У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Леванчук А.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 24 жовтня 2013
року та рішення апеляційного суду
Львівської області від 24 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнання права на Ѕ частину спадкового
майна, визнання правочинів недійсними,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності та визнання права власності
на частину будинку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в
якому просила про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, виданого 16 травня 1991
року ОСОБА_5 та визнання за нею,
позивачем, права власності на Ѕ
спадкового майна після смерті її
батька ОСОБА_6, визнання недійсним
договору купівлі-продажу частини
жилого будинку та визнання за нею права
власності на 2/25 частини жилого будинку
з відповідною частиною господарських
будівель і споруд у АДРЕСА_1, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно - будинок
АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_5, визнання за
нею права власності на прибудову до
житлового будинку АДРЕСА_1, визнання
недійсним договору дарування 9/50 частин
жилого будинку з відповідною частиною
господарських будівель та споруд у
АДРЕСА_1.

Рішенням Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від

24 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2
позовну давність щодо розгляду спору
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 9 серпня 2002 року

2/25 частин жилого будинку з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд у АДРЕСА_1. Визнано недійсним
договір купівлі-продажу від 9 серпня 2002
року 2/25 частин жилого будинку з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд у АДРЕСА_1, укладений
між продавцем ОСОБА_7 та покупцем
ОСОБА_5, та визнано за

ОСОБА_2 право власності на вказані 2/25
частини жилого будинку з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд у АДРЕСА_1. Визнано частково
недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно - на 32/50
частин будинку

АДРЕСА_1, видане

ОСОБА_5 на підставі рішення виконавчого
комітету Самбірської міської ради від 8
вересня 2003 року № 516. Визнано за ОСОБА_2
право власності на прибудову до
частини будинку житлових приміщень з
надбудовою другого поверху загальною
площею 200,9 кв.м будинку АДРЕСА_1
житлових приміщень загальною площею
200,9 кв. м, що складає 32/50 частин
вказаного будинку, які прийняті в
експлуатацію на підставі рішення
виконавчого комітету Самбірської
міської ради від 8 вересня 2003 року № 516.
Визнано недійсним договір дарування
від 19 червня 2004 року, згідно з яким
ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 9/50 частин
жилого будинку та відповідну частину
господарських будівель і споруд, що
розташовані у АДРЕСА_1. У решті частині
позову про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
виданого 16 травня 1991 року ОСОБА_5 та
визнання права власності на Ѕ частину
спадкового майна після смерті ОСОБА_6
відмовлено за спливом позовної
давності. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 24 лютого

2014 року рішення міськрайонного суду в
частині поновлення ОСОБА_2 позовної
давності щодо розгляду спору про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 9 серпня 2002 року 2/25
частин жилого будинку з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд у АДРЕСА_1; визнання недійсним
договору купівлі-продажу від
9 серпня 2002 року 2/25 частин жилого
будинку з відповідною частиною
господарських будівель та споруд у
АДРЕСА_1, укладеного між продавцем
ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_5; визнання за
ОСОБА_2 права власності на вказані 2/25
частин жилого будинку з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд у АДРЕСА_1; визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно - на 32/50
частин будинку 1б у АДРЕСА_1, видане
ОСОБА_5 на підставі рішення виконавчого
комітету Самбірської міської ради від 8
вересня

2003 року № 516; визнання за ОСОБА_2 права
власності на прибудову до частини
будинку житлових приміщень з
надбудовою другого поверху загальною
площею 200,9 кв.м, що складає 32/50 частин
вказаного будинку, які прийняті в
експлуатацію на підставі рішення
виконавчого комітету Самбірської
міської ради від 8 вересня 2003 року №516
скасовано й ухвалено нове рішення про
відмову ОСОБА_2 в задоволенні цих
позовних вимог. У решті - рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в частині
незадоволення позовних вимог про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину, виданого
16 травня 1991 року ОСОБА_5 та визнання
права власності на Ѕ частину
спадкового майна після смерті ОСОБА_6
та рішення суду апеляційної інстанції,
обґрунтовуючи свої доводи порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги,
рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній частині та рішення
апеляційного суду вбачається, що вони
відповідають вимогам матеріального й
процесуального права, а викладені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують та не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи, у зв'язку з цим у відкритті
касаційного провадження у справі слід
відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, визнання права на Ѕ частину
спадкового майна, визнання правочинів
недійсними, визнання недійсним
свідоцтва про право власності та
визнання права власності на частину
будинку.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
А.О. Леванчук