Справа № 427/1041/14-ц
Провадження № 2/427/846/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014 року. Свердловський міський суд
Луганської області у складі:

головуючого суді : Алейникова В. І.

при секретарі : Жировій І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Свердловська
Луганської області справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визнання
права власності в порядку набувальної
давності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання права власності за
набувальною давністю, в обґрунтування
вимог зазначивши, що вони, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 мешкають родиною з березня 2003
року за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою депутата від
16.09. 2013 року. З того часу, вони
користуються та володіють зазначеним
будинком та належними йому
господарськими спорудами, підтримують
в охайному, придатному до експлуатації
стані, використовують як господарі для
власних потреб за їх цільовим
призначенням, користуємося будинком
відкрито, безперервно, як своїм, права
третіх осіб не порушають. У наступний
час до них звернулася ОСОБА_4 та
повідомила, що житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5,
відповідно договору про виділення в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва житлового
будинку, що підтверджується будинковою
книгою, технічним паспортом. ОСОБА_5
змінила прізвище на ОСОБА_5, що
підтверджується Витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про шлюб, щодо підтвердження
дошлюбного прізвища від 6.08. 2013 року №
0. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, про
що Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Свердловського
міського управління юстиції у
Луганській області зроблено актовий
запис № 154 від 14.02.2012 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 14.02.2012 року. Відповідач
ОСОБА_4, є спадкоємицею померлої, бо
19.09.2005 року ОСОБА_5 залишила заповіт
яким усі її права та обов'язки, які їй
будуть належати на момент складання
цього заповіту, а також ті права та
обов'язки, які можуть належати їй у
майбутньому, та усе майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалось
заповіла їй - ОСОБА_4. Виходячи з
наведеного, відповідачка
запропонувала нам або звільнити
будинок, або сплатити на її користь
його вартість у розмірі 22 000, 00 грн. З цим
ми категорично не згодні. Відповідно до
ст. 41 Конституції України право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом, право
приватної власності є непорушним і
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Згідно з
ч.1.ст. 344 ЦК України, особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344
ЦК України право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.
Відповідно до вимог п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
статті 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 п. 10 ст. 346 ЦК України
право власності припиняється у разі
припинення юридичної особи чи смерті
власника.Позивачі вважають себе
власниками вказаного житлового
будинку, бо за свої кошти провадили
необхідні ремонтні роботи у будинку,
користуються господарчими будівлями
що належать до житлового будинку,
земельною ділянкою, сплачують
необхідні платежі по користуванню
майном. За свої кошти зробили технічний
паспорт на будинок від 21.08. 2013 року,
згідно якого загальна площа будинку
складає 68,9 кв. м. житлова площа 27,5 кв. м.,
до будинку належать господарчі
будівлі та споруди: «Б» - сарай, «В» -
гараж, «Г» - вбиральня, № 1-3 - огорожа, № 4
- водопровід, І - замощення. Ці факти
можуть підтвердити свідки, а саме
сусіди по вулиці, родичі. З приводу
оформлення права власності на вказане
майно вони звернулися самостійно до
нотаріуса, який їм рекомендував
звернутися до суду з цього питання.

Враховуючи вищевказане позивачі
просять постановити рішення, яким
визнати право власності за ними, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 68,9
кв. м. житловою площею 27,5 кв. м., до
якого належать господарчі будівлі та
споруди: «Б» - сарай, «В» - гараж, «Г» -
вбиральня, № 1-3 - огорожа, № 4 -
водопровід, І - замощення, в рівних
частках по ? частці за кожним - за
набувальною давністю.

У судовому засіданні позивачі
підтримали заявлені позовні вимоги та
просять суд винести рішення яким
визнати за ними право власності на
вказаний будинок за набувальною
давністю.

У судовому засіданні відповідач позов
визнала у повному обсязі та не
заперечувала проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов є обґрунтований та
такий, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом, право
приватної власності є непорушним і
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що згідно копії договору
про виділення в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва житлового будинку від
05.01.1957 року житловий будинок АДРЕСА_1
належить ОСОБА_5. Згідно копії витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про шлюб, щодо
підтвердження дошлюбного прізвища від
6.08. 2013 року № 0, убачається, що
ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_5.

Із копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 від 14.02.2012 року, виданого
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Свердловського
міського управління юстиції у
Луганській області актовий запис № 154
убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
померла.

Із копії заповіту від 19.09.2005 року
убачається, що ОСОБА_5 залишила заповіт
яким усі її права та обов'язки, які їй
будуть належати на момент складання
цього заповіту, а також ті права та
обов'язки, які можуть належати їй у
майбутньому, та усе майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалось
заповіла - ОСОБА_4.

Із довідки депутата від 16.09. 2013 року,
убачається що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
мешкають у будинку АДРЕСА_1 з березня 2003
року і до наступного часу. Згідно з
ч.1.ст. 344 ЦК України, особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України
«Особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є.»

Відповідно до вимог ч.4 ст. 344 ЦК України
право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Відповідно до вимог п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
статті 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 п. 10 ст. 346 ЦК
України право власності припиняється у
разі припинення юридичної особи чи
смерті власника.

Суд приходить до висновку що, правових
перешкод щодо встановлення права
власності позивачем немає, позов
обґрунтований, позивач добросовісно
набув право власності на майно в
порядку набувальної давності, тому
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 328, 344, 346 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10-11 та 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
про визнання права власності в порядку
набувальної давності, задовольнити.

Визнати право приватної власності за
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 68,9
кв. м. житловою площею 27,5 кв. м., до
якого належать господарчі будівлі та
споруди: «Б» - сарай, «В» - гараж, «Г» -
вбиральня, № 1-3 - огорожа, № 4 -
водопровід, І - замощення, в рівних
частках по 1/2 частці за кожним - за
набувальною давністю.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до апеляційного
суду Луганської області.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
апеляційним судом.

Головуючий: суддя
В.І.Алейников