АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/5506/13-ц
Головуючий в суді
Провадження № 22-ц/774/144/К/14
інстанції - Вікторович
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року

м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Остапенко В.О., Турік В.П.,

при секретарі - Абрамян Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі в порядку
ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у
справі матеріалами, за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату
судового засідання, та без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу

цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" на
рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обгрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що 15 жовтня 2004 року
між ним та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № KRP0SK00150126, згідно
умов якого останній отримав кредитні
кошти, у національній валюті, у розмірі
1000,00 грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 60%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. Договором передбачено
порядок та умови погашення кредиту,
погашення заборгованості по кредиту,
сплата нарахованих за період
користування кредитом відсотків,
комісії та інших витрат.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 10 липня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 29383,25 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 876,30
грн.; заборгованість по процентам за
користування кредитом - 8873,22 грн.; пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань -
19633,73 грн., та яку разом із судовими
витратами в сумі 293 грн. 83 коп. позивач
просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 14
жовтня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового про задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд помилково
до спірних правовідносин застосував
строк позовної давності не врахувавши,
що такий строк відповідно до ч. 3 ст. 267
ЦК України може бути застосовано лише
за заявою відповідача, а не за
ініціативою суду. Крім того, суд
залишив поза увагою те, що договір діє
до повного його виконання, а припинення
зобов'язань за ним здійснюється
відповідно до діючого законодавства

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2004
року між Закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № KRP0SK00150126,
згідно умов якого останній отримав
кредитні кошти, у національній валюті,
у розмірі 1000,00 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 60% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань за
кредитним договором, станом на 10 липня
2013 року утворилась заборгованість у
розмірі 29383,25 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 876,30 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 8873,22 грн.; пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань -
19633,73 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що позивачем пропущено
строк позовної давності, тому його
вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Такого договору між сторонами укладено
не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася, або
могла довідатися про порушення свого
права, або про особу, яка його порушила.

Із матеріалів справи вбачається, що
укладений між сторонами договір №
KRP0SK00150126 від 15 жовтня 2004 року передбачає
строк дії з 15 жовтня 2004 року по 14 жовтня
2005 року, позивач же до суду з позовом
звернувся лише 06 серпня 2013 року, тобто
після того як сплив передбачений ст. 257
ЦК України строк позовної давності.

Питання про поновлення пропущеного
строку позовної давності позивачем не
ставилося.

Як роз'яснив у п. 31 Вищій
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
Постанові № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
враховуючи положення пункту 7 частини
одинадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

З огляду на вищезазначене доводи
апеляційної скарги про безпідставне
застосування судом строку позовної
давності є такими, що не ґрунтуються на
законі.

Посилання представника позивача про
те, що відповідно до Інформаційного
листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про окремі питання
застосування строків позовної
давності» від 16.01.2013 року № 10-70/0/4-13 суди
мають застосовувати наслідки спливу
строку позовної давності при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин, в тому числі, у спорах
щодо споживчого кредитування, тільки
якщо подається заява про застосування
позовної давності, застосування ж
строку позовної давності відповідно до
п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» здійснюється
виключно при стягненні боргу в
позасудовому порядку, не заслуговують
на увагу, оскільки відповідно до
вказаного роз'яснення позовна давність
за позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Зазначене роз'яснення стосується і
позасудового порядку вирішення спорів,
і в разі звернення з відповідним
позовом до суду.

Вищевказаний п. 31 постанови також не
містить роз'яснення, що застосування
строку позовної давності відповідно до
п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» стосується і
здійснюється виключно при стягненні
боргу в позасудовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, висновки
суду про відмову ПАТ КБ «Приватбанк» в
задоволенні позову грунтуються на
матеріалах справи та діючому
законодавстві, що регулює встановлені
правовідносини, доводи апеляційної
скарги висновки суду не спростовують
та не містять підстав для скасування
судового рішення.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 14
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: