Справа № 463/72/13
Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/2028/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бакуса В.Я., Левика Я.А.,

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2
та ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на рішення
Личаківського районного суду м.Львова
від 20 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

в с т
а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди позиваючись на те, що
20.06.2010 року був покусаний собакою
відповідачів, після чого відповідач
ОСОБА_6 доставив його в 8 лікарню, де
йому провели операцію з шиття
сухожилок. Пройшовши обстеження у
клініці «Богдан» йому рекомендовано
провести оперативне лікування
пластику ліктьового нерва. У зв'язку з
чим позивач остаточно просить
стягнути з відповідачів необхідні
витрати на проведення операції та на
утримання на період лікування його
собак, а всього на загальну суму 40490
грн., а також компенсацію моральної
шкоди в розмірі 30 000 грн.

Рішенням Личаківського районного суду
м.Львова від 20 грудня 2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково.
Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 15000
грн. моральної шкоди. Вирішено питання
судових витрат. В решті позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржили як позивач
ОСОБА_2 так і відповідачі ОСОБА_4 і
ОСОБА_6. В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
ухвалення його з порушенням норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
без повного та всебічного з'ясування
обставин справи, без належної оцінки
всіх доказів просить це рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким повністю задовольнити його
позовні вимоги. Апелянт зазначає, що
фізичні та моральні страждання
виражаються в тому, що він був
позбавлений можливості самостійно
себе нормально обслуговувати в
повсякденному житті, виконувати
будь-які роботи. Крім того стверджує, що
суд прийшов до помилкового висновку
про те, що визначений розмір
відшкодування моральної шкоди не
відповідає засадам розумності,
виваженості та справедливості. (а.с.
183-184).

В апеляційній скарзі відповідачі
ОСОБА_4 і ОСОБА_6 позиваються на
порушення судом норм процесуального та
матеріального права, постановлення
рішення без повного та всебічного
з'ясування обставин справи, без
належної оцінки всіх доказів. Апелянти
стверджують, що усі душевні страждання,
які виникли у позивача після 21.06.2010 року
спричиненні не відповідачами, а
внаслідок неналежного лікування. Крім
того зазначають, що позивач не
підтвердив жодними доказами наявність
моральної шкоди та її розмір, як цього
вимагає чинне законодавства. Просять
рішення суду в частині солідарного
стягнення з відповідачів моральної
шкоди, судових витрат скасувати та
ухвалити нове рішення в цій частині,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю (а.с. 185-187).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін на обґрунтування та в
заперечення поданих апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та пред'явлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги слід відхилити з наступних
підстав.

Суд першої інстанції, в супереч доводам
апелянтів, з достатньою повнотою та
всебічністю дослідив надані сторонами
докази, вірно встановив фактичні
обставини справи, спірні
правовідносини та правильно
застосував норми матеріального права
що, регулюють відшкодування майнової
та моральної шкоди, дотримався при
цьому вимог процесуального права.

На підставі ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням осіб, в межах заявлених
ними вимог на підставі доказів, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
безспірно встановлено судом, 20 червня
2010 року близько 23 години у м.Львові,
внаслідок порушення правил вигулу
собак, ОСОБА_2 покусала належна ОСОБА_4
собака породи ротвейлер, яку вигулював
без намордника її чоловік, відповідач
ОСОБА_6. Внаслідок отриманих укусів
ОСОБА_2 були заподіяні кусано-рвані
рани лівої гомілки та лівого
передпліччя з пошкодженням
сухожилків-розгиначів 4-5 -го пальців,
які відносяться до тілесного
ушкодження середньої важкості за
ознаками тривалого розладу здоров'я, що
підтверджується постановою
Личаківського районного суду м.Львова
від 7 жовтня 2010 року щодо притягнення
ОСОБА_6 до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП,
випискою з історії хвороби №5524 від
21.06.2010 року, висновками
судово-медичного
дослідження(обстеження)№136/10
від14.07.2010р., записами медичної карти
стаціонарного хворого ОСОБА_2,
висновками комісійної-судово-медичної
експертизи №74 від 23.01.2013 року(а.с.10,11,13,
139-142).

Факт заподіяння вказаних тілесних
ушкоджень ОСОБА_2 внаслідок укусів
належної ОСОБА_4 собаки під час її
вигулювання не заперечили і
відповідачі, однак визнаючи даний факт,
відповідачі стверджують, що тяжкість
ушкодження обумовлене неналежною
медичною допомогою, наданою ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України
майнова шкода завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода
завдана майну фізичної чи юридичної
особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до Правил тримання собак,
котів і хижих тварин у населених
пунктах України, затверджених
заступниками Міністра
житлово-комунального господарства
України, Міністра сільського
господарства України 17 червня 1980 року,
Міністра охорони здоров'я України 18
червня 1980 року, саме на власників собак
покладено обов'язок суворо
дотримуватись правил їх тримання при
умові обов'язкового забезпечення
безпеки людей (п.2).

Згідно п.8.6. "Правил утримання собак у
місті Львові" затверджених рішенням
виконкому Львівської міської ради за №
595 від 06.11.1998 року власникам собак
забороняється вигулювати собак та
виводити їх за межі помешкання чи
садиби без повідків, номерних знаків та
намордників.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції з
достатньою повнотою та очевидністю
встановив факт заподіяння ОСОБА_2
шкоди з вини відповідачів ОСОБА_4 і
ОСОБА_6, які не дотрималися правил
тримання собак, що призвело до
заподіяння позивачці середньої
тяжкості тілесних ушкоджень, а також
наявність безпосереднього причинного
зв'язку між неправомірними діями
відповідача та заподіяною шкодою.

Підставність та розмір компенсації
моральної шкоди, завданої ОСОБА_2
неправомірними діями ОСОБА_4 і ОСОБА_6,
судом встановлено відповідно до вимог
ст.23, ст.1167 ЦК України з врахуванням
повноти і якості наданої позивачу
медичної допомоги, глибини та
тривалості моральних страждань
внаслідок отриманого ушкодження
здоров'я, зміни звичного йому способу
життя, необхідності додаткових зусиль
для нормалізації свого життя, а
визначена сума такої компенсації
відповідає вимогам розумності,
виваженості та справедливості.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що Сихівським
районним судом м. Львова правильно
встановлено фактичні обставини справи,
зібраним доказам дана належна оцінка,
правильно застосований матеріальний
закон та дотримана процедура розгляду
справи, передбачена чинним Цивільним
процесуальним кодексом України,
рішення відповідає вимогам закону, а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому не
вбачає підстави для його скасування чи
зміни.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, п.1ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, а також
ОСОБА_4 і ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 20 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бакус В.Я.

Левик Я.А.