Справа № 0707/7911/2012
н.р. стат. звіту - 44
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
25 березня 2014 року
Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі
головуючого судді Носова В.В., при
секретарі Іванчо Л.М., за участю
представника позивача - прокурора
прокуратури Мукачівського району -
Запотічного А.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом
прокурора Мукачівського району в
інтересах держави в особі Кольчинської
селищної ради до ОСОБА_2, третя особа
міськрайонне управління Держкомзему в
м. Мукачево та Мукачівському районі про
скасування Державного акту на право
власності на земельну ділянку та
повернення земельної ділянки,
Прокурор Мукачівського району в
інтересах держави в особі Кольчинської
селищної ради звернувся до
Мукачівського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа
міськрайонне управління Держкомзему в
м. Мукачево та Мукачівському районі про
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№533093 від 02.10.07 року, та повернення
земельної ділянки площею 0,16 га до
земель запасу Кольчинської селищної
Позов мотивує тим, що проведеною
перевіркою встановлено, що ОСОБА_3,
працюючи на посаді секретаря
Кольчинської селищної ради, являючись
представником влади, будучи службовою
особою місцевого самоврядування,
державним службовцем 10 рангу 5
категорії, в червні 2004 року, діючи
умисно, підробила рішення
дев'ятнадцятої сесії двадцять
третього скликання Кольчинської
селищної ради від 19 грудня 2001 року
шляхом внесення до його змісту, на
окремому аркуші, недостовірних даних, а
саме додаткового включення в дане
рішення про виділення земельних
ділянок в селищі Кольчино урочища
"Діброва" 35 особам загальною площею 5,5
га, в тому числі ОСОБА_2, полощею 0,16 га,
хоча заяви вищевказаних осіб щодо
виділення їм земельних ділянок на
сесії селищної ради не розглядалися та
відповідне рішення стосовно них не
приймалося.

На підставі вищевказаного рішення,
рішенням Кольчинської селищної ради
від 23.06.2004 року вищевказаним 35 особам,
серед яких значиться ОСОБА_2, були
надані земельні ділянки для ведення
особистого підсобного господарства, що
в подальшому призвело до незаконної
видачі державних актів на право
власності на земельні ділянки в селищі
Кольчино урочища "Діброва".

Відповідно до проектної документації,
02.10.2007 року ОСОБА_2 було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯД №533093 від
02.10.07 року площею 0,16 га,
нормативно-грошова оцінка якої складає
1074,28 грн.

З врахуванням того, що рішення
десятої сесії Кольчинської селищної
ради від 23 червня 2004 року було прийнято
на підставі підробленого та,
відповідно, незаконного рішення від 19
грудня 2001 року (вирок Мукачівського
міськрайонного суду від 07.12.2011 року,
ухвала Апеляційного суду
Закарпатської області від 24.05.2012 року),
що автоматично тягне за собою
незаконність першого, позивач вважає
державний на право власності на
земельну ділянку серії ЯД №533093 від
02.10.07 року виданий ОСОБА_2 таким, що є
незаконним та підлягає скасуванню.

Представник позивача - прокурор
прокуратури Мукачівського району -
Запотічний А.І. в судовому засіданні
підтримав заявлений позов, просив його
задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання повторно не з'явився, про час
і місце розгляду справи повідомлялася
належним чином, про причини неявки в
судове засідання суд не повідомив, а
тому відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України
суд, за згоди позивача, розглянув
справу на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням 20 сесії
23 скликання Кольчинської селищної ради
від 19.12.2001 року «Про виділ земельних
ділянок в селищі Кольчино», 56 особам
виділено земельні ділянки в урочищі
«Діброва» (а.с.9-10)

Вироком Мукачівського міськайонного
суду від 07.12.2012 року, який ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської
області від 24.05.2012 року змінено в
частині призначеної ОСОБА_3 міри
покарання, встановлено, що рішення 20
сесії 23 скликання Кольчинської
селищної ради від 19.12.2001 року є
незаконним, підробленим ОСОБА_3 шляхом
внесення останньою до його змісту, на
окремому аркуші, недостовірних даних, а
саме додаткового включення в дане
рішення про виділення земельних
ділянок в селищі Кольчино урочища
"Діброва" 35 особам загальною площею 5,5
га, в тому числі ОСОБА_2, полощею 0,16 га,
хоча заяви вищевказаних осіб щодо
виділення їм земельних ділянок на
сесії селищної ради не розглядалися та
відповідне рішення стосовно них не
приймалося. На підставі вищевказаного
рішення від 19.12.2001 року, рішенням 10
сесії 4 скликання Кольчинської
селищної ради від 23.06.2004 року «Про
надання у приватну власність земельних
ділянок для ведення особистого
підсобного господарства» 35 особам, в
тому числі ОСОБА_2, стосовно яких ОСОБА_3
було підроблено рішення 20 сесії 23
скликання Кольчинської селищної ради
від 19.12.2001 року «Про виділ земельних
ділянок в селищі Кольчино», надано у
приватну власність земельні ділянки в
урочищі «Діброва» (а.с.11-14)

З наявної в матеріалах справи копії
державного акту на земельну ділянку
серії ЯД№533093 від 02.10.2004 року
вбачається, що ОСОБА_2 на підставі
рішення 10 сесії 4 скликання
Кольчинської селищної ради від 23.06.2004
року є власником земельної ділянки
площею 0,1633 га в ур. «Діброва» в смт.
Кольчино. (а.с.89)

Відповідно до рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 12.03.2014 року,
рішення 10 сесії 4 скликання
Кольчинської селищної ради від 23.06.2004
року про надання у приватну власність
земельних ділянок для ведення
особистого підсобного господарства
визнано недійсним. Даним судовим
рішенням встановлено, що визнане
недійсним рішення 10 сесії 4 скликання
Кольчинської селищної ради від 23.06.2004
року було прийнято на підставі
підробленого та, відповідно,
незаконного рішення від 19 грудня 2001
року. (а.с.110-114)

Статтею 14 Конституції України
визначено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави. Право
власності на землю гарантується. Це
право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Згідно п.34 ст.26 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в України», виключною
компетенцією сільських, селищних,
міських рад є вирішення відповідно до
Закону питань регулювання земельних
відносин.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри.

Частинною 7 вищевказаної статті
ЗК України визначено, що відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України,
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу.

Частинною 9 вищевказаної статті ЗК
України визначено, що відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий
строк з дня отримання погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Статтею 152 Земельного кодексу
України передбачено способи захисту
порушених прав землекористувачів, де в
частині тертій зазначено, що захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 155
Земельного кодексу України, у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

У випадку набуття гр. ОСОБА_2 права
власності на земельну ділянку площею
0,16 га в урочищі "Діброва", смт. Кольчино,
мало місце порушення вказаного порядку
щодо набуття права власності на землю,
що підтверджується матеріалами справи,
а саме вироком Мукачівського
міськрайонного суду від 07.12.2012 року,
Ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 24.05.2012 року
та рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 12.03.2014 року.

З врахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позов
прокурора Мукачівського району в
інтересах держави в особі Кольчинської
селищної ради до ОСОБА_2, третя особа
міськрайонне управління Держкомзему в
м. Мукачево та Мукачівському районі про
скасування Державного акту на право
власності на земельну ділянку та
повернення земельної ділянки підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.14 Конституції України,
ст.ст.10, 60, 208-209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України,
ст.ст. 26,118,152,155 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

Скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№533093 від 02.10.2007 року виданий ОСОБА_2
нормативною вартістю 1074,28 гривень.

Земельну ділянку площею 0,16 га
розташовану в смт. Кольчино повернути
до земель запасу Кольчинської
сільської ради.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

На рішення може бути подана апеляція до
апеляційного суду Закарпатської
області через цей суд протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили у
порядку, встановленому ст.ст. 223, 233
Цивільного процесуального кодексу
України.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду

В.В. Носов