Єдиний унікальний номер 254/8881/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1836/2014
Справа № 22ц/775/1836/14
Єдиний унікальний номер 254/8881/13-ц
Головуючий в 1 інстанції Грачов Р. Р.
Доповідач Канурна О.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого: Новосядлої В.М.

суддів: Барсукової
О.І.,Канурної О.Д.,

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційні
скарги ОСОБА_1 в інтересах якої діє
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах якого діє
ОСОБА_4 на рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 03 грудня
2013 року у справі за позовною заявою
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа
Сектор громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Будьоннівського РВ ДМУ УМВС України в
Донецькій області про позбавлення
права користування та виселення,-

В С Т А
Н О В И В:

Рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 03 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, третя особа - Сектор
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Будьоннівського РВ ДМУ
УМВС України в Донецькій області про
позбавлення права користування та
виселення задоволені.

Визнано ОСОБА_1, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням за адресою АДРЕСА_1 та
виселено їх з зазначеного жилого
приміщення.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі
114,70 грн.

З вказаним рішенням суду не
погодилась ОСОБА_1, в інтересах якої діє
ОСОБА_2 та оскаржила його в
апеляційному порядку. В обгрунтування
апеляційної скарги посилається на те,
що суд першої інстанції при ухваленні
рішення порушив норми матеріального та
процесуального права. Просить суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити у повному обсязі. Судові
витрати покласти на позивача.

З вказаним рішенням суду не
погодився ОСОБА_3, в інтересах якого
діє ОСОБА_4 та оскаржив його в
апеляційному порядку. В обгрунтування
апеляційної скарги посилається на те,
що суд першої інстанції при ухваленні
рішення порушив норми матеріального та
процесуального права. Просить суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити у повному обсязі. Судові
витрати покласти на позивача.

В судове засідання апеляційного
суду відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_1 не
з'явилися, хоча своєчасно і належним
чином були повідомлені про час і місце
розгляду справи, що підтверджується
повідомленнями про одержання повісток.

В судове засідання апеляційного
суду представник третьої особи -
Сектора громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Будьоннівського РВ ДМУ УМВС України в
Донецькій області не з'явився, хоча
своєчасно і належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, пояснення
позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2 та
апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах
якого діє ОСОБА_4 слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції
залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до
свідоцтва ВРП № 370824, посвідченого
01.08.2012 р. приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстрованого у
реєстрі за № 4998, складеного відповідно
до ст. 62 Закону України «Про виконавче
провадження» на підставі акту про
проведені прилюдні торги від 06.07.2012
року, затвердженого начальником ВДВС
Будьоннівського РУЮ у м. Донецьку
Линнік В.В. від 06.07.2012 p., ОСОБА_5 належить
на праві власності 1/3 частина квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 66,44 кв.м.,
житловою площею 45,2 кв.м., яка придбана
ОСОБА_5 за 32321 грн., що раніше належала на
праві власності ОСОБА_8, що
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на
підставі свідоцтва про право власності
№1968, виданого Управлінням комунальних
ресурсів Донецької міської ради, 20.07.2009
року, зареєстрованого КП БТІ міста
Донецька 31.07.2009 року за реєстраційним
номером 27926518, номер запису 36, в книзі
4/ЗЗдк-145, яке було реалізоване 06.07.2012
року Приватним підприємством
„НИВА-В.Ш.», Філія 5.

Відповідно до витягу №5807371 від
06.07.2013 року право власності позивача
зареєстроване у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Свідоцтва ВРХ №
581658, посвідченого 11.06.2013 р. приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрованого у реєстрі за № 3338,
складеного відповідно до ст. 61, 62 Закону
України «Про виконавче провадження» на
підставі акту про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
затвердженого начальником ВДВС
Будьоннівського РУЮ у м. Донецьку
Линнік В.О. від 18.05.2013 р., ОСОБА_5 належить
на праві власності майно, що
складається з 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 66,44 кв.м.,
житловою площею 45,2 кв.м., оскільки майно
не реалізовано /торги не відбулися і
стягувач ОСОБА_5 виявив бажання
залишити за собою непродане майно, що
раніше належало ОСОБА_1, на підставі
свідоцтва про право власності №1968,
виданого управлінням комунальних
ресурсів Донецької міської ради, 20
липня 2009 року, зареєстрованого КП БТІ м.
Донецька 31.07.2009 року за реєстраційним
номером -27926518, номер запису 36, в книзі
4/33-дк-145, яке було виставлене на
реалізацію в сумі 57623, 86 грн.

Відповідно до Свідоцтва ВРХ № 581659,
посвідченого 11.06.2013 р. приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрованого у реєстрі за № 3339,
складеного відповідно до ст. ст. 61, 62
Закону України «Про виконавче
провадження» на підставі акту про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу, затвердженого
начальником ВДВС Будьонівського РУЮ у
м. Донецьку Линнік В.О. від 18.05.2013 р.,
ОСОБА_5 належить на праві власності
майно, що складається з 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 66,44
кв.м., житловою площею 45,2 кв.м., оскільки
майно не реалізовано /торги не
відбулися і стягувач ОСОБА_5 виявив
бажання залишити за собою непродане
майно, що раніше належало ОСОБА_3, на
підставі свідоцтва про право власності
№1968, виданого Управлінням комунальних
ресурсів Донецької міської ради, 20
липня 2009 року, зареєстрованого КП БТІ м.
Донецька 31.07.2009 року за реєстраційним
номером -27926518, номер запису 36, в книзі
4/33-дк-145, яке було виставлене на
реалізацію в сумі 57 623, 86 грн.

Вказане право власності позивача на
2/3 частини квартири зареєстроване у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності. Таким чином, позивач є
власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідок адресно -
довідкового відділу УГІРФО ГУМВС
України в Донецькій області від 31.10.2013
відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3
залишаються зареєстрованими в
квартирі АДРЕСА_1 на час розгляду
справи в суді.

Відповідачі фактично мешкають у
спірній квартирі, яка належить
позивачу. Відповідачі не є членами
сім'ї позивача та ніколи не були,
добровільно виселитись з вказаної
квартири не бажають, чим створюють
перешкоди власнику у користуванні
належною йому власністю. В зв'язку з
чим, з метою усунення вказаних
перешкод, які створюються
відповідачами, позивачем на адресу
відповідачем телеграмою було
направлено письмову вимогу, де для
добровільного виселення було
встановлено 30- денний термін, однак
жодних дій щодо виконання вказаної
вимоги відповідачі не здійснили та не
звільнили квартиру.

Частиною 1 статті 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 383
ЦК України, власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб і не має права використовувати
його для промислового виробництва.

Як вбачається із ст. 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження майном.

Статтею 150 ЖК Української РСР
передбачено, що громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Як вбачається із частини 1 статті 109
ЖК Української РСР, виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.

Висновок суду першої інстанції
про те, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню, є законним і
обгрунтованим.

Доводи апеляційних скарг
відповідачів про те, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення не
прийняв до уваги те, що 02 жовтня 2013 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був
укладений договір найму житлового
приміщення, відповідно до п.1.1 якого
Наймодавець зобов'язується надати
Наймачам за плату у володіння й
користування житлове приміщення, а
саме квартиру АДРЕСА_1 не заслуговують
на увагу, оскільки частиною статті 158
ЖК Української РСР передбачено, що
договір найму жилого приміщення
укладається між власником будинку
(квартири) і наймачем у письмовій формі
з наступною реєстрацією у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів або в органі управління, що
ним утворюється. Договір повинен
містити вказівку на предмет договору,
строк, на який він укладається,
визначити права і обов'язки наймодавця
і наймача та інші умови найму.

Доводи апеляційних скарг
відповідачів про те, що договір найму є
діючим та правомірним, а суддя першої
інстанції неправомірно відхилив його
як доказ, не заслуговують на увагу,
оскільки частиною 1 статті 58 ЦПК
України передбачено, що належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. В судовому
засіданні апеляційного суду
представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 підтвердив, що вказаний договір
найму не був зареєстрований у
виконавчому комітеті місцевої ради.

Апеляційний суд не бере до уваги
доводи апеляційних скарг відповідачів
про те, що суд першої інстанції не
звернув уваги на приписи норм ст. 785 ЦК
України та ст. 169 ЖК Української РСР, які
регулюють правовідносини з найму
приміщення та порядку виселення з
найманого приміщення, застосував ст. 391
ЦК України та ст. 109 ЖК Української РСР
до цих правовідносин без належної на то
підстави, оскільки частиною 1 статті 3
ЦПК України передбачено, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Позивач ОСОБА_11 саме в
позовній заяві посилався на ст. 391 ЦК
України, ст. 109 ЖК Української РСР (а.с.
2-5).

Інші доводи апеляційних скарг
відповідачів також не заслуговують на
увагу, оскільки суд першої інстанції
правильно встановив правовідносини,
які уклалися між сторонами і дав їм
належну правову оцінку.

Виходячи із встановлених судом
обставин, наданих сторонами доказів та
вимог закону, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку щодо
задоволення позовних вимог ОСОБА_5.

Суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального закону,
тому апеляційні скарги ОСОБА_1 в
інтересах якої діє ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
інтересах якого діє ОСОБА_4 підлягають
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
якої діє ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
якого діє ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 03 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом 20 днів
з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: