РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

у складі: головуючого
-судді Пустовіт З.П.

при секретарі
Гоноболіній О.І.,

з участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах
малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення заробітної плати,
невиплаченої при звільненні
працівника,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом в
інтересах свого малолітнього сина,
ОСОБА_4, до ОСОБА_5, в якому просила
стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 13109,30 грн.
невиплаченої заробітної плати після
смерті ОСОБА_6. В обґрунтування позову
посилалася на те, що ОСОБА_6 працював
водієм згідно трудового договору №3436
від 19.12.2005 року у приватного підприємця
ОСОБА_5 з 19 грудня 2005 року по 29 травня 2009
року, звільнившись за власним бажанням
згідно ст.38 КЗпП України. В день
звільнення, в порушення приписів ст.116
КЗпП України, йому не було виплачено
заробітну плату за 2007-2009 роки в сумі
13109,30 грн. Факт невиплати заробітної
плати ОСОБА_6 був предметом розгляду
цивільної справи №2-1956/10, розгляд якої
був закритий у зв'язку із смертю
позивача 01 березня 2013 року. Відповідно
до положень ст.1227 ЦК України, суми
заробітної плати, які належали
спадкодавцеві, але не були ним отримані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності входять до
складу спадщини. Тому з дня відкриття
спадщини, згідно ст.1216 ЦК України, право
власності на невиплачену заробітну
плату ОСОБА_6 перейшло до його
малолітнього сина ОСОБА_4, як
спадкоємця за законом першої черги.

У березні 2014 року позивач
уточнила позов в частині розміру
нарахованої, але невиплаченої
заробітної плати, та просила стягнути з
приватного підприємця-фізичної особи
ОСОБА_5 на користь її малолітнього сина
ОСОБА_4 6870,05 грн. нарахованої, але
невиплаченої заробітної плати ОСОБА_6,
який помер 01.03.2013 року. В обґрунтування
цієї суми в позові послалася на те, що
під час розгляду цивільних справ за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 №2-2009/11,
801/4399/2012 останній стверджував, що
протягом 2005-2009 років він заробітну
плату ОСОБА_6 не нараховував і не
сплачував, тобто факт невиплати
заробітної плати відповідачем не
заперечувався. На підставі звітів
роботодавця до Єдиного державного
автоматизованого банку даних про
застрахованих осіб заносяться в
електронні персональні облікові
картки відомості про нараховану
заробітну плату, страховий стаж і суму
сплачених страхових внесків. Факт
нарахування заробітної плати ОСОБА_6
підтверджується витягом з Єдиного
державного автоматизованого банку
даних, відповідно до якого за період з
01.01.2007 року по 29.05.2009 року ОСОБА_6 була
нарахована заробітна плата в розмірі
6870,05 грн., яку відповідач відмовляється
виплатити в добровільному порядку.

У судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1
підтримала уточнену позовну заяву із
зазначених у ній підстав, просила
задовольнити, пояснивши по суті позову.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_2 заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на те,
що питання стягнення заробітної плати
вирішувалося вже в у цивільній справі
№2-246/11 з участю тих же осіб, за
результатами розгляду якого судом
винесена ухвала від 29.03.2013 року, яка
набрала законної сили. Звільнений 29
травня 2009 року за власним бажанням
ОСОБА_6 звернувся до суду лише 17.12.2009
року, тобто через 6 місяців і 18 днів і в
позові не посилався на довідку чи інші
документи, які б підтверджували
нарахування позивачу сум заробітної
плати. Всі розрахунки, які долучені до
позову, носять гіпотетичний характер,
тобто є припущенням. В ухвалі по справі
№2-246/11, зокрема, зазначено, що
враховуючи викладене, не нарахована
заробітна плата, а також індексація і
середній заробіток за несвоєчасний
розрахунок, про стягнення якого
просить позивач і які оспорюються
відповідачем, не входять до складу
спадщини, оскільки нерозривно
пов'язані з особою спадкодавця і не
належали йому на момент відкриття
спадщини. Дані обставини встановлені
судовим рішенням і не потребують
доведення відповідно до ст.61 ЦПК
України. Згідно повідомлення
Бердянської державної нотаріальної
контори, що міститься в матеріалах цієї
справи, спадкова справа після смерті
ОСОБА_6 не відкривалася, а тому
відсутній взагалі предмет спору про
спадкування, тому позов задоволенню не
підлягає за відсутності факту
заборгованості по заробітній платі і
за пропуском строку звернення до суду з
позовом, відсутність доказів щодо
спадкування спадщини спадкоємцями
ОСОБА_6

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батько
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_6 в період з 19 грудня 2005 року по
29.05.2009 року працював у Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 водієм автомобіля,
звільнився за власним бажанням, що
підтверджується копією трудового
договору №3436 від 19 грудня 2005 року.

З копії ухвали Бердянського
міськрайонного суду від 29 березня 2013
року по цивільній справі №2-246/11
вбачається, що ОСОБА_6 звертався до суду
з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
заробітної плати в сумі 13109,30 грн.,
індексації в сумі 5344,60 грн. та
середнього заробітку за несвоєчасний
розрахунок при звільненні в розмірі
18726,86 грн., проте провадження у
зазначеній справі було закрито у
зв'язку із смертю 1 березня 2013 року
позивача ОСОБА_6, а у задоволенні
клопотання ОСОБА_3, законного
представника малолітньої дитини
ОСОБА_4, про зупинення провадження у
справі відповідно до п.1 ч.1 ст.201 ЦПК
України було відмовлено з посиланням
на те, що померлому ОСОБА_6 не була
нарахована заробітна плата, індексація
і середній заробіток, тому вони не
входять до складу спадщин, не належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини, бо пов'язані з особою
спадкодавця. Ухвала не була оскаржена
та набрала законної сили 30.04.2013 року.

Статтею 1227 ЦК України
передбачено, що суми заробітної плати,
пенсії, стипендії, аліментів, допомог у
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

Відповідно до ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно положень ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Судом з'ясовано, що померлий
ОСОБА_6, звернувшись до суду з позовом
про стягнення заробітної плати,
індексації та середнього заробітку ще
в грудні 2009 року і до своє смерті 01
березня 2013 року та закриття
провадження у справі так і не довів
свого права на отримання, зокрема,
заборгованості по заробітній платі від
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 Він
вважав, що йому належить до виплати при
звільненні 13109,30 грн., а позивач ОСОБА_3
в уточненому позові просила стягнути
на користь неповнолітньої дитини
заробітну плату його померлого батька
в розмірі 6870,05 грн., що є майже вдвічі
меншою сумою, ніж вважав звільнений
працівник.

На переконання суду, не може бути
належним доказом наявної
заборгованості по заробітній справі на
день звільнення працівника відомості
управління Пенсійного фонду України в
м.Бердянську та Бердянському районі
про нарахування заробітної плати
застрахованій особі в період з 01.01.2007
року по 29.052009 року без підтвердження
цього відповідною довідкою
роботодавця щодо розміру нарахованої і
невиплаченої заробітної плати та за
наявності не скасованої ухвали
Бердянського міськрайонного суду від
29.03.2013 року, в якій суд зробив висновок,
що у склад спадщини ненарахована
заробітна плата, яка оспорюється
роботодавцем, не входить.

Так само, виходячи з змісту ст. 1227
ЦК України, на яку посилається позивач
в обґрунтування позову, можна зробити
висновок, що за загальним правилом
суми заробітної плати та інше, не
включаються до складу спадкової маси, а
передаються членам сім'ї, і лише в
разі їх відсутності (тобто відсутності
членів сім'ї) - входять до складу
спадщини. Позивач же посилалася на те,
що неповнолітній ОСОБА_4 є членом сім'ї
померлого ОСОБА_6 та прийняв спадщину
як спадкоємець першої черги за законом
без звернення його матері до
нотаріальної контори.

Таким чином, оскільки сума коштів
в розмірі 6870,05 грн., не входила до
спадкової маси на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_6, вона не
може бути за рішенням суду стягнута з
відповідача за нормами законодавства,
що регулює питання спадкування.

Крім цього, суд звертає увагу на
те, що позов ОСОБА_3 пред'явлений до
ОСОБА_5 як фізичної особи, проте в
прохальній частині позову позивач
просила стягнути кошти з приватного
підприємця-фізичної особи ОСОБА_5, хоча
позов до ФОП ОСОБА_5 не заявлявся.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст..ст.3,10,11,57-60, 61, 62, 64,
212-215 ЦПК України, ст.1227 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 в
інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення заробітної плати,
невиплаченої при звільненні
працівника, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: З. П. Пустовіт