Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Фаловської І.М.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10026/0741 до
ОСОБА_3, третя особа - управління
Пенсійного фонду України в м. Броварах
та Броварському районі Київської
області, про стягнення помилково
перерахованих коштів

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 26 лютого 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» в особі територіального
відокремленого безбалансового
відділення №10026/0741 (далі - ПАТ
«Державний ощадний банк України»)
звернулося до суду із позовом про
стягнення із ОСОБА_3 помилково
перерахованих коштів у розмірі 123 649
грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що у вересні 2011 року управління
Пенсійного фонду України у м. Броварах
та Броварському районі Київської
області (далі - Управління ПФУ)
звернулося до позивача із «Списком № 9
на зарахування пенсій (додаткових) на
поточні рахунки в філії - Броварське
відділення № 5400 за період з 4 по 25
вересня 2011 року» щодо виплати грошових
коштів згідно судових рішень 32
пенсіонерам на загальну суму 334 952 грн.
Вказаний «Список №9» було передано до
операційної частини банку без
належного оформлення меморіального
ордеру та перевірки наявності
відповідних коштів Управління ПФУ на
балансовому рахунку. На виконання
указаних зобов'язань за наведеним
списком Управління ПФУ грошових коштів
банку не перерахувало, однак
працівниками банку вказані кошти були
помилково виплачені частині
пенсіонерів, у тому числі й ОСОБА_3

Посилаючись на те, що вказані грошові
кошти належать банку, були
перераховані відповідачу без
відповідної правової підстави, позивач
просив задовольнити позов, оскільки
відповідач добровільно повернути їх
відмовився.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 14
листопада 2012 року у задоволенні позову
ПАТ «Державний ощадний банк України»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 26 лютого 2013 року скасовано
рішення суду першої інстанції та
ухвалено нове рішення про задоволення
позову. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Державний ощадний банк України» в
особі територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10026/0741
помилково перераховані кошти у розмірі
123 649, 48 грн та судові
витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 березня 2013
року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті
касаційного провадження за його
касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду Київської області
від 26 лютого 2013 року з підстав,
визначених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Верховного Суду України звернувся
ОСОБА_3 із заявою про перегляд ухвали
суду касаційної інстанції від 29
березня 2013 року з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема, 1215 ЦК
України, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Постановою Верховного Суду України від
22 січня 2014 року у порядку,
встановленому Главою 3 Розділу V ЦПК
України, скасовано ухвалу судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 березня 2013 року
про відмову у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10026/0741 до
ОСОБА_3, третя особа - Управління
Пенсійного фонду України в м. Броварах
та Броварському районі Київської
області, про стягнення помилково
перерахованих коштів за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Київської області від 26 лютого
2013 року, справу направлено на
новий розгляд до суду касаційної
інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

За ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Встановлено, що ОСОБА_3 є пенсіонером і
перебуває на обліку в Управлінні ПФУ.

Згідно з договором № П-114376, укладеним 11
липня 2006 року між відкритим
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України» (далі - ВАТ
«Державний ощадний банк України»), з
червня 2011 року - ПАТ «Державний ощадний
банк України», і відповідачем, ОСОБА_3
відкрито поточний рахунок для обліку
коштів за вкладом та здійснення
операцій за ним відповідно до вимог
чинного законодавства України.

28 грудня 2007 року між Управлінням ПФУ та
ВАТ «Державний ощадний банк України»
укладено договір, за умовами якого
зарахування й виплата пенсій, грошової
допомоги, що фінансуються з Пенсійного
фонду України, здійснюється через
поточні рахунки пенсіонерів та
одержувачів допомоги, відкриті в банку,
згідно з Порядком виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 30 серпня 1999 року
№ 1596 «Про заходи щодо виконання статті
3 Указу Президента України від 4 лютого
1998 року № 734».

Пунктом 2.2.4. зазначеного договору
встановлюється зобов'язання банку
проводити зарахування сум пенсій та
грошової допомоги на поточні рахунки
одержувачів коштів не пізніше
наступного операційного дня після
надходження коштів від Пенсійного
фонду України.

2 вересня 2011 року Управлінням ПФУ
надано ПАТ «Державний ощадний банк
України» список № 9 на зарахування на
поточні рахунки 32 осіб пенсій на
загальну суму 334 953 грн, у тому числі 123 649
грн 48 коп., нарахованих відповідачу як
недоотримана сума призначеної йому
пенсії.

23 вересня 2011 року позивач, не
перевіривши наявність на балансовому
рахунку коштів, призначених для
виплати пенсій за списком № 9, без
оформлення меморіального ордера
здійснив зарахування коштів на поточні
рахунки пенсіонерів, у тому числі
відповідача.

Відповідно до заяви на видачу готівки
та виписки з рахунку ОСОБА_3 24 вересня
2011 року ним було отримано у відділенні
банку 123 000 грн.

Судами також встановлено, що ПАТ
«Державний ощадний банк України»
зверталося до відповідача з
повідомленням про помилкові переказ і
зарахування на його рахунок коштів, у
якому просило протягом трьох
календарних днів від дати одержання
цього повідомлення повернути отриману
суму.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції й ухвалюючи нове рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
апеляційний суд виходив із того, що
відповідач набув грошові кошти у
розмірі 123 649 грн 48 коп. без достатньої
правової підстави, вимогу позивача про
добровільне повернення вказаних
коштів на рахунок банку не виконав, а
тому зазначена сума повинна бути
стягнута з ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Державний ощадний банк
України».

Із висновками апеляційного суду
погодитися не можна.

Згідно зі ст. 1215 ЦК України не
підлягають поверненню безпідставно
набуті: 1) заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача; 2)
інше майно, якщо це встановлено
законом.

Оскільки факту недобросовісного
набуття відповідачем отриманих коштів
у розмірі 123 649 грн 48 коп., які є
пенсійною виплатою, призначеною йому
Управлінням ПФУ, не встановлено, як не
встановлено й наявності рахункової
помилки, то суд першої інстанції дійшов
правильного та обґрунтованого
висновку про те, що відповідно до ст. 1215
ЦК України зазначена сума поверненню
не підлягає.

Під час встановлення зазначених фактів
судом першої інстанції не було
порушено норми процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи й скасоване
апеляційним судом помилково.

Безпідставно скасувавши законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд припустився
помилки у застосуванні процесуального
та матеріального закону.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 26 лютого 2013 року скасувати.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 14
листопада 2012 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
І.М. Фаловська

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова

В.О. Савченко