Золотоніський міськрайонний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/565/14-ц

номер провадження 2/695/432/14

28 квітня 2014 року
м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючого судді
Таратіна В.О.,

при секретарі
Курченко В.М.

з участю представників
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ТОВ
Страхове товариство «Домінанта», про
відшкодування майнової шкоди,
спричиненої дорожньо-транспортною
пригодою та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ТОВ
Страхове товариство «Домінанта», про
відшкодування майнової шкоди,
спричиненої дорожньо-транспортною
пригодою та моральної шкоди.

Свій позов позивач пояснює тим, що
03.07.2013 року близько 02 год. 30 хв. ОСОБА_6
керуючи автомобілем МАН д.н.з. НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_5 рухаючись по
автодорозі Кіровоград-Запоріжжя на 87
км., не будучи уважним, не стежив за
дорожньою обстановкою, відповідно
реагувати на її зміну, та при виборі у
встановлених межах безпечної
швидкості руху, не врахував дорожню
обстановку, допустив виїзд на
заокругленій ділянці дороги на
зустрічну смугу руху, здійснив
зіткнення з рухаючимся у зустрічному
напрямку автомобілем МАН д.н.з. НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_7, чим
порушив п. 2.3б, 12.1 ПДР України.

В результаті ДТП був пошкоджений його
автомобіль МАН д.н.з. НОМЕР_2. Сума
матеріальних збитків спричинених
пошкодженням його автомобіля.
Встановлена ФОП ОСОБА_8 складає - 111881,84
грн., що підтверджується висновком №39
від 24.07.2013 року. за проведення
експертного авто товарознавчого
дослідження по визначенню
матеріального збитку автомобіля ман
ним були сплачені кошти в сумі 1350 грн..

07.10.2013 року була укладена угода про
розмір страхового відшкодування між
ТДВ СТ «Домінанти» м. Києв та між ним на
підставі Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АС/0685230 від 13.02.2013
року, якою визначено розмір страхового
відшкодування в сумі 35000 грн.

З урахуванням угоди про розмір
страхового відшкодування від 07.10.2013
року відповідач зобов'язаний
відшкодувати йому 76881,84 грн. Крім того
його автомобіль чотири місяці був
пошкоджений, а тому весь цей час він
постійно втрачав прибуток. Сума
середньомісячного прибутку складає -
38368 грн., а всього за 4 місяці 2013 року він
втратив прибуток на суму - 184166,80 грн. -
упущена вигода. Як зазначено у п.2 ч. 2 ст.
22 Цивільного кодексу України, збитками
є доходи. Які особа б могла реально
одержати за звичайних обставин, як би
її право не було порушено (упущена
вигода). Крім того, він зазнав моральної
шкоди, яку оцінює у 5000 грн..

Представник позивача в судовому
засіданні, проведеному в режимі
відеоконференції, підтримав позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_2, в судовому засіданні позовних
вимог не визнала, мотивуючи
заперечення тим, що ОСОБА_5 є фізичною
особою підприємцем, має в штаті
найманих працівників, але водій ОСОБА_6
в нього ніколи не працював, тобто її
довіритель не перебуває і не перебував
на час ДТП в трудових стосунках з
ОСОБА_6 Відповідач надав власний
автомобіль МАН д.н.з. НОМЕР_1
громадянину ОСОБА_6 в користування для
особистих потреб. Отже ОСОБА_5 не
являється належним відповідачем,
скільки не порушив права та інтереси
ОСОБА_4

Представник співвідповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_3, в судовому засіданні позовних
вимог не визнав, мотивуючи заперечення
тим, що 07.10.2013 року між ТОВ Страхове
товариство «Домінанта» та ОСОБА_4 було
укладено угоду про розмір страхового
відшкодування, де сума матеріального
збитку за випадком, що стався 03.07.2013
року, складає 36000,00 грн. з урахуванням
франшизи 1000 грн., та ОСОБА_4 погодився на
виплачену суму збитків - 35000 грн. Також
представник вказав, що товарознавче
дослідження по визначенню
матеріального збитку автомобіля МАН
19/373 було проведено лише за участю
позивача. Отже об'єктивним може бути
тільки розмір шкоди визначений
належним чином аварійним комісаром
Страховика і погодженим з позивачем,
який становить 35000 грн. Упущену вигоду
представник вважає недоведеною,
оскільки додані декларації з ПДВ не
доказують упущену вигоду та
неналежним чином оформлені.

Позовна вимога про стягнення моральної
шкоди у розмірі 5000 не може бути
задоволена судом в зв'язку з не
доведенням позивачем обставин, на які
він посилається.

Представник 3-ї особи - Страхового
товариства «Домінанта» в судове
засідання не з'явився, але надіслав до
суду клопотання з проханням розглядати
справу у відсутність представника,
враховуючи відсутність претензій
позивача до третьої особи, оскільки
третя особа повністю виконала свої
зобов'язання перед позивачем.

Суд, вислухавши думку учасників
судового процесу та дослідивши
матеріали справи вважає, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Факт ДТП, яка мала місце 03.07.2013 року,
близько 02.30 год. за участю водія ОСОБА_6,
що керував автомобілем МАН д.н.з.
НОМЕР_1, належністю ОСОБА_5 та водія
ОСОБА_7, що керував автомобілем МАН
д.н.з. НОМЕР_2, належністю ОСОБА_4,
сторонами не оспорюється.

Відповідно до постанови Соснівського
районного суду м. Черкаси від 2.08.2013 р.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення за
ст.124 КпАП України та накладено
адміністративне стягнення у виглядів
штрафу в розмірі 340 грн.

07.10.2013 року, на підставі Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АС/0685230 від 13.02.2013 року, була
укладена угода про розмір страхового
відшкодування між ТДВ СТ «Домінанти»
та ОСОБА_4, якою визначено розмір
страхового відшкодування в сумі 35000
грн., що були сплачені позивачу та
визнаються сторонами.

Вказані обставини не підлягають
доказуванню.

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
обов'язків.

Позивачем не доведено факту
перебування ОСОБА_6 в трудових
стосунках з ОСОБА_5, а вказаним
відповідачем доведено факт
відсутності такого найманого
працівника як ОСОБА_6 виходячи з
наданих відповідачем належних доказів:
табелю обліку працівників ФОП
«ОСОБА_5», Податкового розрахунку -
звіту сум доходу, нарахованого на
користь платників податку і сум
утриманого з них податку,
затвердженого Золотоніською ОДПІ,
станом на 7.08.2013 р.

Таким чином відсутні підстави у
задоволенні позову щодо стягнення
майнової шкоди в порядку ст.1172 ЦК
України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: за наявності вини
всіх осіб, діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне
значення.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.66 ЦПК України висновок
експерта - докладний опис проведених
експертом досліджень, зроблені у
результаті них висновки та
обґрунтовані відповіді на питання,
задані судом.

Відповідно до ст.143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Жодним з учасників судового розгляду
не заявлялось клопотання про
призначення судом експертизи з метою
визначення збитків, а висновок
експертного товарознавчого
дослідження №39 від 24.07.2013 р.
проведеного ФОП «ОСОБА_8» є неналежним
доказом, оскільки проведено лише за
участю позивача, без обов'язкового
повідомлення інших учасників ДТП або
власника другого транспортного засобу,
огляд автомобіля було здійснено після
того, як відповідний огляд
пошкодженого автомобіля було
проведено аварійним комісаром ТДВ СТ
«Домінанта», автомобіль залишив місце
пригоди власним ходом і з пошкодженим
автомобілем могли відбуватися будь які
негативні речі, про які не було відомо
відповідачу чи третім особам, експерт
не попереджався про відповідальність
за завідомо неправильний висновок.
Крім того про можливу необ'єктивність
висновку №39 вказує угода від 07.10.2013
року про розмір страхового
відшкодування між ТДВ СТ «Домінанти»
та ОСОБА_4, якою визначено розмір
страхового відшкодування в сумі 35000
грн., що були сплачені позивачу та
визнані ним.

Відповідно до ч.1 ст.59 ЦПК України суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом.

За вказаних обставин позивачем не
подано суду жодного доказу, на
підтвердження своїх позовних вимог в
частині розміру майнової шкоди за
наслідками ДТП.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України
майнової шкоди особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Частиною 2 цієї статті визначено, що
битками є, зокрема втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить

зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Щодо реальних збитків визначено в
даному рішенні вище. Щодо упущеної
вигоди, то позивачем в позовній заяві
та доданими деклараціями з ПДВ доказує
не упущену вигоду, а доходи отримані
ним за минулі роки. Крім того надані
позивачем податкові декларації не є
належним чином оформлені. Вказане вище
дає підстави вважати надані податкові
декларації неналежним доказом, так як
інформація про доходи заносилась до
декларації особисто позивачем,
відомості про перевірку на
достовірність інформації про розмір
отриманих прибутків органами
державної податкової служби відсутні.

Позивачем жодним чином не доведено, що
його автомобіль був пошкоджений саме в
заявлений в позові період, а договори
про надання послуг перевезення
вантажів, транспортного
експедиційного обслуговування подані
до суду не містять інформації щодо
предмету спору, зокрема в частині
розмірі і факту заподіяння позивачу
шкоди у формі упущеної вигоди. З даних
договір не вбачається причинного
зв'язку між пошкодженням автомобіля та
розміром упущеної вигоди.

Крім того всі вказані документи
маються в справі у виді фотокопій, не
завірених належним чином та суду не
надані їх оригінали для встановлення
ідентичності, що також унеможливлює
посилання суду на них як на належні
докази.

Таким чином позивачем не доведено
факту як спричинення, так і розміру
заподіяної йому матеріальної шкоди у
формі упущеної вигоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України -
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Не підлягає до задоволення вимога
позивача щодо стягнення моральної
шкоди, оскільки не доведена в судовому
засіданні жодним чином, а сам факт
пошкодження транспортного засобу
позивача не може слугувати підставою
наявності моральної шкоди в заявленому
обсязі з огляду на положення ст.319 ЦК
України де зазначено, що власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд;
власність зобов'язує.

Таким чином в автомобілі, як у джерелі
підвищеної небезпеки, вбачається
матеріальний об'єкт, який в силу
наявних йому ознак в процесі
експлуатації при певних умовах створює
підвищену небезпеку спричинення шкоди
як користувачу, так і іншим особам -
тобто характеризується певною
непідконтрольністю зі сторони
керуючих осіб, внаслідок чого в повній
мірі не виключається можливість
спричинення випадкової шкоди.

З зазначених вище підстав, у
відповідності до ст.88 ЦПК України, суд
відмовляє у задоволенні вимоги щодо
стягнення судових витрат, в тому числі
і у стягненні витрат за проведення
товарознавчого дослідження.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Черкаської області
через Золотоніський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
В. О. Таратін