АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/2919/14
Головуючий у 1-й інстанції - Малинников
Доповідач - Заришняк Г.М
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 12 квітня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства КБ «Надра»,
третя особа: Тимчасовий адміністратор
акціонерного товариства КБ «Надра»
Жуковська Валентина Борисівна, про
визнання незаконним звільнення, зміну
формулювання звільнення, визнання
недійсним запису внесеного до трудової
книжки, розірвання трудового договору,
стягнення вихідної допомоги та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2009 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з даним позовом, у якому просила
визнати трудовий договір між сторонами
таким, що розірвано на підставі ч. 3 ст. 38
КЗпП України; визнати незаконним
звільнення за ст. 38 КЗпП України без
зазначення підстав звільнення; визнати
недійсним внесений відповідачем запис
про звільнення за ст. 38 КЗпП України;
зобов'язати відповідача внести зміни
до трудової книжки із зазначенням
підстав звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП
України; стягнути з відповідача
вихідну допомогу у розмірі 11 176 грн. 98
коп. та середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні 35 174
грн. 70 коп. Зазначала, що вона
працювала на посаді виконуючого
обов'язки начальника відділу навчання
обслуговування клієнтів центру
професійного навчання Управління
розвитку персоналу Департаменту
управління персоналом публічного
акціонерного банку «Комерційний банк
«Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») до 13
лютого 2009 року. Відповідач вимагав
звільнення персоналу за власним
бажанням за ч. 1 ст. 38 КЗпП України у
зв'язку із скороченням штату
працівників без дотримання
законодавства про звільнення за п. 1 ч. 1
ст. 40 КЗпП України. Вона подала заяву
про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України,
проте наказом № 79-п від 13 лютого 2009 року
її було звільнено за ч. 1 ст. 38 КЗпП
України без зазначення підстав
звільнення, на які вона посилалась у
заяві, а саме: заробітна плата була
виплачена з порушенням строку виплати,
облік понадурочних робіт не
здійснювався, залучення до роботи у
вихідні та святкові дні проводилось
без дотримання встановленого порядку
та не оплачувалось згідно вимог
законодавства. При проведенні
розрахунку при звільненні їй не
виплачено вихідну допомогу відповідно
до ст. ст. 44, 116 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 квітня 2012 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
11 грудня 2012 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову. Визнано, що розірвання
трудового договору між ОСОБА_2 та ПАТ
«КБ «Надра» відбулося 13 лютого 2009 року
за ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з
невиконанням з боку роботодавця ПАТ
«КБ «Надра» вимог законодавства про
працю. Визнано незаконним звільнення
ОСОБА_2 відповідно до наказу ПАТ «КБ
«Надра» № 79-п від 13 лютого 2009 року за
ст. 38 КЗпП України. Зобов'язано ПАТ «КБ
«Надра» внести зміни до трудової
книжки ОСОБА_2 щодо запису про її
звільнення з роботи за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП України на запис
про звільнення з роботи за власним
бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.
Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь
ОСОБА_2 тримісячний середній заробіток
у розмірі 11 173 грн. 14 коп. та 30 тис. грн.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні. В іншій
частині позову - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 липня 2013 року
касаційні скарги ПАТ «КБ «Комерційний
банк «Надра» та ОСОБА_2 відхилено,
рішення Апеляційного суду м. Києва від
11 грудня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 вересня 2013
року справу допущено до провадження
Верховного Суду України, у порядку
глави 3 розд. V ЦПК України.

Постановою Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року заяву ОСОБА_2 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 липня 2013 року задоволено
частково. Ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 липня 2013 року в частині
вирішення позовних вимог про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні скасовано,
справу у цій частині направлено на
новий розгляд до суду касаційної
інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 грудня 2013 року
касаційні скарги ОСОБА_2, поданої
представником ОСОБА_1, та Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задоволено частково.
Рішення Апеляційного суду м. Києва від
11 грудня 2012 року скасовано в частині
вирішення позовних вимог про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, справу у цій
частині передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник
позивачки просить рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в цій частині,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник позивачки підтримав
апеляційну скаргу з наведених в ній
доводів і підстав.

Представник відповідача проти
апеляційної скарги заперечував,
вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, суд першої інстанції
виходив з їх недоведеності.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
перебувала у трудових відносинах з ПАТ
«КБ «Надра» з 2005 року, з 5 вересня 2008
року вона працювала на посаді
виконуючого обов'язки начальника
відділу навчання обслуговування
клієнтів центру професійного навчання
управління розвиту персоналу
департаменту управління персоналом
ПАТ КБ «Надра». 13 лютого 2009 року вона
подала заяву про звільнення з роботи за
власним бажанням у зв'язку з порушенням
роботодавцем законодавства про працю
(ч. З ст. 38 КЗпП України). У той самий день
наказом № 79-п її було звільнено з
роботи за власним бажанням на підставі
ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
11 грудня 2012 року, яке набрало законної
сили, визнано, що розірвання трудового
договору між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Надра»
відбулося 13 лютого 2009 року за ч. 3 ст. 38
КЗпП України у зв'язку з невиконанням з
боку роботодавця ПАТ «КБ «Надра» вимог
законодавства про працю. Визнано
незаконним звільнення ОСОБА_2
відповідно до наказу ПАТ «КБ «Надра» №
79-п від 13 лютого 2009 року за ст. 38 КЗпП
України. Зобов'язано ПАТ «КБ «Надра»
внести зміни до трудової книжки ОСОБА_2
щодо запису про її звільнення з роботи
за власним бажанням за ст. 38 КЗпП
України на запис про звільнення з
роботи за власним бажанням за ч. 3 ст. 38
КЗпП України. Стягнуто з ПАТ «КБ
«Надра» на користь ОСОБА_2 тримісячний
середній заробіток у розмірі 11 173 грн. 14
коп.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов»язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст.116
КЗпП України.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

За наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Отже, встановивши під час розгляду
справи про стягнення середнього
заробітку у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі,
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а в разі непроведення його
до розгляду справи - по день
постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини.

У разі непроведення розрахунку у
зв'язку з виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню в
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. У разі
часткового задоволення позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила в заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Як видно зі справи, в день звільнення
ОСОБА_2 була на роботі, проте
відповідач ПАТ «КБ «Надра» згідно з
вимогами ст.44 КЗпП України не виплатив
їй вихідну допомогу в розмірі
тримісячного середнього заробітку в
сумі 11 173 грн. 14 коп.

Між позивачкою та відповідачем
відсутній спір про розмір вказаної
допомоги.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
11 грудня 2012 року, яке є чинним, дана
позовна вимога ОСОБА_2 про стягнення
вихідної допомоги задоволена в повному
обсязі.

ПАТ «КБ «Надра» не надано суду
будь-яких переконливих доказів, які б
свідчили про відсутність своєї вини у
затримці розрахунку при звільнені з
роботи ОСОБА_2

З огляду на викладене, на користь
позивачки з відповідача підлягає
стягненню середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 16 лютого 2012 р. по 11 грудня 2012
року ( день постановлення Апеляційним
судом рішення), тобто за 45 місяців і 18
робочих днів.

Відповідно до положень пункту другого
та восьмого Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№100, нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи, в
тому числі нарахування середньої
заробітної плати за час затримки
розрахунку при звільненні, провадяться
шляхом множення середньоденного
(годинного) заробітку на число робочих
днів/годин, а у випадках, передбачених
чинним законодавством, календарних
днів, які мають бути оплачені за
середнім заробітком. Середньоденна
(годинна) заробітна плата визначається
діленням заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Згідно з довідками відповідача
середній місячний заробіток позивачки
за останні повні два місяці перед
звільненням становив 4 526 грн. 86 коп.,
середньоденна заробітна плата складає
210 грн. 55 коп. ( т. а.с. т.1 а.с.50, т.2 а.с.56, т.2
а.с.75, т.5 а.с. 108)

Таким чином, з ПАТ «КБ «Надра» підлягає
стягненню на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 207 498 грн. 60 коп.(4
526, 86 х 45 +210,55 х 18= 207 498, 60).

Зазначена сума підлягає зменшенню на 30
000 грн., присуджених позивачці рішенням
Апеляційного суду м.Києва від 11.12.2012 р.,
оскільки рішення суду в цій частині
було виконано відповідачем.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає необхідними рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_2 в цій частині задовольнити,
стягнути з ПАТ КБ «Надра» на користь
позивачки середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в
сумі 177 498 грн.60 коп.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
ПАТ КБ «Надра» підлягає стягненню на
користь держави судовий збір в сумі 1774
грн. 99 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 12 квітня 2012 року в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні
задовольнити. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства КБ «Надра» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
в сумі 177 498 грн.60 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства КБ «Надра» на користь
держави судовий збір в сумі 1774 грн. 99
коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: