Справа № 232/2893/13-ц
Провадження № 2/232/28/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
м. Кіровське

Кіровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді
Назаренко Г.В.

при секретарі
Крамар В.М.

за участю представника позивача
Орлової Н.І., Биковської О.С.

відповідачки
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
позовом Обласного комунального
підприємства
„Донецьктеплокомуненерго" до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
спожиті послуги з теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року Обласне
комунальне підприємство
«Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП
„Донецьктеплокомуненерго") звернулось
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за спожиті
послуги з теплопостачання. В
обґрунтування позовних вимоги позивач
зазначив, що відповідачці за адресою:
АДРЕСА_1, надавались послуги по
поставці теплової енергії, яка їх
споживала, але не оплачувала, у зв'язку
з чим утворилась заборгованість за
послуги з теплопостачання за період з 1
лютого 1997 року по 30 вересня 2013 року в
сумі 23434,51 грн., яку ОКП
„Донецьктеплокомуненерго" просить
стягнути з відповідачки.

Ухвалою Кіровського міського
суду Донецької області від 19 грудня 2013
року за клопотанням представника
позивача до участі в справі як
співвідповідача було залучено
співвласника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

В судовому засіданні
представники позивача, діючі на
підставі довіреності без обмеження
повноважень, Орлова Н.І. та Биковська
О.С. підтримали позовні вимоги, просили
їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 позов
визнала частково і суду пояснила, що у
1998 році за договором купівлі-продажу
придбала квартиру АДРЕСА_1, в якій були
демонтовані радіатори центрального
опалення. За недостатністю грошових
коштів опалювальні прилади в квартирі
вона не встановлювала, послуг з
центрального теплопостачання не
отримувала і лише перед початком
останнього опалювального сезону
придбала і встановила батареї у
належній їй квартирі. До винесення
судового рішення, зробила заяву про
застосування позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилась, про час і місце
судового розгляду оповіщена у
встановленому порядку, не сповістила
про причини неявки.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлені такі обставини
та відповідні ним правовідносини.

Відповідачам на підставі праві
спільної сумісної власності на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 17 вересня 1998 року належить
квартира АДРЕСА_1, таким чином вони є
споживачами теплової енергії в
багатоквартирному будинку.

Прізвище відповідачки «ОСОБА_1»
змінено на «ОСОБА_1» у зв'язку з
реєстрацією нею 16 січня 1999 року шлюбу.

Спірні правовідносини між сторонами
врегульовані Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24
червня 2004 року № 1875-1У, Законом України
«Про теплопостачання» від 2 червня 2005
року, Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630
(далі - Правила), Цивільним кодексом
України (далі - ЦК України).

П. 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено обов'язок споживача
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Згідно ч.6 ст.19 Закону України «Про
теплопостачання» споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

П.18 Правил передбачено, що
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

Відповідно до ч.2 ст.317, ч.4 ст.319, 322 ЦК
України власність зобов'язує; власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом; на зміст права
власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Оскільки право власності у
відповідачів виникло з 17 вересня 1998
року, а договору про перевід боргу між
колишніми та теперішніми власниками
квартири, а також постачальниками
теплової енергії не укладалось, у
позивача виникло право пред'явлення
позову до відповідачів лише з дати
придбання ними житла у власність, а не з
1 лютого 1997 року, у зв'язку з чим позовні
вимоги про стягнення з відповідачів
заборгованості за спожиті послуги з
теплопостачання за період з 1 лютого 1997
року по 31 серпня 1998 року є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. ст.257, 267 ч.ч.3, 4 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

До винесення рішення у справі
відповідачкою ОСОБА_3 зроблено заяву
про застосування позовної давності,
підстав для переривання перебігу
позовної давності по справі не
встановлено. Таким чином, суд приходить
до висновку про те, що сплив позовної
давності є підставою для відмови у
позові в частині позовних вимог про
стягнення з відповідачів
заборгованості за спожиті послуги з
теплопостачання за період з 1 вересня
1998 року по 31 листопада 2010 року включно.
Таким чином, підлягає стягненню з
відповідачів на користь позивача
заборгованість за надані послуги з
теплопостачання за період з 1 грудня 2010
року по 30 вересня 2013 року в сумі 4610,51
грн. з кожної з урахуванням того, що їх
частки у праві спільної сумісної
власності є рівними, що
підтверджується копією особового
рахунку НОМЕР_1.

Заперечення відповідачки ОСОБА_3
про те, що послуг по поставці теплової
енергії вона не отримувала з моменту
придбання квартири у власність і до
жовтня 2013 року, спростовуються актами
про включення (відключення) опалення в
будинку, в якому вона проживає, за
період, за який стягується
заборгованість за послуги з
теплопостачання.

У зв'язку із частковим
задоволенням позову підлягають
присудженню з відповідачів на користь
позивача понесені ним і документально
підтверджені судові витрати
пропорційно задоволеної частини
позовних вимог, що складаються з
судового збору в сумі 115,94 грн. з кожної.
Крім того, підлягає стягненню з
відповідачів в дохід держави судовий
збір в частині недоплаченої позивачем
при зверненні до суду суми судового
збору в сумі 5,87 грн. з кожної.

Відповідно до ст. ст. 256, 257, 267, 317, 322
ЦК України, ст. 20 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги ", ст. ст. 19, 25
Закону України „Про теплопостачання ",
пунктів 18, 24, 25 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630,
керуючись ст. ст.11, 60, 88, 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь
Обласного комунального підприємства
„Донецьктеплокомуненерго"
заборгованість за спожиті послуги з
теплопостачання за період з 1 грудня 2010
року по 30 вересня 2013 року в сумі 4610
(чотирьох тисяч шестисот десяти)
гривень 51 копійок з кожної.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь
Обласного комунального підприємства
„Донецьктеплокомуненерго" судовий
збір в розмірі 115 (ста п'ятнадцяти)
гривень 94 копійок з кожної.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1 в дохід
держави судовий збір в розмірі 5 (п'яти)
гривень 87 копійок з кожної.

В задоволення решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Кіровський
міський суд Донецької області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Г.В. Назаренко