Березівський районний суд Одеської
Справа № 494/215/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 р.
м.
Березівка

Березівський районний суд
Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського
С.Й.,

при секретарях Головченко В.М.,
Ткачук В.В.

за участю адвоката ОСОБА_1,

представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-ті особи,
що не заявлять самостійні вимоги на
предмет позову на боці позивача ОСОБА_5,
ОСОБА_6 «Про поділ майна»

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись із даним
позовом до суду, та остаточно уточнивши
свої вимоги 14 лютого 2014 р. просила суд:

1. Поділити а/м ГАЗ 3110,
зареєстрований за відповідачем між
позивачем і відповідачем

шляхом визнання за відповідачем права
власності на автомобіль у повному
обсязі виділивши його в натурі;

2. Поділити ? частину квартири
АДРЕСА_1

області, яка зареєстрована за
відповідачем між сторонами шляхом
визнання за позивачкою право
власності на дану частину, виділивши її
в натурі з проведеним поліпшенням;

3. Поділити будинок АДРЕСА_2

зареєстрований за позивачкою між
сторонами, шляхом визнання за
позивачкою право власності на дану
квартиру, виділивши її в натурі;

4. Поділити спільне нажито рухоме
майно подружжя, позивачці все рухоме
майно, що

знаходиться у будинку АДРЕСА_1
включаючи поліпшення у ньому, а саме
один килим розміром 2 х 3 м., меблевий
гарнітур «Вітальня», один набір м'яких
меблів, шафу гардероб, комод, пральну
машину марки «LG», а відповідачу
робочий інструмент, особисті речі, що
знаходяться у будинку, а саме хлібопіч
марки «LG», мікрохвильову пічку «Samsung»,
два килими розміром 2 х 3 м., один набір
м'яких меблів, стіл обідній, телевізор
марки «Panasonic», що знаходяться у будинку
АДРЕСА_1;

5. Визнати за відповідачем право на
грошові кошти в сумі 95 150 гривень,
внесені

позивачем на депозитний рахунок ТУ ДСА
в Одеській області.

6. Визнати відповідача таким, що
втратив право на проживання у
житловому будинку АДРЕСА_1

На обґрунтування поданого позову
позивач посилалась на те, що перебуває
з відповідачем у зареєстрованому шлюбі
з 16 грудня 1981 р., а з 2008 р. сторони
проживають окремо, але продовжують
перебувати у шлюбі між собою.

За час спільного проживання
сторони по справі придбали будівлю
магазину за адресою АДРЕСА_2 площею 46, 9
кв.м., на земельній ділянці 487 кв.м.;
автомобіль ГАЗ 3110, 1999 року випуску,
синього кольору № шасі НОМЕР_1 № кузова
НОМЕР_2, зареєстрований на ім'я
відповідача; приватизували житлову
квартиру за адресою АДРЕСА_1, де кожному
з учасників справи належить по ?
частині.

Крім зазначеного сторонами було
придбане рухоме майно три килими
розміром 2 х 3 м., меблевий гарнітур
«Вітальня», два набори м'яких меблів,
шафу-гардероб, комод, стіл обідній,
телевізор марки «Panasonic», пральну машину
марки LG, хліб опічку марки LG,
мікрохвильову пічку марки Samsyng на суму
15 950 гривень.

Проте, проживання разом із
відповідачем є вкрай неможливим.
Відповідач, є схильним до вживання
спиртного, кожного дня їхнього
спільного проживання чинив їй усілякі
сварки, погрожував фізичної розправою
та застосовував насильство. В наслідок
таких дій відповідача вона була
вимушена уїхати на заробітки до іншої
країни. Відповідач фактично утворив
іншу родину та спів мешкає у квартирі
за адресою АДРЕСА_1, що є їхньої
спільною власністю, з іншою жінкою, що
унеможливлює можливість користуватись
своєю власністю та мешкати у цій
квартирі.

Також, позивач зазначала, що нею
сприймались всі можливі спроби
домовитись із відповідачем
позасудовим шляхом, але він на всі її
пропозиції відкидає і на розмови йти не
бажає. При цьому у разі недостатності
грошової частки від спільного майна
подружжя була згодна допомогти
відповідачу матеріально на придбання
благоустроєного житла.

3-ті особи на боці позивачки
підтримали заявлені нею вимоги на
підставах викладених у позові. Просили
суд задовольнити позов у повному
обсязі.

Відповідач визнав позовні вимоги
частково. Погоджувався на розподіл
майна запропонований позивачкою, але
із виділенням йому 72 400 гривень
вартості за спільне майно, вартість
автомобілю ГАЗ 3110 розподілити по ?
частині між ними та залишити за ним
право на ? частину будинку АДРЕСА_1, де
він зараз і мешкає.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, на підставах
викладених у позові та доведення
їхньої переконливості суд дійшов до
висновку про наступне.

Позивач і відповідач з 16 грудня
1981 р. перебувають у шлюбі,
зареєстрованому Любопільською
сільською радою Комінтернівського
району Одеської області, а.з. № 13,
свідоцтво про шлюб НОМЕР_3

Від шлюбу у сторін народились
діти ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які залучені до
участі у справ у якості 3-х осіб, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
позову на боці позивачки.

За час спільного проживання
сторони придбали будинок АДРЕСА_2,
загальною площею 46, 9 кв.м., на земельній
ділянці 487 кв.м., що було посвідчено 21
березня 2001 р. приватним нотаріусом
Березівського районного нотаріального
округу. № реєстр. 498, та зареєстровано у
Одеському БТІ і РОН, філії м. Березівка
47 реєстр 4400 стр.65 30 березня 2001 р..

07 грудня 1993 р. за №1899 Одеською
залізницею було видане Свідоцтво про
право власності на житло - квартиру у
АДРЕСА_1, що належить на праві спільної
сумісної в власності позивачці та
членам її родини відповідачу та дітям
в рівних долях по ? частині кожному.
Свідоцтво було видане згідно з наказом
від 06 грудня 1993 р. за №256 по Одеській
залізниці.

Також, сторонами по справі було
придбаний автомобіль ГАЗ 3110, 1999 р.в.,
синього кольору № шасі НОМЕР_1 № кузова
НОМЕР_2,

Крім цього сторони придбали різні
рухомі речі, а саме килим розміром 2 х 3
м., меблевий гарнітур «Вітальня», один
набір м'яких меблів, шафу гардероб,
комод, пральну машину марки «LG», а
відповідачу робочий інструмент,
особисті речі, що знаходяться у
будинку, а саме хлібопіч марки «LG»,
мікрохвильову пічку «Samsung», два килими
розміром 2 х 3 м., один набір м'яких
меблів, стіл обідній, телевізор марки
«Panasonic».

У судовому засіданні сторони
дійшли згоди, що нерухоме майно
придбані ними за час шлюбу слід оцінити
шляхом проведення відповідної
товарознавчої експертизи, а потім
розділити між сторонами у рівних
частках. При цьому відповідач
погоджувався на проведення оцінки із
подальшим продажем спільного майна для
придбання йому благоустроєної
квартири у м. Березівці Одеської
області.

Інші речі було вирішено
розподілити між сторонами за
домовленістю між ними.

Ухвалою суду від 12 серпня 2013 р. по
справі була призначена
судово-товарознавча експертиза.

Висновком експертизи № 416 від 16
грудня 2013 р. встановлено:

- ринкова вартість будинку у АДРЕСА_1,
складає103 000 гривень, з яких ? частина
відповідача складає 25 750 гривень;

- ринкова вартість будинку АДРЕСА_2,
загальною площею 46, 9 кв.м., на земельній
ділянці 487 кв.м. складає 158 000 гривень, а
доля відповідача відповідно 79 000
гривень;

Вартість рухомого майна -
автомобілю ГАЗ 3110, 1999 р.в., синього
кольору № шасі НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_2
була визначена між сторонами у розмірі
16 000 гривень.

Таким чином доля позивача і
відповідача у спільному майні складає
у грошовому еквіваленті 25 750+79 000+8 000 =
112 750 гривень.

З урахуванням вимог по визнанню
за відповідачем права власності на
автомобіль ГАЗ 3110 у цілому, та сплати за
проведення судово-товарознавчої
експертизи позивачем розмір ? частини
від спільного майна відповідача
складає суму у розмірі 95 150 гривень.

Згідно ч.1 ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на підставі
спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Таким чином нерухоме майно, що
було предметом судово-товарознавчої
експертизи і рухоме майно придбані
сторонами за час шлюбу є об'єктами
спільної сумісної власності подружжя,
при цьому кожний з подружжя має рівні
на користування своїм майном.

Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина
та чоловік мають право на поділ майна,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

За таких обставин сторони по
справі у разі недосягнення між собою
згоди на спільне володіння та
користування майном належним їм на
праві спільної сумісної власності
мають право на судовий порядок
розподілу майна, не залежно від
розірвання між ними шлюбу.

Як зазначено ч.1 ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частка майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У судовому засіданні було
встановлено, що домовленості між
сторонами не досягнуто і шлюбного
договору між ними укладено не було,
відповідно з чим частка кожного з них
складає по ? частині.

При цьому і позивач і відповідач
не заперечували проти розподілу всього
майна, яке належить їм на праві
спільної сумісної власності.

Що стосується розподілу квартири
у АДРЕСА_1,, то слід врахувати, що
вказана квартира належить на праві
спільної часткової власності по ?
частині не тільки позивачу і
відповідачу а ще і їхнім дітям 3-м
особам на боці позивача, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6. Свідоцтво було видане згідно з
наказом від 06 грудня 1993 р. за №256 по
Одеській залізниці.

Згідно ч.4, 5 ст.71 СК України.
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе
за умови попереднього внесення другим
із подружжя відповідної грошової суми
на депозитний рахунок суду.

Згідно п.3 ч.1 ст. 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинено за рішенням суду на
підставі позову інших спадкоємців,
якщо:

- частка є незначною і не може бути
виділена в натурі,

- річ є неподільною,

- спільне володіння і користування
майном є неможливим,

- таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника і членам
його сім'ї.

При цьому слід враховувати, що
неможливість спільного володіння і
користування слід розуміти не тільки
як об'єктивну а і як обумовлену
стосунками між співвласниками, що
фактично склались.

Як встановлено у судовому
засіданні спільне володіння та
користування вказаною житловою
квартирою позивачем, 3-ми особами з
одного боку та відповідачем з іншого
боку є неможливим.

Також, судом було встановлено, що
фактично вказаною квартирою
користується відповідач,який мешкає у
квартирі разом із своєю співмешканкою,
а володіння і користування нею
позивачкою та їхніми дітьми, 3-ми
особами по справі, за таких умов є
неможливим.

Дані обставини суд вважає такими,
що суттєво порушують права позивача та
3-х осіб як співвласників, що є
неприпустимим.

При цьому, наявність іншого окремого
місця для проживання у позивача та 3-х
осіб на його боці не є підставою для
позбавлення їх можливості
користуватись часткою у своєї
власності за своїм розсудом.

Згідно ч.2 ст.365 ЦК України суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Як встановлено у судовому засіданні на
виконання ухвали суду від 20 лютого 2014 р.
зазначене положення ч..2 ст.365 ЦК України
позивачем було дотримано, а на
депозитний рахунок територіального
управління державної судової
адміністрації Одеської області було
внесено гроші в сумі 95 150 гривень, у
якості грошової вартості частки у
спільному майні відповідача, для
можливості ним у подальшому придбати
благоустроєне житло у м. Березівці.

При цьому суд враховує позицію
позивача, що у разі недостатності
внесених на депозитний рахунок грошей
в сумі 95 150 гривень нею буде здійснена
матеріальна допомога відповідачу.

За таких обставин суд вважає за можливе
припинити право відповідача на ? частку
квартири у АДРЕСА_1, з виплатою йому
компенсації у розмірі що становить
його частку як у цієї квартирі так і у
спільному майні, за позовом інших
співвласників позивача і 3-х осіб.

Разом із тим, суд вважає, що у вказаній
квартирі були проведені добудови, які є
самовільними і право на них визнатись
не може, в зв'язку з чим у цієї частині
позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 3-ті особи, що не
заявлять самостійні вимоги на предмет
позову на боці позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6
«Про поділ майна» - задовольнити
частково.

Розподілити спільне майно подружжя
наступним чином:

Автомобіль ГАЗ 3110, 1999 р.в., синього
кольору № шасі НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_2

виділити відповідачу ОСОБА_4 в натурі
визнавши за ним право власності на
автомобіль.

Будинок АДРЕСА_2, визнати на праві

власності за ОСОБА_3 виділивши його їй
в натурі.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка була
зареєстрована за відповідачем,

Визнати ОСОБА_4 втратившим право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на наступне рухоме майно:

один килим розміром 2 х 3 м., меблевий
гарнітур «Вітальня», один набір м'яких
меблів, шафу гардероб, комод, пральну
машину марки «LG».

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
наступне рухоме майно:

хлібопіч марки «LG», мікрохвильову
пічку «Samsung», два килими розміром 2 х 3 м.,
один набір м'яких меблів, стіл обідній,
телевізор марки «Panasonic», робочий
інструмент, що знаходяться у будинку
АДРЕСА_1

Визнати за відповідачем право на
грошові кошти в сумі 95 150 гривень,
внесені

позивачем на депозитний рахунок ТУ ДСА
в Одеській області.

У решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом
10-ти днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Одеської області
через Березівський районний суд
Одеської області.

Суддя:_____________________________________________-