МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р.
Справа № 370/1776/13-ц

Макарівський районний суд Київської
області у складі головуючого судді
Тандира О.В., при секретарі Приходько
О.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у смт. Макарів
Київської області справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відновлення меж земельної ділянки,
усунення перешкод у користуванні
ділянкою та стягнення збитків, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, (далі - позивачі)
звернулися із позовом до ОСОБА_3, (далі -
відповідач), в якому з урахуванням
уточнених у судовому засіданні
позовних вимог просив зобов'язати
відповідача відновити межі його
земельної ділянки площею 0,25 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку кадастровий номер :01:027:0002
по АДРЕСА_3; зобов'язати відповідача
усунути перешкоди у здійсненні
позивачами права користування їх
земельною ділянкою площею 0,25 га
кадастровий номер :01:027:0003 по
АДРЕСА_4, шляхом знесення паркану і
хвіртки; стягнути з відповідача на
користь позивачів 1200 грн., збитків за
повторне відновлення меж їх земельної
ділянки та встановлення межових
знаків, 6036 грн., витрат на оплату
вартості експертизи, 2800 грн., вартості
робіт по винесенню меж земельної
ділянки в натуру та встановлення
межових знаків при проведенні судової
експертизи.

В обґрунтування позову позивачі
вказали, що вони придбали згідно
договору купівлі-продажу від 31.07.2012 р.,
жилий будинок під АДРЕСА_4 і згідно
договору купівлі-продажу від 31.07.2012 р.,
земельну ділянку площею 0,25 га за цією ж
адресою.

Коли вони почали освоювати земельну
ділянку, то з'ясували, що сусід ОСОБА_3,
за той час, коли земельна ділянка
попередніми власниками не
використовувалася, самовільно
перемістив межу між їх земельними
ділянками, та зі сторони вулиці
встановив паркан і хвіртку на частині
ділянки позивачів, внаслідок чого
ширина ділянки позивачів зменшилася з
24,63 м до 22 м на початку її із 31,03 м до 28 м -
на кінці. Таким чином, розмір земельної
ділянки позивачів суттєво зменшився.

Позивачі запропонували відповідачу
добровільно перенести межу і
демонтувати частину паркана і хвіртку,
проте він відмовився це зробити.

З метою вирішення спору позивачі
уклали договір зі землевпорядною
організацією ТОВ «Геотест»,
спеціалісти якої 22.11.2012 р., провели
вимірювання, склали акт про
встановлення меж в натурі і встановили
межові знаки. При цьому було
підтверджено факт самозахоплення
відповідачем частини земельної
ділянки позивачів. Проте через деякий
час відповідач знищив межові знаки і
продовжував займати земельну ділянку
позивачів.

04.07.2013 р., за заявою позивачів
спеціалісти ТОВ «Геотест» повторно
встановили межові знаки і позивачі в
той же день приступили до встановлення
паркана на межі між їх земельними
ділянками. Проте ОСОБА_3, перешкодив
цьому.

З метою вирішення спору щодо меж
земельних ділянок позивачі звернулися
з відповідними заявами до сільської
ради, прокуратури, яка направила нашу
заяву до державної інспекції
сільського господарства у Київській
області. Проте ні сільська рада, ні
інспекція не вирішили спір між
сторонами.

Враховуючи викладене, позивачі
звернулися із позовом до суду з
вимогами про відновлення меж земельної
ділянки відповідача та знесення
паркану і хвіртки.

Крім того, оскільки відповідач знищив
встановлені першого разу межові знаки,
позивачі вимушені були оплатити
послуги ТОВ «Геотест» по повторному
встановленню межових знаків і сплатили
1200 грн., що є їх збитками які просили
стягнути із ОСОБА_4, згідно ст. 1166 ЦК
України.

Також позивачі просили стягнути із
відповідача судові витрати, що
складаються із вартості проведеної
судової експертизи у сумі 6036 грн., а
також 2800 грн., вартості робіт по
винесенню меж їх земельної ділянки в
натуру при проведенні експертизи.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5, вимоги за позовом
підтримав, просив їх задовольнити із
підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач та його представник ОСОБА_6,
проти задоволення позовних вимог
заперечили повністю, просили у їх
задоволенні відмовити у повному
обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень проти
позову вказали, що позивачі, після того
як придбали сусідній будинок і
земельну ділянку зверталися до них з
приводу невідповідності межі між
їхніми ділянками, з приводу чого вони
звернулися до сільської ради, яка після
обстеження встановила, що межі згідно
технічної документації дійсно не
відповідають межам, що утворилися в
результаті багаторічного використання
земельних ділянок. Вказане утворилося
внаслідок того, що державний акт на
ділянку відповідача виготовлено з
технічними помилками. Після їх
звернення до землевпорядної
організації з приводу виправлення
вказаних помилок, останньою була
виготовлена технічна документація,
однак внести відомості до Державного
земельного кадастру не представилось
можливим через накладання їх земельної
ділянки на земельну ділянку позивача.
Відповідач вважає, що попередній
власник земельної ділянки позивачів
захопив частину їх земельної ділянки
при виготовленні державного акту на
свою земельну ділянку. Відповідач
звертався до позивачів із пропозицією
спільно звернутися до землевпорядної
організації та відновити межі між їх
ділянками згідно фактичного
користування, однак позивачі
відмовилися це зробити.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 425258, виданого на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
31.07.2012 року, ОСОБА_2, та ОСОБА_1, в рівних
частках є власниками земельної ділянки
площею 0,25 га у АДРЕСА_4 Цільове
призначення (використання) земельної
ділянки - для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд. Кадастровий
номер земельної ділянки :01:027:0003.

Вказана земельна ділянка до цього
належала ОСОБА_8, згідно державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ № 425258 від 21.05.2008 року,
виданого згідно рішення
Новосілківської сільської ради
Макарівського району Київської
області від 18.03.2008 року № 103-13-V. Пізніше,
на підставі договору купівлі-продажу
від 30.03.2011 року вказана земельна
ділянка була продана ОСОБА_9

Як вбачається із технічної
документації із землеустрою щодо
складання державних актів на земельну
ділянку ОСОБА_8, при встановленні на
місцевості меж земельної ділянки та
закріплення їх межовими знаками був
присутній ОСОБА_3, який погодив межу між
їх земельними ділянками, у нього не
було претензій до ОСОБА_8, з цього
приводу, про що свідчить його підпис у
відповідному акті (а.с. 69).

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 321428, ОСОБА_3, є власником суміжної
земельної ділянки площею 0,25 га у
АДРЕСА_4 Цільове призначення
(використання) земельної ділянки - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд. Кадастровий номер земельної
ділянки :01:027:0002. Вказану
земельну ділянку відповідач набув на
підставі рішення Новосілківської
сільської ради від 15.04.2005 року № 168-18-IV.

Відповідач також згідно державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯГ № 321427 є власником
земельної ділянки площею 0,155 за цією ж
адресою для ведення особистого
селянського господарства.

За замовленням позивачів
землевпорядною організацією ТОВ
«Геотест», 22.11.2012 р., було проведено
відновлення на місцевості меж
земельної ділянки позивачів, за
результатом чого було складено
відповідний акт. Внаслідок цього
позивачі з'ясували, що сусід ОСОБА_3,
самовільно перемістив межу між їх
земельними ділянками, та зі сторони
вулиці встановив паркан і хвіртку на
частині ділянки позивачів. Позивачі
пропонували відповідачу добровільно
перенести межу і демонтувати частину
паркана і хвіртку, проте він відмовився
це зробити. Вказану обставину
відповідач не заперечив у судовому
засіданні.

Як вбачається із акту обстеження
земельної ділянки відповідача
комісією сільської ради 24.12.2012 року
було встановлено, що з боку сусіда
ОСОБА_2, тобто позивача, межі земельної
ділянки в натурі не відповідають
існуючим межам, а саме межові знаки
ОСОБА_2, встановлені на земельній
ділянці ОСОБА_3, орієнтовно на 2 м від
існуючих меж в бік ділянки останнього.

З відповіді Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області від 12.11.2012 року вбачається, що
державний акт на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_3, виготовлено з
технічними помилками, а тому
рекомендовано звернутися до
землевпорядної організації для
приведення у відповідність координат у
технічній документації та на
місцевості.

В подальшому відповідач знищив межові
знаки земельної ділянки позивачів,
внаслідок чого за замовленням
позивачів ТОВ «Геотест» повторно
винесло межі земельної ділянки
позивачів 04.07.2013 року, що
підтверджується договором від 04.07.2013
року на виконання робіт по
встановленню (відновленню) в натурі меж
земельної ділянки, протоколом
погодження договірної ціни на
виконання вказаних робіт, відповідним
рахунком-фактурою та актом
здачі-приймання виконаних робіт, актом
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки
позивачів. Вартість вказаних робіт по
відновленню меж земельної ділянки
склала 1200 грн.

З метою вирішення спору щодо меж
земельних ділянок позивачі зверталися
з відповідними заявами до сільської
ради, прокуратури, рекомендувала їм
звернутися із вказаним питанням до
суду, що підтверджується рішенням
Новосілківської сільської ради
Макарівського району Київської
області від 25.12.2012 року, листом
Державної інспекції сільського
господарства у Київській області від
20.06.2013 року.

За замовленням відповідача з метою
виправлення помилок при виготовленні
державного акту про право власності на
земельну ділянку, ТОВ «Ресурс-2012» було
виготовлено технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки ОСОБА_3, та 12.11.2013 року
було встановлено межові знаки, однак
Управління Держземагенства у
Макарівському районі Київської
області відмовило у внесенні
відомостей до Державного земельного
кадастру через наявність перетину з
іншими земельними ділянками.

Згідно висновку експерта за
результатом проведення судової
будівельно-технічної експертизи № 0746
від 10.02.2014 року на місцевості межі
земельної ділянки площею 0,25 га
кадастровий номер :01:027:0003 по
АДРЕСА_4, що належить на праві власності
позивачам згідно договору
купівлі-продажу від 31.07.2012 року,
державного акту серії ЯЖ №425258 від
21.05.2008 року не відповідають межам цієї
ділянки, зазначеним у
правовстановлюючих документах. По
факту зазначена земельна ділянка менша
на 0,017 га (170,75 кв.м).

На місцевості межі земельної ділянки
площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку
кадастровий номер :01:027:0002 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_3, що належить на праві
власності ОСОБА_3, згідно державного
акту серії ЯГ №321428 від 21.07.2006 року не
відповідає межам цієї ділянки,
зазначених у правовстановлюючих
документах. По факту зазначена ділянка
більша на 0,017 га (170,75 кв.м.).

На місцевості межі земельної ділянки
площею 0,155 га для ведення особистого
селянського господарства кадастровий
номер :01:027:0001 по АДРЕСА_3, що
належить на праві власності ОСОБА_3,
згідно державного акту серії ЯГ №321427
від 21.07.2006 року відповідають межам цієї
ділянки, зазначених у
правовстановлюючих документах.

Вартість проведення вказаної
експертизи склала 6000 грн., та 36 грн., за
розрахунково-касове обслуговування.
Крім того, позивачами було оплачено 2800
грн., за договором від 10.01.2014 року на
користь ТОВ «Магістральбудпроект» за
проведення комплексу геодезичних
робіт.

Вирішуючи вимоги за даним позовом суд
керується наступним.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Так спеціальним актом законодавства,
що регулює земельні відносини є
Земельний Кодекс України (далі - ЗК
України), відповідно до ст. 152 якого
Держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав; б) відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в)
визнання угоди недійсною; г) визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; ґ) відшкодування
заподіяних збитків; д) застосування
інших, передбачених законом, способів.

Так відповідно до ст. 106 ЗК України (у
редакції на час виникнення спірних
правовідносин) власник земельної
ділянки має право вимагати від
власника сусідньої земельної ділянки
сприяння встановленню твердих меж, а
також відновленню межових знаків у
випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.

Види межових знаків і порядок
відновлення меж визначаються
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів. Витрати на
встановлення суміжних меж несуть
власники земельних ділянок у рівних
частинах, якщо інше не встановлено
угодою між ними.

Статтею 107 цього ж Кодексу (у редакції
на час виникнення спірних
правовідносин) основою для відновлення
меж є дані земельно-кадастрової
документації. У разі неможливості
виявлення дійсних меж їх встановлення
здійснюється за фактичним
використанням земельної ділянки. Якщо
фактичне використання ділянки
неможливо встановити, то кожному
виділяється однакова за розміром
частина спірної ділянки. У випадках,
коли в такий спосіб визначення меж не
узгоджується з виявленими обставинами,
зокрема з встановленими розмірами
земельних ділянок, то межі
визначаються з урахуванням цих
обставин.

Так судом було встановлено, що на
місцевості межі земельної ділянки
площею 0,25 га кадастровий номер
:01:027:0003 по АДРЕСА_4, що належить на
праві власності позивачам, не
відповідають межам цієї ділянки,
зазначеним у правовстановлюючих
документах, оскільки по факту
зазначена земельна ділянка менша на 0,017
га (170,75 кв.м). В свою чергу на місцевості
межі земельної ділянки площею 0,25 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку кадастровий номер :01:027:0002
для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_3, що належить на праві
власності ОСОБА_3, не відповідає межам
цієї ділянки, зазначених у
правовстановлюючих документах. По
факту зазначена ділянка більша на 0,017
га (170,75 кв.м.). Таким чином, межі
земельної ділянки відповідача зміщені
в бік земельної ділянки позивачів, що
підтверджується висновком судової
експертизи, актом комісії сільської
ради, листами управління
Держземагенства щодо помилок при
виготовленні державного акту
відповідача, чим порушуються права
позивачів щодо користування належною
їм земельною ділянкою.

Правовим механізмом захисту таких
порушених прав у даному випадку є
зобов'язання суміжного землевласника
відновити межі належної йому земельної
ділянки, що передбачено ст. 106 ЗК
України.

При цьому, позивачем надані належні та
допустимі докази відповідності
фактичних меж належної йому земельної
ділянки, межам, визначеним у
земельно-кадастровій документації, що
є підставою для задоволення вимог у цій
частині.

Також, відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Оскільки на частині земельної ділянки
позивачів знаходиться паркан і хвіртка
відповідачів, позовні вимоги про
зобов'язання усунення перешкод у
користуванні ділянкою та їх знесення
суд знаходить також обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Що ж до вимог про стягнення збитків, то
слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є,
зокрема, витрати, які особа зробила для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки внаслідок неправомірних дій
відповідача щодо знищення межових
знаків позивач змушений був повторно
замовляти та оплачувати роботи по їх
відновленню, вказані витрати позивачів
є збитками, тому позовні вимоги про
стягнення з відповідача 1200 грн.,
вартості вказаних робіт підлягають
задоволенню.

Що ж до стягнення з відповідача судових
витрат, то суд керується наступним.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до складу яких, зокрема,
відносяться витрати на проведення
судових експертиз.

Як передбачено ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Як вбачається із квитанції від 06.08.2013
року позивачами сплачено 117,40 грн., на
оплату судового збору, а згідно
квитанцій від 18.12.2013 року - 6000 грн.,
вартості проведення експертизи та 36
грн., витрат на послуги банку по
перерахуванню коштів експертній
установі, які підлягають стягненню з
відповідача на користь позивачів,
оскільки є документально
підтвердженими витратами на оплату
судового збору та проведення
експертизи. Що ж стосується 2800 грн.,
вартості робіт по встановленню межових
знаків і винесенню меж земельної
ділянки в натуру для проведення
експертизи, то ці витрати
документально не підтверджуються і
крім того, вони не є витратами на
проведення експертизи, а тому у їх
стягненні суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 209, 212-215, 223
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відновлення меж земельної ділянки,
усунення перешкод у користуванні
ділянкою та стягнення збитків -
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 відновити межі
земельної ділянки площею 0,25 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку кадастровий номер :01:027:0002
по АДРЕСА_3, що належить йому на праві
власності згідно державного акту серії
ЯГ № 321428 від 21.07.2006 року.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у
здійсненні ОСОБА_1, ОСОБА_2 права
користування земельною ділянкою
площею 0,25 га кадастровий номер
:01:027:0003 по АДРЕСА_4, що належить їм
на праві власності згідно договору
купівлі-продажу від 31.07.2012 року,
державного акту серії ЯЖ № 425258 від
21.05.2008 року, шляхом знесення паркану і
хвіртки.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_1)
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2),
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_3) 1200 грн.,
збитків, 117,40 грн., витрат на оплату
судового збору, 6036 грн., витрат на
оплату вартості експертизи.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Макарівський районний суд
Київської області протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий О.В. Тандир