Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді
БАРТАЩУК
Л.П.

при секретарі

Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

В С
Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з
позовом до відповідача - ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики в сумі 106 743 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06
квітня 2013 року відповідач отримав в
борг від позивача грошові кошти у сумі
11 500 доларів США.

Отримані в борг грошові кошти
відповідач зобов'язався повернути
позивачу до 01.12.2013 року вже в сумі 13 000
дол. США, що еквівалентно 106 743,00 грн.

Відповідач свій обов'язок щодо
повернення коштів не виконав, у
встановлений термін позику не
повернув, ухиляючись від повернення
позичених коштів.

Сума боргу становить 106 743,00 грн., тому
вказаний борг позивачі просить
стягнути з відповідача.

Підтримавши позовні вимоги у повному
обсязі, представник позивача просив
задовольнити позовні вимоги, не
заперечував проти заочного розгляду
справи, направивши письмову заяву.

Відповідач в судові
засідання не з'явився, про час та місце
судових засідань у справі згідно зі ст.
74 ЦПК України вважається належним
чином повідомленим.

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК
України, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
відповідача і, враховуючи згоду
позивача, ухвалив про заочний розгляд
справи.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані позивачем докази, суд
дійшов до висновку про задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 509 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
яких одна сторона зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
Відповідача виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочину.

У відповідності до статті 1046
Цивільного кодексу України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Статтею 1047 Цивільного кодексу України
визначено те, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що 06 квітня 2013 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір позики, відповідно до умов
якого позивач передав, а відповідач
прийняв у борг 11 500 дол. США грн.

Факт одержання відповідачем позивача
грошових коштів підтверджується
власноруч написаною відповідачем
письмовою розпискою.

Зі змісту розписки убачається, що
відповідач зобов'язується повернути
позивачу грошову суму, отриману в борг,
в строк до 01.12.2013 року, проте, вже у
розмірі 13 000 дол. США

Стаття 1049 Цивільного кодексу України
передбачає прямий обов'язок
позичальника повернути позику.

У зазначений строк відповідач позивачу
гроші за виказаним договором не
повернув, доказів своєчасного і
належного виконання умов договору не
надав.

Отже, є обґрунтованими вимоги
позивача про стягнення з відповідача
на його користь грошових коштів в сумі
13 000 дол. США, що еквівалентно 106 743,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

З матеріалів справи убачається, що
судові витрати позивача, відповідно до
ст. 79 ЦПК України, складаються з витрат
на правову допомогу в розмірі 2 500,00 грн.
та судового збору в розмірі 1 068,00 грн..

Відповідно, з відповідача
належить стягнути 3 568,00 грн. судових
витрат на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 11, 15, 16, 22, 509, 526, 1046-1049 ЦК України,
ст. 10, 57-60, 79, 88, 169, 209, 210, 212-215, 223, 224-226, 294
ЦПК України, суд,-

В И
Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 106 743 грн. 00 коп. боргу за
договором позики та судові витрати в
сумі 3 568 грн. 00 коп., а всього стягнути 110
311 грн. 00 коп.

Рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача шляхом подання
заяви про перегляд заочного рішення до
Дніпровського районного суду м. Києва
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення шляхом подання апеляційної
скарги, а учасниками судового розгляду,
які не брали участь в судовому
засіданні протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

СУДДЯ: