У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Малько О.С., Хилевича С.В., Рожина
Ю.М.,

секретар судового засідання: Демчук
Ю.Ю.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
представника публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" на рішення Сарненського
районного суду Рівненської області від
01 листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" про стягнення
безпідставно набутих грошових коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного
суду від 01 листопада 2013 року стягнуто з
ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 3423
грн. 84 коп. безпідставно набутих
грошових коштів у виді різниці між
процентними ставками в 16,08% та 27,42% за
користування ОСОБА_1 кредитом за
кредитним договором №ROCOGK00000229 від
15.12.2006 року за період з 16.01.2010 року по
16.07.2010 року включно.

В поданій апеляційній скарзі на
це рішення представник ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" зазначає, що дострокове
виконання позивачем зобов'язань за
кредитним договором відбулося 16.07.2010
року, тобто після набрання чинності
рішенням Сарненського районного суду
від 13.02.2010 року, отже позивач,
погоджуючись з підвищеною відсотковою
ставкою, здійснив погашення кредитної
заборгованості за новою ставкою.

Вказує також, що Верховний Суд
України в " Узагальненнях судової
практики розгляду цивільних справ, які
виникають з кредитних відносин (2009-2010
р.), зазначив, що якщо боржник сплачує
відсотки за новою процентною ставкою,
то пропозицію слід вважати прийнятою, а
правочини вчиненим, враховуючи ч.2,3
ст.205, ч.2 ст.642 ЦК України (навіть за
відсутності доказів належного
повідомлення боржника), так як фактичні
дії вказують на прийняття пропозиції.

Аналогічна позиція викладена в
п.28 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" №5 від 30.03.2012 року.

Виходячи із закріпленого
Конституцією України принципу
незворотності дії в часі законів та
інших нормативно-правових актів, всі
рішення банку в будь-якій формі щодо
підвищення процентної ставки в
односторонньому порядку є
неправомірними лише з 10 січня 2009 року.

Згідно ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договором
передбачено, що процентна ставка
підвищується у зв'язку з виникненням
умов, передбачених п.2.3.1 кредитного
договору.

Згідно редакції Закону України
"Про банки і банківську діяльність" та
ст.1056 ЦК України, які діяли на день
укладення договору і внесення змін до
договору про збільшення процентної
ставки, було передбачено право в
односторонньому порядку змінювати
умови договору, якщо це не було
передбачено умовами самого договору.

Кредитний договір був укладений
до прийняття Закону України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" щодо заборони банкам
змінювати умови договору банківського
вкладу та кредитного договору в
односторонньому порядку, а вказаний
Закон не містить вказівки про зворотню
дію в часі, не має підстав для визнання
недійсним рішення про збільшення
відсоткової ставки.

Просить задовольнити апеляційну
скаргу і скасувати рішення
Сарненського районного суду від 01
листопада 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі;
стягнути з позивача на користь
відповідача судові витрати.

В поданих запереченнях на
апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що
апеляційна скарга є необґрунтованою та
не підлягає задоволенню.

Вказує, що доводи апеляційної
скарги представника ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"
стосуються рішення Сарненського
районного суду від 13 лютого 2010 року, яке
набрало законної сили 05 жовтня 2010 року,
а тому стосуються спору між тими самими
сторонами по тому ж предмету і з тих же
підстав.

Зазначає, що рішення про
дострокове погашення кредиту було
прийнято ним через небажання
переплачувати зайві кошти банку.

Просить відхилити апеляційну
скаргу та залишити без змін рішення
суду першої інстанції.

Апеляційна скарга представника ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" підлягає відхиленню з
таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і
це встановлено в судовому засіданні, що
15 грудня 2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк"
та ОСОБА_1 (позичальник) укладено
кредитний договір №ROCOGK00000229, предметом
якого згідно п.1.1 є кредитні кошти
шляхом надання готівкою через касу на
строк з 15.12.2006 року по 14.12.2026 року
включно, у вигляді непоновлювальної
кредитної лінії у розмірі 75000,00 грн. з
метою придбання житлової нерухомості…
зі сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 1,17% на місяць. Сума
щомісячного платежу становить 1095,47 грн.

17 листопада 2008 року між тими ж
сторонами укладено додатковий договір
№1 до кредитного договору №ROCOGK00000229,
згідно п.1.1 якого встановлена сплата
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1,34%, щомісячний платіж
становить 1203,55 грн.

Заочним рішенням Сарненського
районного суду від 13 лютого 2010 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до ЗАТ КБ
"ПриватБанк" про визнання правочину
недійсним задоволено: дії ЗАТ КБ
"ПриватБанк" по збільшенню в
односторонньому порядку процентної
ставки з 01.02.2009 року за кредитним
договором №ROCOGK00000229 від 15.12.2006 року
визнано неправомірними; визнано
правочин від 01.02.2009 року про зміну
процентної ставки нікчемним;
зобов'язано ЗАТ КБ "ПриватБанк"
нараховувати відсотки за користування
кредитом з процентної ставки 16,08%
(річних); зобов'язано ЗАТ КБ "ПриватБанк"
зарахувати в рахунок погашення кредиту
грошові кошти, сплачені у якості
відсотків за користування кредитом
ОСОБА_1, в період з 01.02.2009 року по 15.01.2010
року у виді різниці між процентними
ставками в 16,08% та 27,42%.

Вказаним рішенням встановлено, що
в порушення п.2.3.1 кредитного договору
ОСОБА_1 не повідомлявся про зміну
відсоткової ставки, а тому умова про
збільшення розміру процентної ставки в
односторонньому порядку є нікчемною і
не створює для сторін жодних юридичних
наслідків. Процентна ставка повинна
залишатися на рівні 16,08% річних, що
встановлена Додатковим договором №1
від 17.11.2008 року.

Заочне рішення суду першої
інстанції є чинним, оскільки залишено
без змін ухвалою апеляційного суду
Рівненської області від 05 жовтня 2010
року. В касаційному порядку рішення не
оскаржувалося.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Банк, незважаючи на наявність
рішення суду про визнання правочину
від 01 лютого 2009 року про зміну
процентної ставки до 27,42% річних
нікчемним, продовжував нараховувати
відсотки за завищеною ставкою.

Відповідно до рішення
Конституційного Суду України від 09
лютого 2009 року у справі за
конституційним зверненням
Національного Банку України щодо
офіційного тлумачення положення ч.1
ст.58 Конституції України (справа про
зворотню дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) всі рішення
банку в будь-якій формі (постанова,
рішення, інформаційний лист) щодо
підвищення процентної ставки в
одностронньому порядку є
неправомірними лише з 10 січня 2009 року у
зв'язку з прийняттям 12 грудня 2008 року
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в одностронньому
порядку".

Покликання представника
відповідача на правомірність
збільшення процентної ставки через
відсутність на момент укладення
кредитного договору Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку" не заслуговують на увагу,
оскільки рішення про зміну процентної
ставки в розмірі 27,42% річних та місячний
платіж - 1774 грн. 19 коп. було прийнято
Банком після 10 січня 2009 року, а саме 01
лютого 2009 року (вбачається із
повідомлення Банку від 25.11.2009 року №6150),
а тому такі дії Банку є неправомірними.

Протягом 6 місяців (з 15.01.2010 року по
16.07.2010 року) ОСОБА_1 на користь Банку
було надмірно сплачено кошти в розмірі
3423 грн. 84 коп. за відсотковою ставкою
27,42% річних, які правомірно стягнуто на
користь позивача оскаржуваним
рішенням.

Рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують викладених в ньому
висновків.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПРИВАТБАНК"
відхилити.

Рішення Сарненського районного
суду Рівненської області від 01
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку сторонами та
особами, які беруть участь у справі,
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Малько О.С.
Хилевич С.В. Рожин Ю.М.