 229,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з нього на
користь ОСОБА_3 за період з 01.02.2012 року
по 31.07.2013 року пеню, яку він обрахував у
розмірі 1471 грн.

Позивачкою надані заперечення на
апеляційну скаргу, в яких вона вважає
доводи апеляційної скарги
безпідставними і просить залишити
рішення без змін.

В засідання апеляційного суду
відповідач, будучи належно та
своєчасно повідомленим про час та
місце судового засідання, що
підтверджується наявним в справі
рекомендованим поштовим повідомленням
про вручення судової повістки про
виклик, не з'явився. Відповідачу судова
повістка вручена батьку, що відповідає
вимогам ч. 3 ст. 76 ЦПК України і є
належним повідомленням останнього про
час і місце судового засідання
апеляційного суду. З клопотаннями про
відкладення судового засідання з
повідомленням про поважність причин
неявки до апеляційного суду відповідач
не звернувся. Судова колегія ухвалила
про можливість розглядати справу за
його відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника позивачки адвоката
ОСОБА_4, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини і відповідні
правовідносини.

За виконавчим листом №2-2239 від 22.10.2008
року виданим Хортицьким районним судом
м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500
грн. щомісячно виконавче провадження
знаходиться у Хортицькому ВДВС ЗМУЮ.

Державним виконавцем станом на 01.04.2013
року заборгованість ОСОБА_2 по
аліментах визначена у розмірі 18 306,66
грн.

Під час розгляду справи у суді першої
інстанції відповідач позов визнав.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд першої інстанції у відповідності
до вищезазначеної норми
процесуального права, якою
врегульовано диспозитивність дій
сторін у справі, у зв'язку з тим, що
визнання позову відповідачем не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, ухвалив
рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що суд
з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про задоволення позову.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
належним чином застосував ст. 196 СК
України.

Норми СК України передбачають, що
зобов'язання зі сплати аліментів має
періодичний характер і повинно
виконуватися щомісяця.

Згідно з частиною 1 статті 196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Положеннями частин 1, 3 статті 549 ЦК
України визначено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Право на стягнення неустойки (пені)
виникає в особи у зв'язку із юридичним
фактом порушення особою обов'язку зі
сплати аліментів на утримання дитини.
При цьому, виконання такого обов'язку з
порушенням строків сплати та наступне
погашення заборгованості не звільняє
особу від відповідальності у вигляді
сплати неустойки (пені) за прострочення
виконання обов'язку зі сплати
аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції взяв до уваги наданий
позивачкою розрахунок розміру пені
(а.с.25), оскільки він узгоджується з
відомостями державного виконавця щодо
розрахунку суми заборгованості
відповідача зі сплати аліментів,
відображає розмір несплачених
аліментів по кожному з періодичних
платежів, та з урахуванням цих
обставин обчислено розмір неустойки
(пені).

При визначені розміру пені підрахунок
проведений, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до часу пред'явлення позову,
підсумовано розмір нарахованої
неустойки (пені) за кожен із
прострочених платежів та визначено її
загальну суму.

Довід апеляційної скарги відповідача
(який наразі заперечує проти виплати
пені), що розмір заборгованості, з
якого обчислювалася пеня більше, ніж
та, з якої виходила позивачка, не може
бути взятий до уваги.

Апеляційний суд не може зробити
власний розрахунок розміру пені,
виходячи з більшого, ніж вказувала
позивачка розміру заборгованості,
оскільки це призведе до збільшення
суми пені.

У такому випадку рішення суду не буде
узгоджуватися з вимогами ст. ст. 11, 303
ЦПК України, оскільки вийде за межі
позовних вимог, заявлених позивачкою.

Доводи апеляційної скарги про невірне
обрахування розміру пені та наведений
власний розрахунок на суму 1471грн. не
спростовують висновки рішення суду.

Складений відповідачем розрахунок не
відповідає ст. 196 СК України, оскільки
ним окремо підраховано 1 відсоток за ті
місяці, коли аліменти не сплачувалися і
ці суми зведені до арифметичного
доданку (а.с.32-33).

Відповідач не взяв до уваги, що згідно
з частиною 1 статті 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

При визначенні розміру неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів
відповідач обчислив її розмір без
урахування суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення ним свого обов'язку щодо їх
сплати, не підсумував розміри
нарахованої неустойки (пені) за кожен
із прострочених платежів за увесь
період прострочення, а тому
неправильно визначив загальну суму.

Доводи апеляційної скарги про невелику
зарплатню, знаходження в сімейних
відносинах та утримання жінки, не мають
свого підтвердження.

Ці доводи суперечать вимогам ст. ст. 10,
60 ЦПК України, які зобов'язують
відповідача на засадах змагальності
доводити свої заперечення
переконливими, належними та
припустимими доказами. Жодного доказу
на підтвердження своїх доводів апелянт
на навів і не надав. Фактично апелянт
вимагає від суду зробити припущення
щодо наявності вказаних ним обставин,
що прямо заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, яка визначає, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 02 грудня 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: