У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Макарчука М.А.,

суддів: Мазур Л.М., Матвєєвої
О.А.,Нагорняка В.А., Писаної
Т.О.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Українського Державного
геологорозвідувального інституту,
третя особа - Львівське відділення
Українського Державного
геологорозвідувального інституту про
стягнення заробітної плати,
відшкодування шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 05 вересня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 10 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Українського
Державного геологорозвідувального
інституту про стягнення заробітної
плати за час простою з вини роботодавця
за період з 05 квітня 2011 року по 19
березня 2012 року (а. с. 1-3).

У червні 2012 року
позивач уточнив розмір заявлених вимог
(а. с. 82).

У вересні 2012 року
повторно уточнив заявлені вимоги і
просив визнати шкоду завдану внаслідок
дії незаконного наказу № 5 від 31 січня
2011 року; визнати керівництво
відповідача винним у заподіянні йому
шкоди; зобов'язати відповідача
відшкодувати позивачу шкоду завдану
дією незаконного наказу за період
вимушеної роботи на умовах неповного
робочого часу; перерахувати вихідну
допомогу про звільненні з роботи та
допомогу як постраждалому внаслідок
аварії на Чорнобильській атомній
електростанції; зобов'язати
відповідача здійснити оплату
обов'язкових державних платежів (а.с.
100-102)

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 05 вересня

2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 10 вересня 2013 року, позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково.
Зобов'язано Український Державний
геологорозвідувальний інститут
здійснити нарахування та виплату
позивачу ОСОБА_3 заборгованості по
заробітній платі на умовах неповного
робочого тижня з виплатою 0,6 ставки
заробітної плати за період з 17 січня 2012
року по

19 березня 2012 року. У задоволенні решти
позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від

29 квітня 2013 року, доповнено резолютивну
частину рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 5 вересня
2012 року, а саме: стягнуто з Українського
Державного геологорозвідувального
інституту на користь ОСОБА_3
заборгованість по заробітній платі на
умовах неповного робочого тижня з
виплатою 0,6 ставки заробітної плати за
період з 17 січня 2012 року по 19 березня 2012
року в сумі 2 940 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 05 вересня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 10 вересня 2013 року
скасувати, й ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_3,
задовольнити, посилаючись на порушення
цими судами норм процесуального права
та неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Частково
задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з відповідача заробітну плату
в розмірі 0,6 ставки за період з 17 січня
по 19 березня 2012 року, місцевий
суд вважав, а апеляційний суд погодився
з таким висновком, що зазначене право
виникло у позивача 17 січня 2012 року - з
моменту набуття чинності рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 03 червня 2011 року.

Проте погодитися з
таким висновком не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Судами встановлено і підтверджено
належними та допустимими доказами, що
позивач працював у відповідача на
посаді молодшого наукового
співробітника Львівського відділення
Українського державного
геологорозвідувального інституту з
виплатою 0,6 ставки посадового окладу з
режимом роботи - понеділок, вівторок,
середа. Наказом Львівського відділення
Українського державного
геологорозвідувального інституту № 5
від 31 січня 2011 року позивачу було
встановлено неповний робочий тиждень
(день роботи-понеділок) з виплатою 0,2
ставки заробітної плати починаючи з 5
квітня 2011 року.

Рішенням
Личаківського районного суду м. Львова
від 3 червня

2011 року, залишеним без змін, ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 16 січня 2012 року, наказ Львівського
відділення Українського державного
геологорозвідувального інституту № 5
від 31 січня 2011 року «Про роботу
Львівського відділення Українського
Державного геологорозвідувального
інституту на умовах неповного робочого
тижня» скасовано.

Наказом Львівського
відділення Українського Державного
геологорозвідувального інституту № 4
від 19 березня 2012 року позивачу було
відновлено заробітну плату в розмірі 0,6
ставки посадового окладу і режим
роботи - понеділок, вівторок, середа
починаючи з березня 19 березня

2012 року.

Період роботи неповний
робочий тиждень (день роботи-понеділок)
з виплатою 0,2 ставки заробітної плати
починаючи з 05 квітня 2011 року позивач
вважав простоєм і саме з цих підстав
просив стягнути середній заробіток.

Із змісту рішення
місцевого суду вбачається, що
розглядаючи справу, суд першої
інстанції не звернув уваги на підстави
звернення позивача до суду і вимоги
про стягнення заробітної плати із
розрахунку 0,6 посадового окладу за
період з 5 квітня 2011 року по 19 березня 2012
року розглянув з підстав, які позивач
не заявляв у своїх заявах до суду, а
саме вимоги про стягнення зарплати за
період простою з вини роботодавця суд
розглянув як вимоги про стягнення
заробітної плати виплаченої в розмірі
нижчому, чим передбачено законом.

Із змісту ухваленого
рішення також вбачається, що
відмовляючи у задоволенні решти вимог
місцевий суд взагалі не встановив і не
зазначив у своєму рішенні жодних
обставин, які становлять предмет
доказування в інших вимогах і зокрема
у вимогах про відшкодування шкоди,
завданої прийняттям незаконного
наказу про зміну умов праці, не
зазначив закону, за яким вирішував ці
вимоги і мотиви, з яких виходив при
ухваленні рішення про відмову у їх
задоволенні.

Тому рішення місцевого суду в частині
відмову у позові не відповідає вимогам,
встановленим ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду, апеляційний суд не звернув уваги
на те, що місцевий суд вийшов за межі
підстав звернення до суду в частині
вимог про стягнення заробітної плати
за період з 5 квітня 2011 року по 19 березня
2012 року, а в іншій частині рішення не
відповідає нормам процесуального
права і сам припустився цих же помилок.

Оскільки справа
розглянута з порушеннями норм
процесуального права, внаслідок чого
судами не встановлено жодних обставин,
які мають значення для розгляду справи,
рішення місцевого суду та ухвала
апеляційного суду підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 05 вересня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 10 вересня 2013 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Макарчук М.А.

Судді:
Мазур Л.М.

Матвєєва О.А.

Нагорняк В.А.

Писана Т.О.