Єдиний унікальний номер 725/11/14-ц
Номер провадження 2/725/1/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014 Першотравневий районний
суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Слободян В.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
Чернівецька міська рада про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним вище позовом до ОСОБА_3, третя
особа Чернівецька міська рада про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою.

Посилався на те, що він проживає в
житловому будинку АДРЕСА_2 та є
власником земельної ділянки за
вказаною адресою, площею 0,09 га.

У житловому будинку АДРЕСА_1, який межує
з його будинком, проживає ОСОБА_3
Відповідач самовільно, без його згоди
збудувала споруду, яка розташована на
відстані 0,40 м. від межі, що проходить
між їхніми земельними ділянками.

Зазначив, що водостічна труба від
самовільно збудованого гаражу
знаходиться над його огорожею і вся
дощова вода чи вода від топлення снігу
стікає у його двір на огорожу, яку він
встановив на межі, внаслідок чого
пошкоджено заміщення та фундамент
огорожі.

Він, як власник земельної ділянки, має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися земельною ділянкою,
однак цього позбавлений, оскільки
ОСОБА_3 створює йому перешкоди в
користуванні земельною ділянкою,
заливаючи її водою та знищуючи його
майно.

Позивач неодноразово звертався до
ОСОБА_3 з проханням усунути перешкоди
добровільно, однак остання
відмовляється у зв'язку з чим була
притягнута до адміністративної
відповідальності.

Просив зобов'язати ОСОБА_3 усунути йому
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою АДРЕСА_2 шляхом знесення
самочинно побудованого гаражу в
будинковолодінні АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позов підтримав та підтвердив,
викладені в ньому обставини. Просив
позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 позов
підтримав. Пояснив, що права позивача,
як власника земельної ділянки, були
порушені, оскільки пошкоджується його
майно, він не має можливості
забезпечити влаштування необхідних
інженерно-технічних заходів та
проводити ремонт свого
будинковолодіння. Просив позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов не визнала. Пояснила, що на даний
час нею виведено водостічну трубу на
проїзну частину дороги та усунуто
зазначені позивачем порушення.
Просила відмовити в задоволенні
позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов
не визнала. Пояснила, що вимоги
позивача про покладення на відповідача
обов'язку знести приміщення гаражу
суперечать вимогам чинного
законодавства, оскільки будь-яких
доказів про неможливість усунення
виявлених ОСОБА_1 перешкод іншим
способом суду надано не було. Просила
відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи -
Чернівецької міської ради у судовому
засіданні - позов підтримала та
пояснила, що земельна ділянка, на якій
відповідачем було самовільно
збудовано гараж належить Чернівецькій
міській раді.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 суду показали, що
проживають по сусідству із сторонами.
Їм відомо, що відповідач збудувала
гараж, з даху якого стікає вода на
подвір'я позивача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх
представників, покази свідків,
дослідивши матеріали цивільної справи
приходить до наступного.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст.57-60
ЦПК України.

Суд відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст.16 ЦПК
України, звертаючись до суду, позивач
за власним розсудом обирає спосіб
захисту. Обравши способом захисту
права подання позову про знесення
самочинного збудованого об'єкту,
позивач в силу ст.10 ЦПК України
зобов'язаний довести правову та
фактичну підставу своїх вимог.

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки,
площею 0,0900 га, що розташована по
АДРЕСА_2 та постійно проживає за
вказаною адресою (а.с.6, 7).

Відповідач ОСОБА_3 є співвласницею
домоволодіння, що АДРЕСА_1 (а.с.57).
Земельна ділянка, площею 668 кв.м.,
закріплена за будинковолодінням
АДРЕСА_1 належить територіальній
громаді м. Чернівці та межує з
земельною ділянкою позивача. Зазначену
обставину сторони не заперечували, а
тому суд, на підставі ч.1 ст.61 ЦПК
України, визнає її такою, що не підлягає
доказуванню.

19.12.2013 року комісією КЖРЕП №11 було
складено акт №180 про те, що при
обстеженні водовідвідних елементів
гаражу будинку АДРЕСА_1 встановлено, що
водостічна ринва встановлена над
огорожею з порушенням: відсутня
водостічна труба, яка мала б відводити
дощові води на територію ділянки
будинку АДРЕСА_1 або на проїзну частину
вулиці відвідним коліном водостічної
труби. За даних обставин дощова вода
попадає з ринви на суміжну земельну
ділянку будинку АДРЕСА_2 (а.с.10).

Вказане будівництво гаражу було
проведено відповідачем без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту та є
самочинним. Вказану обставину
відповідач та її представник не
заперечували.

Таким чином, між сторонами виникли
правовідносини щодо самочинного
будівництва, які врегульовані ст.376 ЦК
України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Згідно із ч.7 ст.376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
самочинне будівництво, зобов'язана
відшкодувати витрати, пов'язані з
приведенням земельної ділянки до
попереднього стану.

Знесення самочинного будівництва є
крайньою мірою і можливе лише тоді,
коли використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності .

Аналіз вище наведених норм Закону
свідчить про те, що суд в даному випадку
повинен встановити наявність
порушеного права позивача, чи було
видано особі, яка здійснила самочинне
будівництво, припис про усунення
порушень, чи можлива перебудова та чи
відмовляється особа, яка здійснила
самочинне будівництво від такої
перебудови.

Суд враховує роз'яснення надані в
постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 №6 «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України»,
відповідно до яких позов про знесення
самочинно збудованого нерухомого
майна може бути пред'явлено власником
чи користувачем земельної ділянки або
іншою особою, права якої порушено,
зокрема, власником суміжної земельної
ділянки з підстав, передбачених
статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК
України.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК право
на звернення до суду з позовом про
знесення або перебудову самочинно
збудованого об'єкта нерухомості мають
як органи державної влади, так і органи
місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб
право на звернення до суду належить і
таким особам за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права (стаття 391
ЦК), а також власнику (користувачу)
земельної ділянки, якщо він заперечує
проти визнання за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на його
земельній ділянці, права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
(частина четверта статті 376 та стаття 391
ЦК).

Таким чином, ОСОБА_1, звертаючись до
суду з позовом, зобов'язаний був
довести наявність порушеного права
власності.

За змістом ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Стаття 386 ЦК України зазначає, що
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Однак, як вбачається з дослідженого у
судовому засіданні акта КЖРЕП №28 від
20.02.2014 року, комісією було зафіксовано
факт приведення в належний стан
системи водовідведення АДРЕСА_1
встановлено стояк з коліном, що
дозволило відвести воду на дорогу
(а.с.54-56).

Отже, відповідачем були усунуті в
добровільному порядку порушення, що
були виявлені та зафіксовані комісією
КЖРЕП №11 19.12.2013 року.

На наявність будь-яких інших порушень
його прав ОСОБА_1 у поданій до суду
заяві не посилався.

Крім того, суд враховує, що позивачем не
було підтверджено належними та
допустимими доказами по справі
відсутності можливості проведення
перебудови самочинно збудованого
об'єкту, що, відповідно до вимог ч. 7 ст.
376 ЦК України, є необхідною передумовою
для вирішення питання про знесення
самочинної забудови.

Відповідно до ст.212 Цивільного кодексу
України, суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що права ОСОБА_1
не порушені, а отже відсутні підстави
для задоволення його позовних вимог
про знесення самочинного будівництва.

При цьому суд враховує, що вирішення
питання про знесення самочинного
будівництва з будь-яких інших підстав
можливе лише за позовом органу
місцевого самоврядування, який був
залучений судом до участі у розгляді
справи у якості третьої особи без
самостійних вимог, однак, з позовними
вимогами до ОСОБА_3 не звертався.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1
до ОСОБА_3, третя особа Чернівецька
міська рада про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою -
необґрунтований та задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.319, 376, 386, 391 ЦК України
ст.ст.3, 8, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 64, 79, 81, 83, 88, 208,
209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа Чернівецька міська рада
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
Л. А. Стоцька