Ухвала

іменем україни

16 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І.,
Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом відкритого
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
ОСОБА_5, поданою представником - ОСОБА_6,
на заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 22 вересня 2010
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 5 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року відкрите акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ВАТ КБ «Надра») звернулось до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що між ним та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір строком до 12 січня 2038
року на суму 54 255 доларів 57 центів США. У
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним договором було укладено
договір іпотеки, предметом якого була
квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4
на праві власності. Також у
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором між банком та
ОСОБА_5 було укладено договір поруки.
Оскільки як позичальник так і
поручитель не виконують своїх
зобов'язань за кредитним договором,
утворилась заборгованість у розмірі 65
638 доларів 64 центи США, яку позивач
просив стягнути солідарно з
відповідачів на його користь.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від
22 вересня 2010 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м. Києва від 5
лютого 2014 року, позов ВАТ КБ «Надра»
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ВАТ КБ
«Надра» заборгованість за кредитним
договором у розмірі 525 470 грн 09 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, в особі
представника - ОСОБА_6,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі
доказів, поданих сторонами, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що ОСОБА_5, як
поручитель порушила зобов'язання за
кредитним договором та договором
поруки і своїх доводів про те, що
договір поруки вона не підписувала,
поручитель не довела.

Посилання касаційної скарги про те, що
ОСОБА_5 належним чином не була
повідомлена про дату апеляційного
розгляду безпідставні, оскільки на
а.с. 76 наявна розписка про дату
судового розгляду, а телеграма про
відкладення судового розгляду
надійшла після розгляду справи по суті.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану
представником - ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від
22 вересня 2010 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 5 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

В.А.
Черненко