АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/576/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Заїки В.М.,

суддів: Варвус Ю.Д., Гринчука Р.С.

при секретарі:
Кошельнику В.М.

за участю: сторін та
їх представників,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Хмельницького
національного університету на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 20 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Хмельницького національного
університету про поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В вересні 2013 року ОСОБА_1, звертаючись
до суду з названим позовом вказувала,
що 30.09.2003 року наказом №45-к була
прийнята на роботу в Хмельницький
технологічний університет «Поділля».
01.01.2004 року була переведена до
Хмельницького національного
університету у зв'язку з
реорганізацією на посаду майстра
виробничого навчання кафедри
технології та конструювання швейних
виробів з 22.09.2003 року до 22.09.2004 року за
контрактом. 27.06.2013 року повідомлена про
звільнення з посади за скороченням
штатів (п.1 ст.40КЗпП України) та
повідомлена про переведення на посаду
майстра виробничого навчання кафедри
ТКШВ з 01.09.2013 року, на підставі наказу
ректора №92 від 25.06.2013 року.

22.08.2013 року відповідно до наказу №61-к
звільнена з посади майстра виробничого
навчання кафедри ТКШВ за скороченням
штатів(п.1 ст.40 КЗпП України) з 02.09.2013
року. Позивачка вказувала, що підставою
її звільнення стала службова записка
завідувача кафедри ТКШВ Славінської
А.Л. та згода профкому від 18.07.2013 року.
Позивачка вважає своє звільнення
незаконним, оскільки адміністрація при
вирішенні питання про її звільнення з
роботи не врахувала її переважне право
перед іншими працівниками про
залишення на роботі, наявність у неї
вищої освіти за профілем, не
запропонувала їй іншу роботу.

________________________________________________________________________
______________________Головуючий у першій
інстанції:Сарбей В.Л.
Провадження № 22-ц/792/576/14

Доповідач: Заїка В.М.
Категорія:
51, 52, 53

У зв'язку з цим просила поновити її на
роботі на посаді майстра виробничого
навчання та стягнути з відповідача на
її користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 20 грудня 2013 року позов
задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді
майстра виробничого навчання
Хмельницького національного
університету.

Стягнуто з Хмельницького
національного університету на користь
ОСОБА_1 степанівни заробітну плату за
час вимушеного прогулу в сумі 11 198,00 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з таким вирішенням
спору, Хмельницький національний
університет подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржуване
рішення та стягнути на користь судовий
збір за подачу апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що при винесенні
рішення суд неповно з'ясував обставини
справи, що мають значення для справи та
не встановив правовідносин, які
виникли між сторонами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник заперечили проти
задоволення скарги, просили її
відхилити та залишити без змін рішення
суду першої інстанції.

Представник апелянта змінила
апеляційні вимоги та просила змінити
рішення лише в частині стягнення з
Хмельницького національного
університету на користь ОСОБА_1
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, в решті рішення залишити без
змін.

Заслухавши думку учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Однак колегія суддів погодитися з
таким висновком повністю не може.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону оскаржуване
рішення повністю не відповідає.

Так, суд першої інстанції
задовольняючи позов, вірно встановив,
що 30.09.2003 року ОСОБА_1 було прийнято на
роботу в Хмельницький технологічний
університет «Поділля».

01.01.2004 року її було переведено до
Хмельницького національного
університету у зв'язку реорганізацією
на посаду майстра виробничого навчання
кафедри технології та конструювання
швейних виробів з 22.09.2003 року до 22.09.2004
року за контрактом.

27.06.2013 року позивач отримала
повідомлення про майбутнє звільнення з
посади за скороченням штату та
повідомлення про те, що з 01.09.2013 року її
буде переведено на посаду майстра
навчального виховання кафедри
технології констроювання та
моделювання швейних виробів.

22.09.2013 року ОСОБА_1 було звільнено з
роботи з посади майстра виробничого
навчання кафедри технології
конструювання та моделювання швейних
виробів за скороченням штатів з 01.09.2013
року на підставі п.1 ст.41 КЗпП України.

Дані обставини підтверджуються
матеріалами справи та ніким не
оспорюють ся.

В частині задоволення вимог щодо
нарахування судом першої інстанції
суми середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до довідки про доходи, наданої
Хмельницьким національним
університетом від 22.10.2012 року -
середньомісячний дохід позивача за
останні два місяці перед звільненням
складає 3 132,17 грн., з моменту звільнення
до 20.12.2012 року позивачка не працювала -110
днів, середньоденна заробітна плата
становить 101,04 грн. виходячи з цих даних
суд стягнув 11 198,00 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з таким нарахуванням з
огляду на наступне.

В судове засідання представником
апелянта було надано довідку про
середньомісячну заробітну плату та
фактично відпрацьовані дні майстра
виробничого навчання кафедри ТКШВ
позивачки.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету
міністрів №100 від 08.02.1995 року «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати»
збереження середньої заробітної плати
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох
календарних місяців працівник не
працював, середня заробітна плата
обчислюється, виходячи з виплат за
попередні два місяці роботи. Якщо і
протягом цих місяців працівник не
відпрацював жодного робочого дня,
середня заробітна плата обчислюється
відповідно до останнього абзацу пункту
4 цього Порядку.

Середньоденний заробіток складає
119,00грн., виходячи з наступного:

Нараховано всього: червень - 2376,99 грн.,
липень - 1550,20 грн. = 3927,19 грн.

Відпрацьовано: в червні - 18 днів, в липні
- 15 днів. = 33 дні.

Час вимушеного прогулу - 80 днів.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, встановивши суму
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, яка підлягає стягненню на
користь ОСОБА_1 складає - 9 520 грн.

В решті рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 307,309,316,317 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Хмельницького
національного університету
задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 20 грудня
2013 року змінити.

Стягнути з Хмельницького
національного університету на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 9520,00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М.Заїка