Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №288/1911/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді:
Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю.,

Товянської О.В.

при
секретарі: Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Хортиця-Агро", третя особа
Попільнянський відділ Житомирської
регіональної філії Центру ДЗК про
визнання недійсним договору оренди
землі та договору про внесення змін до
договору оренди землі

за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Хортиця-Агро" на рішення
Попільнянського районного суду
Житомирської області від 11 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із даним позовом. В обгрунтування
позовних вимог зазначила, що 16.02.2010 року
між її матір'ю ОСОБА_3 та ТОВ
„Хортиця-Агро" було укладено договір
оренди землі загальною площею 3,9597 га, а
10.10.2012 року укладено договір про
внесення змін до даного договору.
ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла і вона
успадкувала зазначену земельну
ділянку. Вивчивши договір оренди землі
від 16.02.2010 року та договір про внесення
до нього змін виявила грубі порушення
прав орендодавця. Зокрема, договори
було укладено з порушенням вимог
ч.ч.1-3,5.6 ст.203 ЦК України та ст.15 ЗУ «Про
оренду землі», в них не було зазначено
всіх істотних умов, передбачених цією
статтею.

Просила визнати недійсним договір
оренди землі від 16.02.2010 року, укладений
між її матір'ю та відповідачем, а також
договір про внесення змін до цього
договору від 10.10.2012 року та стягнути з
відповідача на її користь судові
витрати.

Рішенням Попільнянського районного
суду від 11 лютого 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено. Визнано недійсним договір
оренди землі від 16.02.2010 року, укладений
між ОСОБА_3 та ТОВ «Хортиця-Агро»,
зареєстрований у Попільнянському
відділі Житомирської регіональної
філії Центру ДЗК 01.08.2011 року.

Визнано недійсним договір про внесення
змін до договору оренди землі від 16.02.2010
року, який 10.10.2012 року був укладений між
ОСОБА_3 та ТОВ «Хортиця-Агро»,
зареєстрований у Попільнянському
відділі Житомирської регіональної
філії Центру ДЗК 13.11.2012 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хортиця-Агро» на
користь ОСОБА_2 судовий збір та 3000,00
грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Хортиця-Агро» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позову.
Посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом між ОСОБА_3 та ТОВ
„Хортиця-Агро" 16.02.2010 року було
укладено договір оренди землі
загальною площею 3,9597 га, що знаходиться
в с.Миролюбівка Попільнянського району
Житомирської області. 10.10.2012 року між
цими ж сторонами укладено договір про
внесення змін до договору від 16.02.2010
року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. ОСОБА_2
06.09.2013 року отримала свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
спадкове майно, що складається із
спірної земельної ділянки площею 3,9597
га в с.Миролюбівка Попільнянського
району Житомирської області.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
договір оренди землі від 16.02.2010 року
підлягає визнанню недійсним з тих
підстав, що він не відповідає вимогам
Закону України "Про оренду землі".
Зокрема, в договорі не вказано розмір
орендної плати, не зазначено умови
збереження стану об'єкта оренди, а
також умови передачі у заставу та
внесення до статуного фонду права
оренди земельної ділянки. Крім
зазначеного, укладений договір
підлягає визнанню недійсним на
підставі статті 215 ЦК України в зв'язку
з недодержанням сторонами вимог,
встановлених частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Оскільки договір від 10.10.2012 року
про внесення змін до договору оренди
землі від 16.02.2010 року є додатком до
цього договору, він також підлягає
визнанню недійсним.

З такими висновками суду погодитись не
можна, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочин - це дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 638 ЦК України
визначено, що договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за
договором найму (оренди) земельної
ділянки наймодавець зобов'язується
передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про
оренду землі» оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки
- це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання недійсними договорів оренди,
позивач вказувала, що оспорюванні нею
договори оренди землі укладено з
порушенням вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України та
з порушенням вимог ст. 15 Закону України
«Про оренду землі».

Із роз'яснень, викладених у п. 1
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 6 листопада 2009 року «По
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» вбачається, що при
розгляді справ про визнання правочинів
недійсними суди залежно від предмета і
підстав позову повинні застосовувати
норми матеріального права, якими
регулюються відповідні відносини, та
на підставі цих норм вирішувати справи.
Угода може бути визнана недійсною
лише з підстав і з наслідками,
передбаченими законом. Тому в кожній
справі про визнання угоди недійсною
суд повинен встановити наявність тих
обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди недійсною і настання
певних юридичних наслідків.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановленні частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу. Правові наслідки не
дотримання цієї вимоги закону
передбачені ст. ст. 229 -235 ЦК України.

Разом з тим, у ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» визначено істотні умови
договору, які є обов'язковими під час
укладення договору оренди землі.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Статтею 203 ЦК України встановлені
загальні вимоги до правочинів, їх
невиконання є підставою для визнання
правочинів недійсними. В той же час,
відсутність істотних умов договору,
визначених ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» є окремою підставою для
визнання договору недійсним.

Тобто, вказані матеріальні норми є
різними за своєю правовою природою і
кожна з них є окремою підставою для
пред'явлення позову про визнання
правочину недійсним.

Встановивши наявність спору сторін із
приводу договору оренди землі, суд
першої інстанції всупереч вимогам ч. 4
ст. 10 ЦПК України не вжив заходів до
правильного вирішення спору, не
уточнив підстав позову, під час
ухвалення рішення помилково послався
на дві взаємовиключні підстави для
визнання правочину недійсним -
відсутність волевиявлення та
відсутність істотних умов договору.
Залишив поза увагою, той факт, що
позивач отримує орендну плату
відповідно до умов договору.

Що стосується істотних умов договору
оренди, суд першої інстанції
безпідставно послався на відсутність в
оспорюваному договорі оренди землі
розміру орендної плати та умов
збереження стану об'єкта оренди,
оскільки такі містяться в тексті
договору (п.п.9,17,28).

Умова передачі у заставу та внесення до
статуного фонду права оренди
земельної ділянки дійсно відсутня в
договорі оренди від 16.02.2010 року, але
ухвалюючи рішення про визнання
договору недійсним, суд залишив поза
увагою вимоги ст. 3 ЦПК України та ст. 15
ЦК України про те, що в порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право, і не
встановив, чи дійсно порушуються права
позивача у зв'язку з відсутністю в
договорі оренди зазначеної умови, її
істотності. Також судом не з'ясовано, в
чому саме полягає порушення її
законних прав.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

Позивач та її представник ні в суді
першої, ні в суді апеляційної інстанції
не змогли пояснити та не надали
належних і допустимих доказів, які б
свідчили, що відсутність в договорі
оренди конкретних істотних умов
призвело до порушення прав, свобод та
інтересів позивача та її померлої
матері.

За таких обставин, позовні вимоги про
визнання недійсними договору оренди
землі від 16.02.2010 року та договору про
внесення змін до цього договору від
10.10.2012 року є безпідставними.
Відповідно, відсутні підстави для
стягнення з відповідача на користь
позивача судових витрат.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення ухвалено судом першої
інстанції з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.
209,218,303,307,309,313,314,316,317,319,324,325 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Хортиця-Агро" задовольнити.

Рішення Попільнянського районного
суду від 11 лютого 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову
до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Хортиця-Агро" про
визнання недійсним договору оренди
землі та договору про внесення змін до
договору оренди землі.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: