АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/4997/13-ц
Провадження № 22-ц/792/350/14
УХВАЛА

11 квітня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючого - судді
Фанди В.П.,

суддів : Спірідонової
Т.В., Купельського А.В.,

при
секретарі : Чебан О.М., Гриньовій А.М.

за участі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх
представника ОСОБА_3, представника
ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та
представника ОСОБА_3 на рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду від 05 грудня 2013 року

у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю ,,Гермес" до
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа -
Перша Кам'янець-Подільська державна
нотаріальна контора про визнання
правочину недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

встановила

Позивач, звертаючись до суду з позовом,
вказував, що в ході розслідування
кримінальної справи відносно ОСОБА_1
слідчим прокуратури 28.01.11 року було
накладено арешт на все її рухоме та не
рухоме майно про що внесено відповідні
відомості до Єдиного реєстру заборон
на нерухоме майно. Однак, відповідач
ОСОБА_2, на підставі письмової згоди
ОСОБА_1, 13.04.12 року подарував житловий
будинок та земельну ділянку синові
ОСОБА_5. Просить визнати недійсними
дані договори, як такі, які вчиненні з
порушенням вимог ст. ст. 203, 215 ЦК
України.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 05 грудня 2013
року позовні вимоги задоволено.
Визнано недійсними договори дарування
житлового будинку з надвірними
будівлями та 0,0725 га. земельної ділянки
по АДРЕСА_1. Вирішено питання судових
витрат.

Не погодившись з даним рішенням суду
апеляційні скарги подали ОСОБА_2 та
ОСОБА_1. В кожній апеляційній скарзі
апелянти вважають рішення суду
незаконним, просять його скасувати,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального, процесуального права.
Вказують, що суд безпідставно дійшов
висновку щодо належності їм спірного
майна на праві спільної сумісної
власності, оскільки будинок був
придбаний за подаровані ОСОБА_2 кошти.
Суд не взяв до уваги, що ТОВ «Гермес» не
є стороною правочину, тому невправі
звертатися до суду з таким позовом. На
час вчинення правочину сторони не
допустили будь-яких порушень
законодавства, так як не знали про
наявність обмежень щодо майна.

На розгляд справи у апеляційному суді
апелянти підтримали вимоги скарги,
просять їх задовольнити.

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Швець
О.Д.

Доповідач - Фанда В.П.

Категорія № 19

Представник товариства заперечив
щодо задоволення апеляційної скарги,
вважає її безпідставною.

Перша Кам'янець-Подільська державна
нотаріальна контора на перегляд справи
не з'явилася, подала заяву про розгляд
справи за її відсутності.

Кожна із апеляційних скарг не
підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності з ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що житловий будинок по
АДРЕСА_1 придбаний 31.10.1988 року у період
шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та у
відповідності з діючою на час
виникнення правовідносин ст. 22 КпШС
УРСР належить їм на праві спільної
сумісної власності. Вказана обставина
підтверджується свідоцтвом від 23.02.2012
року про право спільної сумісної
власності подружжя, посилання на яке
має місце у п.2 договору дарування цього
ж будинку від 13.04.2012 року (а.с.10). При
вчиненні даного правочину ОСОБА_1, як
співвласник, давала письмову згоду на
відчудження як самого будинку так і
земельної ділянки на якій будинок
розташований (а.с.73).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції обґрунтовано
врахував постанову слідчого
прокуратури Хмельницької області від
28.01.2011 року, якою, в тому числі,
накладено арешт на все нерухоме майно
ОСОБА_1, яка обвинувачувалася слідством
за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України (а.с.91-93).

Реєстрація заборони відчудження
такого нерухомого майна щодо ОСОБА_1
01.02.2011 року внесена до відповідного
Єдиного реєстру заборон (а.с.93).

Відповідно до Державного акту про
право власності на земельну ділянку
від 30.11.2011 року 0,0725 га. земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель належить
подружжю ОСОБА_1 на праві спільної
сумісної власності (а.с.73, п.2 договору
дарування).

Відповідно до ст.2 Закону «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року,
наявність такої заборони, перешкоджала
співвласникам розпоряджатися, в тому
числі дарувати, спірними житловим
будинком та земельною ділянкою.

03.05.2012 року вироком
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду ОСОБА_1 засуджено до позбавлення
волі, з конфіскацією всього належного
їй майна, крім житла.

Цим вироком в рахунок погашення
заподіяних матеріальних збитків ТОВ
«Гермес» на суму 1 866 733,95 грн.
звернуто стягнення, в тому числі, на 1/2
частину належного засудженій спірного
житлового будинку на земельній ділянці
площею 600 м. кв..

Колегія суддів враховує, що порушення
кримінальної справи мало місце саме у
зв'язку із спричиненням майнової шкоди
товариству «Гермес», саме для
забезпечення виконання цивільного
позову товариства накладався арешт на
все майно підсудної ОСОБА_1, на
відшкодування таких збитків вироком
суду звернуто стягнення, в тому числі і
на спірне майно, тому безпідставним є
посилання апелянтів на
безпідставність звернення до суду з
даним позовом ТОВ «Гермес».

З врахуванням цього відповідає
вимогам закону висновок суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог та визнання недійсними договорів
дарування 13.04.2012року ОСОБА_2 житлового
будинку та земельної ділянки синові
ОСОБА_5.

Дані правочини посвідчував державний
нотаріус Барановський С.Ф.
Кам'янець-Подільської державної
нотаріальної контори, який у п.8
договору дарування житлового будинку
зазначив про проведення ним перевірки
відсутності заборон відчудження.

Згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити ЦК,
іншим законам України, які приймаються
відповідно до Конституції України та
ЦК, міжнародним договорам, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, актам Президента
України, постановам Кабінету Міністрів
України, актам інших органів державної
влади України, органів влади
Автономної Республіки Крим у випадках
і в межах, встановлених Конституцією
України та законом, а також моральним
засадам суспільства. Зміст правочину
не повинен суперечити положенням також
інших, крім актів цивільного
законодавства, нормативно-правових
актів, прийнятих відповідно до
Конституції України (статті 1, 8
Конституції України).

Відповідно до ст.2 Закону «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року
реєстрація 01.02.2011 року в Єдиному
реєстрі заборони на відчудження майна
ОСОБА_1 перешкоджала співвласникам як
ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 укладати договори
дарування спірних житлового будинку та
земельної ділянки.

З врахуванням цього не заслуговує на
увагу посилання апелянтів на
відсутність у ст.203 ЦК України правових
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідачі не надали суду належних та
допустимих доказів щодо припинення
права спільної сумісної власності на
спірне майно, тому суд першої інстанції
у відповідності до вимог законодавства
визнав повністю договори дарування
недійсними.

Покази свідків не є правовими
підставами на підставі яких суд у даній
справі може піддавати сумніву та не
брати до уваги визначений у свідоцтві
про право власності на нерухоме майно
статус цього майна (часткова власність,
приватна чи спільна сумісна власність).
З цієї причини судом не беруться до
уваги покази допитаних при
апеляційному перегляді свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9.

Місцевий суд дав обґрунтовану оцінку
наданими апелянтоми доказам, дійшов
правильного висновку стосовно того, що
спірне майно є спільним майном
подружжя, рішення суду про доведеність
позовних вимог відповідає матеріалам
справи.

Доводи апеляційної скарги, на які
посилаються апелянти, не є підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду слід залишити
без змін, а апеляційні скарги без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 05 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис
Судді : підписи

З оригіналом згідно : суддя
апеляційного суду
В.П. Фанда