УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Висоцької В.С., Гримич М.К.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
розглянувши у судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Красноперекопського міськрайонного
суду Автономної Республіки Крим від 26
вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 04
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 28 544 грн 39 коп. та судові
витрати.

Вимоги мотивовано тим, що 09 лютого 2011
року між ЗАТ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений
кредитний договір на суму 2638 грн 21 коп.
зі сплатою 0,01
% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 08 лютого 2012 року.

Відповідач в порушення умов договору
свої зобов'язання належним чином не
виконав. Станом на 02 серпня 2013 року у
відповідача виникла заборгованість у
розмірі 28 544 грн 39 коп., яка складається
з наступного: заборгованість за
кредитом 2 638 грн 22 коп., заборгованість
по процентам за користування кредитом
01 грн 78 коп., заборгованість по комісії -
1 108 грн 08 коп., пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором 22 960
грн 86 коп., а також штрафи 500 грн
(фіксована частина), штраф 1 335 грн 45 коп.
(процентна складова).

Заочним рішенням Красноперекопського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 26 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 04 грудня 2013 року,
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 09 лютого 2011 року, яка виникла станом
на 02 серпня 2013 року у розмірі 3748 грн 08
коп., яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 2638 грн 22
коп., заборгованість по процентам за
користування кредитом 01 грн 78 коп.,
заборгованість по комісії - 1108 грн 08
коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення сум пені та штрафу,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

В решті судові рішення не оскаржуються.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення пені та штрафів,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що
позивачем не надано доказів того, що
ОСОБА_1 був повідомлений про Умови
кредитування, надані позивачем, що
відповідач був з ними згоден, та що саме
ці Умови є частиною укладеного між
сторонами договору, а також зазначив,
що позивачем не виконані вимоги Закону
України «Про захист прав споживачів».

Проте, погодитись з такими висновками
судів неможливо з наступних підстав.

Судами встановлено, що 09 лютого 2011 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений
кредитний договір. Договір складається
із заяви позичальника, Умов надання
кредиту фізичним особам «Розстрочка»
(а.с.6-16).

Відповідно до заяви позичальника від 09
лютого 2011 року ОСОБА_1 оформив у ЗАТ КБ
«Приватбанк» кредит на суму 2638 грн 22
коп., заповнивши бланк відповідної
заяви з анкетою позичальника, що має
ознаки кредитного договору, містить
відповідні умови, які підписали обидві
сторони.

За цими умовами банк надає
позичальнику строковий кредит у сумі
2638 грн 22 коп. на строк 12 місяців з 09
лютого 2011 року по 08 лютого 2012 року
включно, зі сплатою за користування
кредитом відсотків у розмір 0,01 % на
місяць на суму залишку заборгованості
по кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 92,34 грн та єдиноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 89,22 грн в обмін на
зобов'язання позичальника з повернення
кредиту, сплати відсотків, винагороди,
комісії в зазначені в Заяві та Умовах.

Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з
«09» по «14» число кожного місяця,
позичальник повинен надавати банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 312,34 грн для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами. Дана останнього погашення
заборгованості має бути не пізніше ніж
08 лютого 2012 року.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно із умовами кредитного договору
його складовою є Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам.
Пунктом 5.5 цих Умов позовну давність за
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом, процентів за користування
ним, пені, штрафу сторонами встановлено
тривалістю в п'ять років, що відповідає
ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

Проте, суди у порушення ст. ст. 212-214, 315
ЦПК України на зазначені положення
закону уваги не звернули, не встановили
дійсних прав і обов'язків сторін, які
випливають з кредитного договору. При
цьому, задовольняючи позов, суди
належним чином не встановили розмір
заборгованості боржника за кредитним
договором, який є укладений з моменту
досягнення у належній формі усіх
істотних умов.

Посилання судів на те, що позичальник
не підписував Умови надання споживчого
кредиту, тому не повинен нести
передбачену ними відповідальність
безпідставні, так як згідно умов
кредитного договору його складовою є
Умови надання споживчого кредиту, а,
отже, підписавши кредитний договір,
позичальник погодився з такими
Умовами.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими в
оскаржуваній частині, тому відповідно
до ст. 338 ЦПК України вони підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 337, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Красноперекопського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 26 вересня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 04 грудня 2013 року в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені та
штрафів скасувати і в цій частині
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук судді:
В.С. Висоцька
М.К.
Гримич
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова