АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Грицак Р.М. Провадження №
22-ц/789/527/14 Доповідач - Ткач О.І.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірського Б. О., Бахметової В.
Х.,

при секретарі - Майці Р.Ю.

з участю представника апелянта, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ПАТ
"Дельта Банк" на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 13 березня 2014 року у цивільній
справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до
ОСОБА_2 за участі 3-х осіб: Першого та
Другого відділів ДВС Тернопільського
міського управління юстиції про зняття
арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ПАТ "Дельта Банк",
придбавши в ПАТ "УкрСиббанк" право
вимоги за кредитами, посилаючись на
існування договору застави автомобіля,
звернулося із позовом до ОСОБА_2 про
зняття арешту з належного йому на праві
власності автомобіля марки LEXUS LX 470, 2006
р.в., реєстраційний номер: НОМЕР_2; шасі
НОМЕР_3, посилаючись на договір застави
від 28.03.2006 року, ст.15 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", ст.54 Закону "Про
виконавче провадження" який накладено:

- постановою Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції від 19.07.2010
року про відкриття виконавчого
провадження № 20322562;

- постановою Першого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції від 15.01.2011
року про відкриття виконавчого
провадження № 23889919;

- постановою Першого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції від 28.04.2011
року про відкриття виконавчого
провадження № 26178655;

- постановою Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції від 13.01.2012 року про арешт майна
боржника та заборони на його
відчуження у виконавчому провадженні
№ 30633634;

постановою Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції від 01.10.2012
року про арешт майна боржника та
заборони на його відчуження у
виконавчому провадженні № 34510612;

- постановою Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції від 30.03.2012 року про арешт майна
боржника та заборони на його
відчуження у виконавчому провадженні
№ 29271000.

В лютому 2014 року ПАТ "Дельта Банк"
доповнило перелік документів, які
обмежують право розпорядження
вказаним автомобілем,

-ухвалами Тернопільського
міськрайонного суду про накладення
арешту від 28.12.2005 року та від 07.05.2007 року;

-листом Управління по боротьбі з
організованою злочинністю управління
Міністерства внутрішніх справ
України від 01.06.2010 року;

-постановою Першого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції від 08.11.2011
року.

Позивач свої доводи обгрунтовує
посиланням на те, що є застава
транспортного засобу, який придбано на
кредитні кошти отримані в Банку, за які
ОСОБА_2 не розрахувався з Банком і
наводить ст.15 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" (надалі Закон
№1255), як норму матеріального права, що
дає підстави для звернення до суду з
вимогою про зняття арештів, які
накладені на рухоме майно на виконання
судових рішень, вироків та ухвал.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 13 березня 2014
року вищезазначений позов задоволено
частково:

звільнено заставне майно: належний
на праві власності ОСОБА_2 автомобіль
марки LEXUS LX 470, 2006 р.в, реєстраційний
номер: НОМЕР_2; шасі НОМЕР_3 з під арешту,
який накладено:

- постановою Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції від 19.07.2010
року про відкриття виконавчого
провадження № 20322562.;

-постановою Першого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження від
15.01.2011 року у виконавчому провадженні
№ 23889919.;

- постановою Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції від 28.04.2011 року про відкриття
виконавчого провадження № 26178655;

- постановою Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції від 13.01.2012 року про арешт майна
боржника та заборони на його
відчуження;

- постановою Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції від 30.03.2012 року про арешт майна
боржника та заборони на його
відчуження у виконавчому провадженні
№ 29271000.;

- постановою Другого відділу
державної виконавчоїслужби
Тернопільського міського управління
юстиції від 01.10.2012 року про арешт майна
боржника та заборони на його
відчуження у виконавчому провадженні
№ 34510612.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта
Банк" просить рішення суду скасувати
як необгунтоване та направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції, посилаючись на те що
суд першої інстанції не оцінив в
якості доказу лист управління ДАІ в
Тернопільській області з переліком
інших процесуальних документів суду та
правоохоронних органів, які обмежують
права власника на розпорядження
вказаним автомобілем.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та межах позовних
вимог, заслухавши пояснення
представника апелянта та ОСОБА_2,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що апеляційну скаргу слід
частково задовольнити.

Згідно ст.12 Закону "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень" - "Взаємні права та обов'язки
за правочином, на підставі якого
виникло обтяження, виникають у
відносинах між обтяжувачем і боржником
з моменту набрання чинності цим
правочином, якщо інше не встановлено
законом.

Реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом. У разі
відсутності реєстрації обтяження таке
обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем, проте воно є не чинним у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації
встановлюється пріоритет обтяження,
якщо інші підстави для виникнення
пріоритету не визначені цим Законом.
Задоволення прав чи вимог декількох
обтяжувачів, на користь яких
встановлено обтяження одного й того ж
рухомого майна, здійснюється згідно з
пріоритетом, який визначається в
порядку, встановленому цим Законом."

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції мотивував своє рішення
посиланням на існування
заборгованості за кредитним договором
та на право позивача як
заставодержателя за кредитним
договором на пріоритетне задоволення
звернення на заставне майно шляхом
звільнення заставного майна -
транспортного засобу від
зареєстрованих обтяжень, які накладені
у вигляді арештів та заборон
виконавчою службою на виконання
рішень, вироку та ухвал судів.

Щодо відмови у задоволенні збільшених
позовних вимог про зняття арешту з
автомобіля, які накладені ухвалами
Тернопільського міськрайонного суду
від 28.12.2005 року та 07.05.2007 року, листом
управлінням по боротьбі з
організованою злочинністю УМВС в
Тернопільській області, постановою
першого відділу ДВС Тернопільського
міського управління юстиції від 08.11.2011
року про розшук майна ОСОБА_2, то суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем не подано документів, які
підтверджують накладення даних
арештів - реєстрації вказаних
обтяжень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим. Воно є таким, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, вирішить справу
згідно з законом, що підлягає
застосуванню до правовідносин сторін.

Усупереч зазначеній та на порушення
інших норм процесуального права суд в
даній справі не встановив дійсний
характер правовідносин сторін,
підстави заявлених ними вимог, факти,
які підлягали встановленню.

Відповідно до ст.4 ЦПК, суд
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб у
спосіб, визначений законами України.

У ст.16 ЦК зазначені способи захисту
цивільних прав та інтересів.

У разі порушення цивільних прав у
потерпілого виникає право на
застосування способу захисту, який
залежить від виду порушення, тобто
особа має право обрати той спосіб
захисту який відповідає характеру
порушення її права чи інтересу.

Відповідно до ст.11 ЦПК суд
розглядає цивільні справи у межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

У даній справі позивач звернувся
з негаторним позовом про зняття арешту
посилаючись на існування договору
застави як забезпечувального
зобов'язання, що надає пріоритет в
задоволенні вимог перед іншими
особами- кредиторами. Суд першої
інстанції фактично погодився з
доводами позивача і тим самим
констатував, що вказаний спосіб
захисту кореспондується зі статтею 3
ЦПК, статтею 16 ЦК.

Вказаний висновок суперечить
нормам матеріального та
процесуального права.

Спосіб захисту у формі позову про
зняття арешту є негаторним позовом,
який передбачає захист легітимного
права власності позивача.

З таким висновком суду не
погоджується суд апеляційної
інстанції, оскільки він порушує норми
матеріального та процесуального права,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що 28 березня 2006 року між
ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" укладено
кредитний договір № 219М на суму 119447
швейцарських франків з цільовим
використанням: придбання автомобіля
LEXUS LX 470, 2006 р.в. строком до 10 березя 2012
року, який передбачав застосування
застави автомобіля як забезпечення
виконання вказаного зобов'язання:
пункт 2.1 договору (а.с. 28).

28.03.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк"
та ОСОБА_2 укладено договір застави
автомобіля марки LEXUS LX 470, 2006 р.в.
реєстраційний номер: НОМЕР_2 (а.с. 19-23),
який внесено позивачем в Державний
реєстр обтяжень рухомого майна за № 7
лише 2 березня 2012 року ( а.с. 40).

На день звернення до суду з
позовом не зареєстровано звернення на
вказане заставне майно.

8 грудня 2011 року між ПАТ
"УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк"
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, в тому числі і
вищезазначеного кредитного договору,
про що свідчить акт прийому- передачі
від 23.01.2012 року ( а.с.50-58).

Згідно ст. 577 ЦК -"Застава рухомого
майна може бути зареєстрована на
підставі заяви заставодержателя або
заставодавця з внесенням запису до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна.

Моментом реєстрації застави є
дата та час внесення відповідного
запису до Державного реєстру обтяжень
рухомого майна.".

З наявного в справі витягу з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна ОСОБА_2, індефікаційний код
НОМЕР_1, вбачається, що автомобіль
марки LEXUS LX 470, 2006 р.в. реєстраційний
номер: НОМЕР_2 перебуває під
обтяженнями, які зареєстровано
державною виконавчою службою,

з 19.07.2010 року на підставі ухвали
Жовтневого райсуду м.Дніпропетровська
про накладення арешту на забезпечення
позову в межах 2165813.68 грн - запис 3 (
а.с.37,121);

з 26.01.2011 року на виконання рішення
Тернопільського міськрайсуду про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором на суму 74977,32 грн в
користь ВАТ ВТБ Банку- запис 4 ( а.с.38,122);

з 28.04.2011 року на виконання рішення
Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська
про солідарне стягнення
заборгованості в користь ПАТ КБ "Приват
банку " на суму 266996,94 грн- запис 5 ( а.с.
39,124);

з 20.01.2012 року на виконання вироку
Тернопільського міськрайсуду про
конфіскацію майна в дохід держави-
запис 6 (а.с.40,125).

з 2 березня 2012 року договір застави від
28.03.2006 року ( а.с. 40).

В силу статті 21 Закону №1255 -"До
забезпечувальних обтяжень належать:

1) застава рухомого майна згідно з
параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу
України, що виникає на підставі
договору;

2) право застави рухомого майна згідно з
статтею 694 Цивільного кодексу
України;..."

Таким чином, як вбачається з
встановлених обставин, між Банком та
ОСОБА_2 мало місце забезпечувальне
обтяження згідно глави 49 параграфу 6
Цивільного Кодексу, яке потребувало
реєстрації для гарантування
пріоритету заставодержателю перед
третіми особами. Дана вимога закону про
реєстрацію не була дотримана
Банком-заставодержателем в період
після укладення договору застави, з
березня 2006 року до березня 2012 року, про
що свідчить відсутність записів в
Державному Реєстрі.

Безпідставним є посилання
позивача на пріоритет їхнього
обтяження автомобіля перед третіми
особами, з посиланням на те, що
автомобіль є предметом купівлі-продажу
в кредит з посиланням на ст. 15 Закону
№1255. Статті 694, 695 ЦК передбачають
договори продажу товарів в кредит з
відстрочкою або розстроченням платежу
продавцю товару.

В даному випадку обтяження
накладається в користь
безпосереднього продавця і протягом
5-ти днів з дня продажі товару повинно
бути зареєтрованим в Реєстрі.

Згідно статті 309 ЦПК- "Підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права,

Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню."

В силу ст.303 част.3 ЦПК
-"Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення."

Аналізуючи в сукупності
обставини справи в контексті норм
матеріального права: Законів України "
Про заставу", " Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень",
"Про виконавче провадження". Цивільного
Кодексу, суд першої інстанції в
достатньому обсязі не визначився з
характером спірних правовідносин,
неправильно застосував норми
матеріального права, тому ухвалене
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Оскільки спір є майнового
характеру, тому слід достягнути з
позивача суму недоплаченого при подачі
позову судового збору.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції,

В И Р І Шив:

Апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк"
-задовольнити частково.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 13 березня 2014
року- скасувати в частині задоволення
позовних вимог і ухвалити нове.

В позові ПАТ "Дельта Банк" до
ОСОБА_2 за участі 3-х осіб: Першого та
Другого відділів ДВС Тернопільського
міського управління юстиції про зняття
арешту- відмовити.

Стягнути з ПАТ "Дельта Банк" в
користь держави 1977,30 грн судового
збору.

В решті- рішення залишити без
змін.

Рішення набирає чинності з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.І. Ткач