ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року Фастівський
міськрайонний суд Київської області в
складі :

головуючого судді - Соловей Г.В.,

при секретарі - Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Фастів Київської області
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням шляхом виселення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача про визнання його таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням, а саме квартири АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що вона є власником
вказаної квартири. Відповідач
зареєстрований в даній квартирі але
фактично проживає за іншою адресою зі
своєю сім"єю. На прохання виписатися з
квартири відповідач в добровільному
порядку відмовляється.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав і
просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову не заперечував і суду пояснив,
що він дійсно зареєстрований за
вказаною адресою але фактично проживає
зі своєю сім"єю за іншою адресою.
Будь-яких власних речей за місцем
проживання позивача він немає, доступу
до вказаної квартири в нього немає
(ключів), він взагалі там не буває уже
декілька років.

Заслухавши учасників судового процесу,
свідків, дослідивши докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно
до договору дарування квартири від
10.04.2012 року посвідченого ОСОБА_3,
приватним нотаріусом Фастівського
міського нотаріального округу
Київської області та зареєстрованого в
реєстрі за №214 позивач - ОСОБА_1 стала
власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.13.14). За
даною адресою крім позивача проживає
її сім"я - чоловік та син (а.с.17,18), а також
зареєстрований з 11.11.1994 року (а.с.18)
відповідач, який є її братом.

Згідно Акту від 23.01.2014 року складеного
комісією жителів будинку АДРЕСА_1,
відповідач за вищевказаною адресою не
проживає з 1994 року (а.с.23). Даний факт
підтверджено крім показів свідками та
письмовими матеріалами, а також не
заперечуєтться самим відпоідачем.

В ході слухання справи встановлено, що
відповідач разом зі своєю сім"єю
проживає в квартирі АДРЕСА_2. Будь-яких
особистих речей за адресою позивача,
відповідач немає і доступу до квартири
він немає з приводу чого він звертався
до правоохоронних органів в чому йому
було відмовлено (а.с.24,25).

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших.

Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні (ст.ст.317,319 ЦК України)

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування своїм майном.

Як передбачено п.2 ст.405 ЦК України, член
сім"ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
вітсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік.

Оцінюючи належність, допустимість
доказів окремо, а також достатність і
взаємозв'язок доказів у їх сукупності,
суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги, про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням є обгрунтованими,
законними і підлягають задоволенню,
підстави для відмови у задоволенні
останніх судом не вбачаються.

Що стосується позовних вимог про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням шляхом виселення
відповідача з вищевказаної квартири в
цій частині вони не підлягають до
задоволення виходячі з наступного.

Відповідно до ст.157 ЖК України членів
сім"ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
ст.116 ЖК України, а також у разі
припинення договору найму жилого
приміщення в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності (ст.169 ЖК України) в
тому числі за рішенням суду.

Проаналізувавши у сукупності надані та
досліджені докази, суд дійшов висновку,
що ОСОБА_1 не надала суду належних
доказів у підтвердження даних позовних
вимог.

Як було встановлено в судовому
засіданні відповідач тривалий час не
проживає та не користується
вищевказаною квартирою, він взагалі
немає доступу до неї. Будь-які його речі
в квартирі не перебувають.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Разом з тим, ст.88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,212,215,218 ЦПК
України, на підставі ст.ст.116,157,169 ЖК
України, ст.ст.316,317,319,391,405 ЦК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 втратившим
право на користування житловим
приміщенням - в квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
прож.АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2 прож.АДРЕСА_1 судові
витрати в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Фастівський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

СУДДЯ
Г.В.Соловей