Справа № 184/2627/13-ц
Номер провадження 2/184/12/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2014м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді
Горбенко Н.В.,

при секретарях -
Михайловій Т.В., Попівніч Н.І.,

з участю позивача -
ОСОБА_1,

представника позивача
- ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника
відповідача - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеною заявою і просить суд
стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду у розмірі 20.083 грн. 12
коп. та моральну шкоду в сумі 80000 грн.;
зобов'язати відповідача кожного місяця
доплачувати до суми середнього
заробітку по останньому місцю роботи.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
посилається на те, що в провадженні
Нікопольського міськрайонного суду
знаходилася кримінальна справа за
обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні
злочину, передбаченого ст.128 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінальної
справи ОСОБА_3 05.09.2009р. під час полювання
у районі Чкаловської збагачувальної
фабрики ВАТ "Орджонікідзевський ГЗК",
розташованого у Нікопольському районі
Дніпропетровської області, виявив
злочинну недбалість з використання
мисливської зброї. ОСОБА_3 зробив
постріли з мисливської рушниці, через
що заподіяв йому тілесні ушкодження у
вигляді сліпих проникаючих штротових
вогнепальних поранень обличчя, голови,
з ушкодженням лівого ока з наступною
евісцераціею ока,
внутрішньошлуночковим, внутрішньо
мозковим крововиливом, забою головного
мозку 3 ступеню,сліпих штротових
вогнепальних поранень шиї, лівого
плеча, грудної клітини. Завдані
ушкодження відповідно до висновків
експерта відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень за ознакою
небезпеки до життя. Через заподіяння
тілесних ушкоджень він поніс значні
матеріальні витрати на лікування, а
саме: купівлю ліків, знаходження у
реанімації у лікарнях м.Орджонікідзе,
м.Дніпропетровську, м.Харкова тривалий
час, двічі протезування ока, обстеження
та консультування спеціалістів у
різних містах України, проживання у
готелях, транспортні витрати для
поїздки у м.Дніпропетровськ та
м.Харків. В цілому через скоєний злочин
йому було завдано матеріальну шкоду у
розмірі 20.083,12 грн. Крім цього, через
завдані тілесні ушкодження з боку
ОСОБА_3 він зазнав значних матеріальних
страждань, які супроводжувалися
сильним фізичним болем пошкодження ока
та мозку. Також його моральні
страждання пов"язані з втратою ока,
через що він дуже страждає, адже
повноцінного життя він вже не має та не
може працювати за спеціальністю, на
якій працював більше тридцяти років та
займатися улюбленими побутовими
справами. Внаслідок пошкодження
частини головного мозку, що відповідає
за пам"ять людини, він не пам"ятає
багатьох речей зі свого життя та життя
своєї родини. Подальша трудова
діяльність також залишається під
великим сумнівом у зв'язку із
пошкодженням головного мозку. Вважає,
що йому було завдано сильного
психологічного страждання, яке він
відчуває кожний день. Для компенсації
моральних страждань, які він
переносить, відновлення емоційного
стану і подальшого життєвого існування
йому та родині потрібно відшкодувати
заподіяну моральну шкоду в розмірі 80.000
грн. Також вважає, що йому необхідно у
зв,язку з втратою працездатності, як
пенсіонеру по інвалідності 3 групи, що
складає 50% від основної його пенсії,
доплачувати кожен місяць до його
середнього заробітку з останнього
місця роботи.

Позивач в судовому засіданні підтримав
позовні вимоги по підставам, вказаним у
позовній заяві, просив позов
задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні позов позивача підтримала і
пояснила, що в той час ОСОБА_1 працював
майстром шляху, на даний час не працює.
Його звільнили за станом здоров,я. В
нього 3-тя група інвалідності, отримує
пенсію. ОСОБА_5 віддавав гроші. Вона не
згодна з сумою 7806грн., вона заплатила
6000грн. тільки за проживання. Через три
дні вони були на місці події. Він
діставав у себе дріб, вона цю дріб
знайшла у нього в ліжку. Просить
відшкодувати шкоду пози вачу в повному
обсязі згідно позовної заяви .

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги позивача не визнав та
пояснив, що знаходячись на полюванні,
він не стріляв в ОСОБА_1 Він
неодноразово звертався до прокуратури,
слідчий підмінив дріб, немов дріб
відрізнялась по змісту свинцю. З
прокуратури прийшов лист, що в діях
ОСОБА_6 немає ніяких порушень. Вважає,
що потерпілий сам винен, він
зобов,язаний був провести інструктаж.
Вранці було полювання на качок по
номерам. О 15 годині було нове полювання
на голубів в іншому місці в районі ЧОФу.
Всі були тверезі. В обов,язки старшого
входило розставити людей. Якщо
потерпілий піднявся на пагорб, він
повинен був повідомити всіх інших. На
пагорб той піднявся за власною
ініціативою. Він на пагорб не стріляв. У
них є єгер ОСОБА_7, який слідкує за
документами. Журнал веде загальний
інспектор, а перевіряє ОСОБА_7 або інша
особа. Після того, що трапилося, вони
викликали ОСОБА_7 і ОСОБА_8, який їх
бачив, показали йому, що трапилося. Він
перерахував квитанції, чеків на
протези немає, тому залишилась сума
7806грн. Він постраждалому допомагав в
лікарні, дав гроші в сумі 1700грн.,
віддавав гроші ОСОБА_5, а той передавав
потерпілому в м.Дніпропетровськ. Він
бачив, як позивач через значний час
після травми керував автомобілем. Він
не знав, де знаходиться промислова
зона, відстань в тому місці до будинку
була 300м. В тому місці був насип, знизу
ОСОБА_1 не було видно. Якщо б ОСОБА_1
подав сигнал, що він знаходиться тут, то
в нього б не стріляли. При розгляді
кримінальної справи Нікопольським
міськрайсудом, порушеної за вказаним
фактом, він заявляв й наразі заявляє, що
винним себе не визнає, бо не стріляв у
позивача. ОСОБА_1 був старшим на цьому
полюванні й саме він повинен був
зорганізувати полювання таким чином,
щоб ніхто не постраждав, натомість,
проявив халатність щодо
організаційних заходів полювання,
внаслідок чого сам і постраждав,
отримавши тілесні пошкодження. Цей
факт підтверджується також поданням
старшого слідчого СО Нікопольського MB
УМВС майора ОСОБА_6 Тому вважає вимоги
позивача щодо стягнення із нього
матеріальної, моральної шкоди та
щомісячних доплат до заробітної плати
безпідставними і просить відмовити
позивачу у його позовних вимогах про
стягнення з нього матеріальної,
моральної шкоди та щомісячних доплат
до заробітної плати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснив, що 05.09.2009р. після 15 годині вони
приїхали на полювання. О 15 годині 40
хвилин вони повторно виїхали на
полювання. ОСОБА_1 їх розставляв, вони
бачили один одного, вони пішли вздовж
дренажної канави. Біля дренажної
канави вони розвернулися і по мірі
просування від них пішов ОСОБА_12, про це
вони дізналися, коли побачили ОСОБА_9.
По іншій стороні дренажної канави йшли
ОСОБА_12 і ОСОБА_9. Просуваючись по
дренажній канаві, він з ОСОБА_3
відстали, ОСОБА_12 пішов. Підходячи до
пагорба, він з ОСОБА_3 вирішили обігнути
його. Попереду від них метрів 20-30 і
справа йшов ОСОБА_9, правіше них метрів
50 і метрів 20 від них йшов ОСОБА_1, який
йшов в напрямку ОСОБА_9. Першим за
пагорб зайшов ОСОБА_9, потім вони зайшли
за пагорб і загубили ОСОБА_1. Посередині
пагорбу побачили голубів і зробили
постріли, ОСОБА_3 - один, а він - два. Вони
не бачили ОСОБА_1, де він знаходився.
ОСОБА_1 не бачив їх. Якщо хтось змінює
напрямок руху, повинен подати сигнал.
ОСОБА_1 змінив напрям ок свого руху і
повинен був позначити себе сигналом, а
він не позачився сигналом. Коли ОСОБА_1
їх розставляв, вони бачили один одного,
а, коли зайшли за пагорб, перестали
бачити один одного. Старшим був ОСОБА_1.
ОСОБА_12 помер. Вранці вони полювали на
качок, в обід місце полювання
змінилося, повторний інструктаж не
проводився. ОСОБА_1 повинен був
попередити про це. Вони продовжували
рух на схід, на пагорбі побачили
пораненого ОСОБА_1, його знаходження не
було обумовлено, він не попередив про
своє пересування. Була змінена
місцевість полювання, старший повинен
був провести інструктаж, але цього не
було.Шкоду ОСОБА_1 відшкодовували,
гроші, які зібрали зі зміни, відвіз
ОСОБА_13 додому його дружині. Суму він не
пам'ятає. Окрім того, гроші також він
передавав через ОСОБА_7 в лікарню- 1
тис.доларів, потім ще 2 тис грн., а потім
ще 2 тис грн. На нього і ОСОБА_3 відкрили
справу. ОСОБА_7 від слідчого надійшло
подання, в якому вказано,що винен той,
хто організував полювання. Він
користувався зброєю на полюванні.
Перед початком полювання вранці ними
був пройдений інструктаж на качок,
потім вони вийшли на полювання в обід.
Якщо б вони пішли не розставлені, то
порушили б інструктаж. В його полі зору
було 8м, висоту пагорбу ніхто не міряв,
вони не бачили один одного. Після того
випадку в той же день їх возили на
експертизу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9
пояснив, що 05.09.2009р. після 15 години вони
зібралися на полювання. ОСОБА_1 був за
кермом машини, він і був старший групи.
Іще були він, ОСОБА_5, ОСОБА_12 і ОСОБА_3.
Вони поїхали в район ЧЗФ. За фабрикою
залишили автомобіль, пішли по канаві.
ОСОБА_1 розставив їх на місці,
враховувалась видимість один одного.
Вранці був проведений інструктаж на
качок. Після обіду вони пішли по канаві
подивитися на озеро і на голубів вздовж
дренажної канави. Через деякий час він
побачив ОСОБА_12, який розмовляв по
телефону, він пішов додому, а вони
продовжували рухатися. Він вистрілив у
голуба, перед ними був насип з травою.
Голуби летіли з їхнього боку. Він йшов
правим крайнім, метрів через 50 йшов
ОСОБА_1, далі - ОСОБА_3. Колі він дійшов до
насипу, то вже не бачив ОСОБА_3 і ОСОБА_5.
Біля насипу була свіжа нарита земля.
Підходячи до краю, він почув три
постріли. Вийшли ОСОБА_5 і ОСОБА_3. Він
спитав у них, що вони підстрелили. Вони
вирішили подивитися, де знаходиться
ОСОБА_1. Вони повинні були
перекликатися. ОСОБА_1 не відкликався,
коли вони його перестали бачити,
пройшло хвилин 5-7. Вважає, що було
порушення правил полювання. Кожен
відповідає сам за себе. Відповідальний
- старший, якщо губиться з поля зору
людина. Він супроводжував ОСОБА_1 до
лікарні. Гроші збирали з робочих, яку
суму, він не знає. Сім,ї ОСОБА_1 надавали
допомогу, збирали в цеху гроші із
працівників, він особисто здав 300грн. на
допомогу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8
пояснив, що 05.09.2009р. було полювання, він
був на іншій дільниці. Йому подзвонив
ОСОБА_5 після того, що трапилося і
повідомив, що травмували ОСОБА_1. Він
поїхав на місце події. ОСОБА_5 вилучив
документи, зброю, сказав, що місія
завершилася. Особливих перевірок не
було. ОСОБА_1, як керівник полювання, при
колективному полюванні повинен був
провести інструктаж. Якщо би був
належний зв,язок, то всі б знали, а так
належного зв,язку не було. Недостатньо
повно був проведений інструктаж. При
зміні місця змінюються умови полювання
і порядок стрільби. По журналу начеб-то
був інструктаж. Додатково інструктаж
на місці не проводився. В обід вони
полювали на промислових майданчиках,
де полювання заборонено. Керівник
полювання і кожен мисливець повинні
про це знати. Є схема-карта мисливських
місць, ці карти вивчаються. На відстані
менше 200м від промислових майданчиків
полювання заборонено.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи і
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що заявлені вимоги частково
не обґрунтовані, частково знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та
підлягають задоволенню не в повному
обсязі за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
між сторонами виникли правовідносини,
що регулюються ст. ст. 1166, 1167, 1168
Цивільного кодексу України. В
провадженні Нікопольського
міськрайонного суду знаходилась
кримінальна справа за обвинуваченням
ОСОБА_3 у скоєнні злочину,
передбаченого ст.128 КК України.
Постановою Нікопольського
міськрайсуду Дніпропетровської
області від 03.04.2013р. ОСОБА_3 звільнений
за ст..128 КК України від кримінальної
відповідальності відповідно до ст.ст.6,
1 п.»в» Закону України «Про амністію
2011року» і кримінальна справа закрита.
Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без
розгляду. Постанова суду не
оскаржувалась і набрала чинності. Цією
постановою фактично визнано вину
ОСОБА_3 у скоєнні злочину з
необережності, передбаченого ст. 128 КК
України, внаслідок чого відповідач
несе відповідальність за завдану
постраждалому матеріальну та моральну
шкоду.

Відповідно до матеріалів кримінальної
справи ОСОБА_3 05.09.2009р. під час полювання
у районі Чкаловської збагачувальної
фабрики ВАТ "Орджонікідзевський ГЗК",
розташованого у Нікопольському районі
Дніпропетровської області, виявив
злочинну недбалість з використання
мисливської зброї. ОСОБА_3 зробив
постріли з мисливської рушниці, через
що заподіяв ОСОБА_1 тілесні ушкодження
у вигляді сліпих проникаючих штротових
вогнепальних поранень обличчя, голови,
з ушкодженням лівого ока з наступною
евісцераціею ока,
внутрішньошлуночковим, внутрішньо
мозковим крововиливом, забою головного
мозку 3 ступеню,сліпих штротових
вогнепальних поранень шиї, лівого
плеча, грудної клітини. Завдані
ушкодження відповідно до висновків
експерта відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень за ознакою
небезпеки до життя. Через заподіяння
тілесних ушкоджень ОСОБА_1 поніс значні
матеріальні витрати на лікування, а
саме: купівлю ліків, знаходження у
реанімації у лікарнях м.Орджонікідзе,
м.Дніпропетровську, м.Харкова тривалий
час, двічі протезування ока, обстеження
та консультування спеціалістів у
різних містах України, проживання у
готелях, транспортні витрати для
поїздки у м.Дніпропетровськ та
м.Харків. В цілому через скоєний злочин
ОСОБА_1 вважає, що йому було завдано
матеріальну шкоду у розмірі 20.083,12 грн.

Однак, як встановлено судом, при
полюванні вранці 05 вересня 2009 року на
качок в районі Чкалівської
збагачувальної фабрики ОСОБА_1, як
старший на полюванні, провів
інструктаж для полювання на качок на
тій місцевості, де проводилось
полювання. Після чого всі розійшлись і
о 15 год. цього ж дня знову вийшли на
полювання, але вже на голубів і
полювали на промислових майданчиках,
де полювання заборонено. Керівник
полювання і кожен мисливець повинні
були про це знати. Як пояснив свідок
ОСОБА_8, є схема-карта мисливських
місць, ці карти вивчаються і на
відстані менше 200м від промислових
майданчиків полювання заборонено. При
зміні місця змінюються умови полювання
і порядок стрільби. По журналу начеб-то
був інструктаж, але додатково
інструктаж на полювання на голубів на
місці не проводився.

Поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_5
доведено, що повторний інструктаж при
полюванні на голубів в іншій
місцевості не проводився, що було
порушенням Привал полювання з боку
позивача і цього факту не заперечували
обидві сторони по справі. Окрім того, як
пояснив відповідач та допитані всі
свідки, між мисливцями не був
встановлений належний зв'язок та при
зникненні ОСОБА_1 з поля зору інших
мисливців останній не подав сигналу
про своє місце знаходження, що привело
до непередбачуваних наслідків
внаслідок пострілів зі сторони ОСОБА_3
та ОСОБА_5 Якщо би був належний зв,язок,
то всі мисливці б знали, де знаходився
ОСОБА_1

Таки чином, суд прийшов до висновку, що
в діях ОСОБА_1 є порушення Правил
полювання, яке виразилося в проведенні
полювання в забороненій зоні без
проведення додаткового інструктажу,
яке призвело до тяжких наслідків і
знаходиться в причинному зв'язку з
наслідками, що настали. При цьому,
ОСОБА_1 щеп й не позначився під час
полювання. Таким чином, суд вважає, що
має місце змішана вина як позивача, так
і відповідача.

Як зазначив в позові позивач, йому
спричинено матеріальну шкоду на суму
20.083грн.12 коп., не навівши при цьому
розрахунків цієї суми . Згідно наданого
представником позивача розрахунку
спричиненої шкоди (а.с.87) в кінці
судового засідання вона зменшилась до
16.062грн. Однак, суд, дослідивши
матеріали кримінальної справи № 3
Наданої Нікопольським міськрайсудом,
прийшов до висновку, що документально
витрати позивача на лікування
підтверджуються на суму 10.446грн.60 коп.
на придбання ліків та частково на
проживання. (а.с.33-41 т.1) при цьому, в
матеріалах справи (а.с.143 т.1) є розписки
про те, що від ОСОБА_5 в вересні та
жовтні 2009р через ОСОБА_7 та лікаря
ОСОБА_10 ОСОБА_2 отримувала кошти в
сумах 1 тис. доларів та 1 ти с.грн, та 2
тис.грн, і ще 1 тис.грн на лікування
ОСОБА_1, що в загальній сумі складає в
гривнях 12 тис. грн. Цього не
заперечувала представник позивача
ОСОБА_2 Окрім цих коштів, як пояснили
свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_5, силами
працівників залізничного цеху ОГЗКА
були зібрані іще кошти на лікування
ОСОБА_1 та передавались його дружині
ОСОБА_2, однак точну суму грошей ніхто
не пам,ятає. ОСОБА_2 цього факту також не
заперечувала, однак пояснила що цих
коштів при визначенні суми
відшкодування матеріальної шкоди на
лікування не врахувала. Тому суд
приходить до висновку, що поясненнями
свідків та відповідача і представника
позивача, а також матеріалами
кримінальної справи, дослідженої в
судовому засіданні, доведено, що
матеріальну шкоду позивачу було
відшкодовано, а позов в цій частині не
підлягає задоволенню. При цьому, якщо
враховувати вимоги ст. 1193 ч.2 ЦК України,
можливо прийти до висновку, що груба
необережність самого потерпілого
сприяла виникненню шкоди. То залежно
від ступеня вини потерпілого розмір
відшкодування шкоди можливо було б
зменшити. Про грубу необережність
позивача, як потерпілого свідчать його
нехтування правилами полювання,
передбачених «Положенням про порядок
поводження зі зброєю, видачі ліцензій
на добування мисливських тварин та
проведення полювань», (затверджених
Наказом Держкомлісгоспу України
02.04.2007р №129 та зареєстрованого в
Мінюсті 18.04.2007р №38913656), яких він не
дотримався, як старший на полюванні.

Крім цього, через завдані тілесні
ушкодження з боку ОСОБА_3 ОСОБА_1 зазнав
значних моральних страждань, які
супроводжувалися сильним фізичним
болем пошкодження ока та мозку. Також
моральні страждання ОСОБА_1 пов"язані з
втратою ока, через що він повноцінного
життя не має та не може працювати за
спеціальністю. Внаслідок травми голови
в нього порушилась пам'ять. ОСОБА_1
вважає, що йому було завдано сильного
психологічного страждання, яке він
відчуває кожний день. Для компенсації
моральних страждань, які позивач
переносить, відновлення емоційного
стану і подальшого життєвого існування
йому та родині потрібно відшкодувати
заподіяну моральну шкоду в розмірі 80.000
грн. суд зважає на моральні страждання,
яких зазнав позивач, однак з сумою
відшкодування мораль ної шкоди, яку
просить стягнути позивач, погодитись
не можна. Постільки суд визнає, що
завдана моральна шкода позивачу
спричинена внаслідок необережних дій
відповідача та грубої необережності
самого потерпілого, враховуючи
ступінь вини потерпілого ОСОБА_1,
розмір належного з володільця джерела
підвищеної небезпеки відшкодування
має бути зменшений або у відшкодуванні
шкоди має бути відмовлено, як того
вимагає і про що вказано в п.2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №6
від27.03.92р (із змінами) «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди».

Окрім того, зазначаючи в позові про
необхідність відшкодування моральної
шкоди в сумі 80тис.грн позивачу та його
родині, останній не врахував, що
відшкодування моральної шкоди іншим
особам родини позивача не передбачено
законом.

Тому суд вважає необхідним зменшити
обсяг відшкодування моральної шкоди на
користь позивача і стягнути із
відповідача на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду в сумі 3 тис. грн.

При цьому суд враховує також
матеріальний стан відповідача, як
інваліда 3 групи, який має на утриманні
двох неповнолітніх дітей, сплачуючи
аліменти, та є піклувальником своєї
матері, яка потребує постійного
стороннього догляду на підставі
рішення виконкому Орджонікідзевської
міськради №402 від 30.09.2005р (а.с.61), а також
ту обставину, що завдану шкоду було
спричинено не навмисно, а з
необережності.

Також ОСОБА_1 вважає, що йому за рахунок
відповідача необхідно у зв,язку з
втратою працездатності, як пенсіонеру
по інвалідності 3 групи, доплачувати
кожного місяця до 50% від основної його
пенсії до його середнього заробітку з
останнього місця роботи. Суд не може
погодитись в цій частині з позовом
позивача, постільки останній не надав
суду доказів щодо цього позову, не
мотивував, в якій сумі слід проводити
доплату до середнього заробітку та не
надав суду довідку про свою зарплату, а
на запит суду ПАТ ОГЗКА не надав суду
таку довідку, постільки позивач не є
працівником вказаного підприємства та
звільнився 02.07.2010року.

Таким чином суд, вважає необхідним
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в сумі 3тис грн.; а в
частині відшкодування матеріальної
шкоди та зобов"язаня кожного місяця
доплачувати до суми середнього
заробітку по останньому місцю роботи
відмовити.

Керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1168, 1193
Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11,
57, 60, 88, 209 - 213 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_2
моральну шкоду в сумі 3000 грн. (три
тисячі гривень)

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Орджонікідзевський міський суд.

Особи, які були приймали участь у
розгляді справи, але не були присутні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії рішення
суду.

Повний текст рішення виготовлено
17 січня 2014р.

Суддя Орджонікідзевського міського
суду Н. В. Горбенко