Справа № 112/2549/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року
смт.
Нижньогірський

Нижньогірський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
- судді Бєлякової В.М.

при секретарі
- Миколюк Є.П.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні у залі суду смт.
Нижньогірський цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в праві користування та
розпорядження майном, шляхом визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим будинком

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 14.11.2013 року звернулася
до суду з вищезазначеним позовом до
відповідача про усунення перешкод в
праві користування та розпорядження
майном, шляхом визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
будинком.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є
власницею житлового будинку АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування. В її
будинку, крім неї прописані її чоловік,
син та невістка. При цьому її син з
невісткою ніколи в її будинку не
проживали. Сімейні відносини сина та
відповідачки не склалися, після чого
відповідача повернулася жити до своїх
батьків, а у 2013 році шлюб між сином та
невісткою був розірваний. Відповідачка
не виписується з її будинку
добровільно, стверджуючи про те що їй
ніде прописатися. А вона у свою чергу
не може скористатися своїм правом та
зареєструвати у своєму житловому
будинку родича, який має бажання
переїхати на постійне місце проживання
до Нижньогірського району, тому
просить визнати відповідачку такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням.

В запереченні на позов відповідка
зазначає, що позовні вимоги вона не
визнає, у зв язку з тим, що з нею
проживає її син та онук позивачки,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона була
зареєстрована у будинку позивачки
06.07.2011 року на підставі письмової згоди
за підписом позивачки, яке знаходиться
у паспортному столі. На даний час вона
не в змозі прописатися у будинку своїх
батьків із-за відсутності технічного
паспорту на домоволодіння. Опинитися
на вулиці без реєстрації з дитиною вона
не може. Судові витрати просить
покласти на позивачку.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила позов задовольнити з мотивів
наведених у ньому. При цьому пояснила,
що відповідачка в її будинку ніколи не
проживала, її особистих речей у
домоволодінні немає, комунальні
послуги вона ніколи не сплачувала та не
сплачує.

Відповідачка у судовому засіданні
позов не визнала. При цьому пояснила, що
у бунку АДРЕСА_1, у якому вона прописана
ніколи не проживала, оскільки з червня
2010 року проживала протягом 2 років
разом з чоловіком на квартирі, яку вони
знимали. З 2012 року проживає разом зі
своїми батьками за адресою: АДРЕСА_2.
Пояснила також, що ніяких перешкод для
проживання у житловому будинку
позивачки, остання їй не створювала.

Оцінюючи пояснення позивача,
відповідача, дослідженні надані в
справі докази, встановлені обставини,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги доведені, обгрунтовані,
підлягають до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачка є
власницею житлового будинку на
підставі договору дарування, який
засвідчений державним нотаріусом
Нижньогірської державної нотаріальної
контори Козловою Л.І., 18.05.2005 року та
зареєстрований у реєстрі за № 1-1157 який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7)

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

У вказаному житловому будинку
зареєстрована відповідачка ОСОБА_3
(а.с.14-19)

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з 24 липня 2010 року
перебували у юридичному шлюбі, який
згідно рішення Нижньогірського
районного суду АР Крим від 07 лютого 2013
року був розірваний. Від шлюбу у них
народився син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.11-12)

Відповідно до акту комісії у складі
депутата Желябівської сільської ради
Копичай В.Г., жителів села ОСОБА_8,
ОСОБА_9 від 10.04.2013 року, сім'я ОСОБА_3
зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_1. Колишня невістка позивачки
ОСОБА_2- ОСОБА_3, зареєстрована по
вищезазначеному адресу, але з часу
реєстрації, з 06.07.2010 року вона у будинку
не проживала та не проживає до
теперішнього часу.(а.с.13)

Відповідно до акту від 26.12.2013 року
складеного депутатом Желябівської
сільської ради, округ № 1 Котляровою
Л.М., відповідачка ОСОБА_3 проживає по
АДРЕСА_2 з січня 2012 року. У відповідачки
є син -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично
ОСОБА_3 зареєстрована по АДРЕСА_1, за
місцем реєстрації не проживала.

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_3 у
вищезазначеному житловому будинку
позивачки, підтверджується довідкою №
2084 від 12.12.2013 року виданою Желябівською
сільською радою, та відміткою про
реєстрацію у домовій книзі на будинок
АДРЕСА_1. (а.с.14-19)

Статтею 41 Конституції України, ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року, ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК
України закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд, вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 64, 156 ЖК України, до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. За згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім"ї
(колишній член сім"ї) власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі його відсутності без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.64, ч.3 ст.156 ЖК
України встановлено, що ОСОБА_3 не є
членом сім'ї власниці житлового
будинку (позивача по справі), тому їх
правовідносини регулюються ст.391 ЦК
України, відповідно до якої власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідачка не мешкала в спірному
будинку жодного дня. Будинком не
цікавиться, не ставиться до нього, як до
свого постійного єдиного місця
проживання. У користуванні житлом
ніхто ніколи їй не перешкоджав. За
будинок і комунальні послуги
відповідачка не сплачує.

Факт не проживання відповідачки з
06.07.2010 року у спірному житловому
будинку нею визнаний у судовому
засіданні, тому в силу положень ч.1 ст.61
ЦПК України не підлягає доказуванню.
Перешкод у користуванні відповідачу
спірною квартирою та поважних причин
його не проживання на спірній житловій
площі, судом не встановлено.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Таким чином суд дійшов висновку про
те, що права позивача порушені
відповідачем, тому підлягають
судовому захисту у спосіб обраний
позивачем.

Позовні вимоги ОСОБА_2 законні та
обґрунтовані, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись
ст.391 ЦК України, ст.150, 156 ЖК України
ст.ст.7,10,15,60,61,88,209,213-218,223 ЦПК України,

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в праві користування та
розпорядження майном, шляхом визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим будинком
задовольнити у повному обсязі.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 в
користуванні та розпорядженні її
власністю, визнати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосія
шляхом подачі апеляційної скарги через
Нижньогірський районний суд АР Крим
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутніми у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: