Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/744/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

02.04.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої:
Кривохижі В.І.

Суддів:
Голованя А.М.

Карпенка О. Л.

при секретарі
Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Акціонерно-комерційний банк
«Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 24 січня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство
«Акціонерно-комерційний банк
«Капітал» (далі-банк) звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 5 серпня 2011
року між банком та відповідачем було
укладено договір про надання
споживчого кредиту №1/24/Р3GK/07-07-11/0011,
згідно якого банк надає позичальнику
кредит у сумі 6 491,32 грн. зі строком
користування з 5 серпня 2011 року по 4
серпня 2013 року зі сплатою процентної
ставки у розмірі 25% річних, а
позичальник згідно графіку
зобов'язався погашати заборгованість
перед банком по наданому кредиту та
нарахованим відсоткам. Виконуючи свої
зобов'язання, банк 5 серпня 2011 року
перерахував кредитні кошти
позичальнику, однак остання в
порушення умов договору не виконала
взяті на себе кредитні зобов'язання
відносно щомісячної сплати відсотків
за користування отриманим кредитом,
повернення кредиту частинами за
встановленим у договорі графіком,
внаслідок чого у відповідача
утворилася заборгованість, яка станом
на 2 жовтня 2013 року складає:
заборгованість з повернення кредитних
коштів - 4 602,60 грн.; заборгованість по
сплаті відсотків за користування
кредитними коштами - 1 729,04 грн.; пеня за
прострочення основної суми
заборгованості - 5 406,79 грн., пеня за
несплачені відсотки - 1 861,77 грн.;
штраф - 3 245,66 грн.; сума нарахованої
комісії - 286,90 грн., а всього в розмірі 17
132,76 грн., який позивач і просив стягнути
на його користь з відповідача та 229,40
грн. сплаченого судового збору.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 24 січня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь банку
заборгованість по договору про надання
споживчого кредиту №1/24/Р3GK/07-07-11/0011 від 5
серпня 2011 року у розмірі 17 132,76 грн.,
а також сплачений судовий збір у
розмірі 229,40 грн., а всього 17 362,16 грн., а
також стягнуто з відповідача в дохід
держави 14,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач
ставиться питання про скасування
рішення суду та закриття провадження у
справі через неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, зокрема, що наданий позивачем
розрахунок заборгованості
необґрунтований жодними належними та
допустимими доказами, містить
намагання стягнути з відповідача
безпідставні борги, а також притягнути
її до одного виду юридичної
відповідальності за одне й те ж саме
правопорушення.

Позивач належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, про що свідчить повідомлення
про вручення поштового відправлення, в
судове засідання представник не
з'явився, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
відповідача та її представника, які
підтримували доводи скарги, дослідивши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що 5 серпня 2011
року між банком та відповідачем
було укладено договір про надання
споживчого кредиту №1/24/Р3GK/07-07-11/0011,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику споживчий кредит у сумі 6
491,32 грн. зі сплатою 25% річних, а
позичальник зобов'язався погашати
заборгованість перед банком по
наданому кредиту та нарахованим
відсоткам та комісії згідно графіку
(додаток №1 до договору), що
здійснюється в порядку, визначеному
розділами 1, 3, 6 даного договору. Строк
надання споживчого кредиту за даним
договором з 5 серпня 2011 року по 4 серпня
2013 року ( а.с. 4, 13-15 ).

Згідно п. 1.2 договору за
обслуговування рахунку позичальник
щомісяця сплачує банку комісію у
розмірі 0,5% від первісної суми кредиту,
визначеної у п. 1.1 договору.

Пунктом 5.1 договору передбачено,
що за порушення строків повернення
кредиту та/або сплати відсотків за
користування кредитними коштами банк
має право вимагати від позивальника
сплати пені у розмірі 0,5% від суми
простроченої заборгованості за кожен
день прострочення платежу.

Згідно п. 5.2 договору у випадку
порушення позичальником строків
повернення кредиту та/або сплати
процентів за користування кредитними
коштами банк має право вимагати від
позичальника сплати штрафу у розмірі 50%
від суми виданого кредиту.

Матеріалами справи
підтверджується, що банк свої
зобов'язання за договором виконав,
однак відповідач свої зобов'язання
порушив.

Станом на 2 жовтня 2013 року
утворилася заборгованість по
кредитному договору в сумі 17 132,76 грн., з
яких: 4 602,60 грн. - основна сума
заборгованості за кредитом; 1 729,04 грн. -
заборгованість по сплаті відсотків за
користування кредитними коштами; 5
406,79 грн. - пеня у розмірі 0,5% від суми
простроченої заборгованості за кожен
день прострочки; 1 861,77 грн. - пеня за
несплачені відсотки; 3 245,66 грн. - штраф;
286,90 грн. - комісія ( а.с. 9-10 ).

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, одностороння відмова
від виконання зобов'язань є
неприпустимою.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 цього
Кодексу якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054
ЦК України, наслідками порушення
боржником зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту є право
заявника достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту.

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам і
відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 610-612, 1050, 1054
ЦК України дійшов обґрунтованого
висновку про те, що у зв»язку з
порушенням позичальником своїх
зобов'язань за договором кредиту
зазначена заборгованість підлягає
стягненню з відповідача.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка.

Посилання позивача на зазначення нею у
анкеті-заяві іншого розміру кредиту,
який вона просила надати, висновків
суду не спростовує, як і доводи щодо
необґрунтованості у зв'язку з цим
розрахунків заборгованості по
процентам.

Безпідставним є посилання і щодо
необґрунтованості стягнення штрафу і
пені, оскільки вони застосовані банком
за різні види порушень умов кредитного
договору, який відповідачем у
встановленому законом порядку не
оспорений, у зв'язку з чим немає підстав
вважати, що до відповідача застосована
подвійна відповідальність за
порушення договірного зобов'язання.
Згідно ст.549 ЦК України пеня та штраф є
формами неустойки, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Надані сторонами докази оцінені
судом відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212
ЦПК України. Інші доводи скарги також
не дають підстав для висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
або процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 24 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:

Судді: