Справа № 1510/611/12
Провадження № 2/500/100/14
УХВАЛА

05 березня 2014 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді Баннікової Н.В.

при секретарі Вєлєвій А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Представник відповідача подав до суду клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи для вирішення наступних питань: чи можливо за текстом розписки та характером почерку ОСОБА_1 встановити:

- оточення, в якому було складено боргову розписку, а саме: можливі умови обмеженої видимості,написання розписки у незвичній позі?

- незвичний стан особи, яка написала розписку, а саме, знаходження в стані алкогольного чи наркотичного спяніння, хвороби або стані афекту?

У судовому засіданні відповідач та його представник клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши відповідача, його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, щодо відмови у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.2 ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Однак, клопотання про призначення експертизи не містить посилання на обставини правовідносин, докази у підтвердження яких можуть використовуватися або у підтвердження оспорювання договору позики (ч.2 ст.1051 ЦК України) або у підтвердження позовних вимог про визнання договору позики недійсним тощо. Згідно поясненням представника відповідача відповідний позов про визнання договору позики недійсним до суду не подавався, за вищевказаним позовом заперечення щодо оспорювання договору позики за нормами ст. 1051 ЦК України від відповідача (представника відповідача) не надходили.

Крім того, представником відповідача у клопотанні ставляться питання не щодо встановлення чи мали місце певні обставини при складанні боргової розписки, а питання чи можливо встановити чи мали місце певні обставини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 57, 60, 143, 144, 146, 147, 168, 210 ЦПК України, ч.2 ст. 1051 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики судової почеркознавчої експертизи відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя: Н.В. Баннікова