АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Савчук М.В.

секретаря: Скрипник С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на заочне рішення
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 02 жовтня 2013
року ,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 13.06.2006 був
укладений кредитний договір № DNH4KP20901203,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у розмірі 2858,69 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом,
строком на 24 місяці по 13.06.2008 включно.

Внаслідок неналежного виконання
взятих на себе зобов'язань за
відповідачем станом на 27 травня 2013 року
утворилась заборгованість в сумі 40 715,46
грн.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у
розмірі 40 715,46 грн. за кредитним
договором №DNH4KP20901203 від 13.06.2006 та
вирішити питання щодо судових витрат.

Заочним рішенням Глибоцького
районного суду Чернівецької області
від 02 жовтня 2013 року у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить заочне рішення
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 02 жовтня 2013
року скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги банку у
повному обсязі. Вирішити питання щодо
судових витрат.

№22ц-1610/13
Головуючий в І інстанції Цуренко
В.А.

Категорія 19/27
Доповідач: Бреславський О.Г.

Вважають, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з грубим порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи вважає, що апеляційну
скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
пропустив строк звернення до суду.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції апеляційний суд не
погоджується.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що
13.06.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір №
DNH4KP20901203, відповідно до умов якого
останній отримав кредит у розмірі 2858,69
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25.08% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, строком на 24 місяці по 13.06.2008
включно.

Внаслідок неналежного виконання
взятих на себе зобов'язань, станом на
27.05.2013 за відповідачем утворилась
заборгованість у сумі 40715,46 грн., яка
складається з: 2857,43 грн. -
заборгованість за кредитом; 13006,89 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 22436,12 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за кредитним договором, а також штрафи
відповідно до п.2.4.5.5. Умов та правил
надання банківських послуг; - 500 грн. -
штраф (фіксована частина); - 1915,02 грн. -
штраф (процентна складова), що
підтверджується відповідним
розрахунком позивача (а.с. 3).

У своїх додаткових поясненнях ПАТ КБ
«Приватбанк» вказує, що ними помилково
було зазначено, про нарахування
штрафів відповідно до п.2.4.5.5. Умов і
правил надання банківських послуг, які
затверджені 2009 року, та вказують що
нарахування штрафів по вказаному
кредитному договору передбачені п.5.3
Умов та правил надання банківських
послуг, які додані до позовної заяви.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства в
установлений строк відповідно до умов
договору.

При порушенні зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а відповідно до
вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно з ч. 1 ст.258 ЦК України для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Частиною 1 ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач в судовому засіданні суду
першої інстанцій участі не брав і заяву
про застосування строку позовної
давності не подавав, а тому не було
правових підстав для застосування
такого строку.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» роз'яснено,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Застосовуючи до спірних правовідносин
наслідки спливу позовної давності суд
першої інстанції на порушення вимог ст.
ст. 212-214 ЦПК України не звернув уваги на
те, що у матеріалах справи відсутня
заява відповідача про застосування
позовної давності, яка мала бути ним
порушена до ухвалення рішення
місцевого суду.

Крім того, колегія суддів апеляційного
суду вважає за необхідне зазначити, що
пункт 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони

договору споживчого кредиту.

Така ж правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України №
6-126цс13 від 20 листопада 2013 року у справі
за заявою Особа-1 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 червня 2013 року у справі за
позовом кредитної спілки «Аккорд» до
Особа-1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, яка, відповідно до
положень статті 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову у зв'язку з застосуванням
позовної давності незалежно від
наявності заяви у спорі щодо вимог про
повернення споживчого кредиту є
безпідставним.

Окрім того, колегія суддів вважає, що
позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає
частковому задоволенню у зв'язку з тим,
що пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором повинна
розраховуватись за три роки.

Відповідно до п.5.4 Умов надання
споживчого кредиту нарахування
неустойки за кожен випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3
цих Умов, здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинне бути виконане
позичальником.

Враховуючи викладене, сума нарахованої
пені за період з 27 травня 2010 року по 27
травня 2013 року складає 16 235,12 грн.

Отже, загальна сума заборгованості за
вказаним кредитним договором
становить 34 514,46 грн., з яких 2857,43 грн. -
заборгованість за кредитом; 13006,89 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 16235,12 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором, а також
штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил
надання банківських послуг; 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1915,02 грн. -
штраф (процентна складова).

З огляду на викладене, колегія суддів,
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому воно підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, про
часткове задоволення позовних вимог
ПАТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст.ст.88, 307, 309, 313, ЦПК України,
колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Глибоцького районного
суду Чернівецької області від 02 жовтня
2013 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№DNH4KP20901203 від 13.06.2006 у сумі 34 514
(тридцять чотири тисячі п'ятсот
чотирнадцять) грн.46 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 517 (п'ятсот сімнадцяти) грн.71
коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: