Справа № 199/553/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

«13» березня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини та
про стягнення аліментів на утримання
дружини до досягнення дитиною трьох
років,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що від шлюбу із
відповідачем має неповнолітнього сина
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., який мешкає
разом із позивачем та перебуває на її
утриманні. Як зазначається позивачем
при зверненні до суду відповідач не
приймає участі у вихованні дитини,
ухиляється від утримання дитини, не
піклується про її здоров'я, фізичний,
духовний та моральний розвиток, у
зв'язку з чим у позові й заявлено вимогу
про стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання дитини
до досягнення нею повноліття та про
стягнення аліментів на утримання
дружини до досягнення дитиною трьох
років в розмірі 30% заробітку
відповідача.

У судове засідання сторони не
з'явилися, надали заяви про розгляд
справи у їх відсутності; відповідно до
заяви відповідача останній позов
визнав повністю та просив суд
розглядати справу у його відсутності.

Врахував заяви сторін та
дослідивши докази в межах заявлених
вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов
до висновку про наявність підстав для
задоволення позову частково,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та
яка набула чинності для України 27.09.1991
р., батько або (і) інші особи, що
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Разом з тим,
відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України та за ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3
народився ІНФОРМАЦІЯ_1., про що
Амур-Нижньодніпровським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції в Книзі реєстрації
народжень зроблено відповідний
актовий запис та видано свідоцтво,
відповідно до якого сторони в даній
справі є батьками неповнолітнього,
який мешкає разом із матір'ю.

Оскільки обов'язок по утриманню
дитини є безумовним, виникає в
результаті народження дитини з моменту
її народження та покладається законом
рівною мірою на обох батьків, не
пов'язаний із матеріальним становищем
особи, до якої заявлено
матеріально-правову вимогу про
стягнення аліментів, вбачаються усі
підстави для присудження до стягнення
з відповідача на користь позивача
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини в заявленому у позові розмірі.
Разом з тим, при вирішенні питання щодо
присудження до сплати аліментів, про
яке позивачем було заявлено відповідне
прохання, суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, яка є
малолітньою, мешкає разом із матір'ю
(позивачем), потребує піклування та
утримання, а також визнання
відповідачем позову, яке, тобто
визнання, судом приймається, оскільки
не суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (ч. 4 ст.
174 ЦПК України).

Разом з тим, задовольняючи позов
та визначаючи розмір аліментів у
частці від заробітку, суд виходить з
приписів ч. 1 ст. 183 СК України,
відповідно до якої частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

За внутрішнім переконанням суду
визначення частки заробітку (доходу)
відповідача в розмірі 1/4, яка буде
стягуватися, як аліменти на дитину,
щомісяця, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
(ч. 2 ст. 182 СК), сприятиме утвердженню
почуття обов'язку одного з батьків,
окремо від якого проживає дитина,
перед останньою.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України суд допускає негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Розв'язуючи вимогу позову про
стягнення аліментів на утримання
дружини до досягнення дитиною трьох
років, суд виходить з того, що згідно ч.
1 ст. 75 Сімейного кодексу України
дружина, чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного; відповідно
до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Право на утримання вагітна дружина,
а також дружина, з якою проживає дитина,
має незалежно від того чи вона працює
та незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84
Сімейного кодексу України).

Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу
передбачено, що суд застосовує ті
способи захисту прав або інтересів
учасників сімейних відносин, які
встановлені законом або домовленістю
(договором) сторін.

Як було встановлено судом,
відповідач є батьком дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина мешкає разом із
матір'ю, та домовленості (договору)
щодо сплати аліментів на утримання
позивача, між сторонами у справі, яка
розглядалася, досягнуто не було.

Разом з тим, судом було встановлено,
що відповідач працює, отримує
заробіток та має змогу надавати
матеріальну допомогу. Разом з тим, при
розв'язанні питання щодо розміру
аліментів на утримання дружини, з якою
проживає дитина, суд виходить з
приписів ч. 1 ст. 80 СК України,
відповідно до якої аліменти
присуджуються одному з подружжя у
частці від заробітку (доходу) другого з
подружжя і (або) у твердій грошовій
сумі, та ураховує стан здоров'я
платника аліментів, який є задовільним,
матеріальне становище платника
аліментів (останній працює та отримує
заробітну плату), а також те, що суду не
було надано доказів перебування у
платника аліментів на утриманні інших
неповнолітніх дітей або інших
непрацездатних осіб.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
приписів ч. 3 ст. 88 та ст.. 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 3 ст. 88, ч. 4
ст. 174, ст.ст. 212, 214-215, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та про
стягнення аліментів на утримання
дружини до досягнення дитиною трьох
років задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., в
розмірі ? частини заробітку (доходу)
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи
проводити стягнення з 23.01.2014 р. та до
досягнення дитиною - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1., повноліття.

Рішення суду у частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти на утримання останньої в
розмірі ? частини заробітку (доходу)
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та до
досягнення неповнолітньою дитиною -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., трьох років,
починаючи проводити стягнення з 23.01.2014
р.

Рішення суду у частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
в дохід держави судовий збір в розмірі
243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя