Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2014 року
м.Теребовля

Теребовлянський районний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого судді Бойка І.І.

при секретарі Чаповській Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Теребовля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Буданівської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовною заявою до Буданівської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно, в якій
просить визнати за ним право власності
на колишній колгоспний двір -житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, що у АДРЕСА_1, та в порядку
спадкування за заповітом після батька
ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та за
законом після брата ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4, мотивуючи тим, що він не
може отримати у нотаріальній конторі
свідоцтва про право власності на дане
майно, а тому змушений звернутися з
позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав та просить їх задовільнити.

Представник відповідача Буданівської
сільської ради позовні вимоги визнав
та проти задоволення позовних вимог не
заперечує.

Дослідивши та оцінивши матеріали
справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва на право
особистої власності на жилий будинок,
виданого виконавчим комітетом
Теребовлянської районної Ради
народних депутатів Тернопільської
області Української РСР 30 березня 1991
року, житловий будинок з належними до
нього будівлями та спорудами, який
розташований у АДРЕСА_1, дійсно належав
колгоспному двору, головою якого був
ОСОБА_3 та складається з 1-ого члена.

Відповідно до довідки виданої
Теребовлянським бюро технічної
інвентаризації № 210 від 11 липня 2013 року
про те, що житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
який знаходиться в АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності - колгоспний
двір,який складається з одного члена
колгоспного двору головою якого є
ОСОБА_3 свідоцтво про право власності
видане Теребовлянською РДА на підставі
рішення виконкому №58 від 19.03.1991р.
Зареєстроване в тернопільському БТІ 30
березня 1991року за реєстровим номером
№232.

Станом на 14.02.1991 року власниками
домоволодіння, що в АДРЕСА_1, був ОСОБА_3.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих
та перехідних положень Цивільного
кодексу України до цивільних відносин,
які виникли до набрання чинності
вказаного Закону (до 1 січня 2004 року),
застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17
Закону України "Про власність", майно,
придбане внаслідок спільної праці
членів сім'ї, є їх спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту
6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності",
положення статей 17, 18 Закону України
"Про власність" щодо спільної сумісної
власності поширюються на
правовідносини, які виникли після
введення в дію цього Закону (з 15 квітня
1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше,
застосовується діюче на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулювали власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Розмір частки
члена двору визначається виходячи з
рівності часток усіх його членів,
включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120
Цивільного кодексу України (редакція
1963 року) майно колгоспного двору
належить його членам на праві сумісної
власності.

Таким чином, із вищевказаного
вбачається, що кожному із власників
домоволодіння, що в АДРЕСА_1, які
проживали в ньому станом на 15 квітня 1991
року із врахуванням їх часток
відповідно до частини 2 статті 123
Цивільного кодексу України (редакція
1963 року), належало на праві спільної
сумісної власності по ? житлового
будинку з надвірними будівлями.

Як вбачається з довідки виданої
виконкомом Буданівської сільської
ради від 17.05.2013року на день видачі
свідоцтва на право особистої власності
на жилий будинок станом на 30.03.1991р. в
житловому будинку , який знаходиться в
АДРЕСА_1, членами колгоспного двору
були: ОСОБА_3- помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та
ОСОБА_5 померла - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_1, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і
на її частку у майні вказаного
колгоспного двору - 1/2 частку
домоволодіння, що в АДРЕСА_1, відкрилась
спадщина.

Спадкоємцем майна померлої ОСОБА_5 є її
чоловік ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
серія НОМЕР_2, ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4.

07 березня 1985 року ОСОБА_3 склав
заповіт, яким заповів ОСОБА_1 ? жилого
будинку, ? надвірних будівель, що
розташовані в с. Буданів
Теребовлянського району
Тернопільської області .

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_3 не
змінювався і не скасовувався.

Після смерті ОСОБА_3 померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкове майно ? частку
житлового будинку прийняв син ОСОБА_4,
про що свідчить довідка видана
виконкомом Буданівської сільської
ради від 21.05.2013року № 691. Оскільки, на
день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 був
зареєстрований і проживав разом в
одному житловому будинку який
знаходиться в АДРЕСА_1 зі своїм сином
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 є
батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
серія НОМЕР_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4
і на належну йому частку - ? частку
домоволодіння, що в АДРЕСА_1, відкрилась
спадщина.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4
є його брат ОСОБА_1, який прийняв
спадщину, однак не оформив.

В свідоцтві про народження позивача
ОСОБА_1 серії НОМЕР_4, батьками
записано: батько - ОСОБА_3 мати - ОСОБА_5.

Довідкою виданою виконкомом
Буданівської сільської ради від
21.05.2013року№692 зазначено, що ОСОБА_1
вступив в управління спадковим майном,
доглядав за житловим буднком та
обробляв город, після смерті батька
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та
брата ОСОБА_4,який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вартість житлового будинку із
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться АДРЕСА_1, згідно
характеристики будинку, господарських
будівель та споруд виданого 15.05.2013року
Теребовлянським бюро технічної
інвентаризації, становить -184731) сто
вісімдесят чотри тисячі сімсот
тридцять одну )гривню.

Відповідно до постанови виданої
завідувачем Теребовлянської державної
нотаріальної контори державного
нотаріуса Хомутової О.М. № 1060/02-31 від
11липня 2013 року було відмовлено ОСОБА_1
у вчинені нотаріальної дії - видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української
РСР спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР
часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР
місцем відкриття спадщини визнається
останнє постійне місце проживання
спадкодавця.

Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР
спадкоємцями можуть бути особи, що були
живими на момент смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 529ЦК Української РСР
перша черга спадкоємців за законом -при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти
(у тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та
Перехідних положень ЦК України від 16
січня 2003 року Правила книги шостої ЦК
України застосовуються також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за
законом одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у
другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати і сестри
спадкодавця, його дід та баба, як з боку
батька так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статею 1270 цього Кодексу,
він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

На підставі викладеного, суд
прийшов до переконання, що позов слід
задовільнити, визнавши за ОСОБА_1
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_1, після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_3 ( свідоцтво
про смерть серіяНОМЕР_2), та після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 брата
ОСОБА_4(свідоцтво про смерть серія
НОМЕР_3).

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174,179 ЦПК
України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК
Української РСР, п. 5 Прикінцевих та
Перехідних положень ЦК України від 16
січня 2003 року, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд,
-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4
батька ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть
серіяНОМЕР_2), та після брата ОСОБА_4
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про
смерть серія НОМЕР_3).

Витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення до Апеляційного суду
Тернопільської області через
Теребовлянський районний суд

Суддя