Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/689/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Спори, що виникають із договорів
позики, кредиту Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

25.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Кодрула
М.А.

суддів: Кіселика С.А.,
Чорнобривець О.С.

за участю секретаря: Задирака
Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 05 червня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

27 квітня 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі ПАТ КБ „ПриватБанк")
звернулося з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення 57910,20 грн. заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що відповідно до укладеного
кредитного договору від 05 березня 2004
року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі
5500 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 03 березня 2006 року.

Взяті на себе зобов'язання за
кредитними договором банк виконав у
повному обсязі, проте відповідач
належним чином не виконав грошове
зобов'язання по кредиту, внаслідок чого
станом на 18 квітня 2012 року має
заборгованість по кредиту в сумі 57910,20
грн., яка складається із заборгованості
за кредитом 3982,52 грн., 18968,57 грн. проценти
за користування кредитом, 34959,11 грн.
пеня.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 05 червня 2013 року позов
задоволено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і залишити
позовну заяву без розгляду.
Посилається на те, що суд розглянув
справу за участю представника банку,
який не мав належним чином посвідченої
довіреності, судом не враховано, що
судовим наказом з ОСОБА_2 вже були
стягнуті грошові кошти на погашення
боргу за цим кредитним договором,
безпідставно стягнуто з неї судовий
збір.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов в повному
обсязі суд першої інстанції виходив з
того, що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов"язання, а
ОСОБА_2 кредит не сплатила, будучи
обізнаною про наявність судового
наказу ухилилася від його виконання.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного законодавства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані ( пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в
позові відмовити тощо.

Ухвалене у справі рішення зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено,
що підставами виникнення цивільних
прав та обов"язків, зокрема є договори
та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що 05 березня 2004 року
між сторонами по справі було укладено
кредитний договір відповідно до умов
якого банк надає позичальнику
строковий кредит у сумі 5500 грн. строком
на 24 місяці з кінцевим терміном
повернення 03 березня 2006 року зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,10% в день на суму залишку
заборгованості по кредиту, з
щомісячним погашенням заборгованості
не менше 327 грн.

Згідно п.3.3 договору при порушенні
строків погашення кредиту, позичальник
сплачує банку плату за користування
кредитом в розмірі подвоєної
процентної ставки.

Відповідно до п. 3.4 договору у випадку
несвоєчасної сплати заборгованості по
процентах банк має право нараховувавти
пеню у розмірі 0,15% від суми
заборгованості за кожний день
прострочки платежу.

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості видно, що
заборгованість відповідача
розрахована банком по тілу кредиту з 25
травня 2005 року в сумі 3982, 52 грн.,

по процентах за користування кредитом
з 16 грудня 2004 року, заборгованість по
пені в сумі 34959,11 грн. з 06 травня 2005 року.

Судовим наказом Знам"янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 28 липня 2006 року з ОСОБА_2 на
користь ЗАТ „ПриватБанк" стягнуто
заборгованість за кредитним договором
KGZNSK00000301 від 05 березня 2004 року в сумі 7617
грн. 45 коп., яка утворилась станом на 30
червня 2006 року та складалась із
заборгованості по кредиту в сумі 3982,52
грн., заборгованості за відсотками в
сумі 3093,30 грн., заборгованості по пені в
сумі 541,63 грн.

Відповідно до ст.95 ЦПК України судовий
наказ є особливою формою судового
рішення і згідно п.3 ч.2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
підлягає виконанню державною
виконавчою службою. Повторне стягнення
із боржника суми, яка має бути ним
виплачена в порядку виконання рішення
суду недопустиме.

Суд першої інстанції на зазначені
обставини та норми матеріального
права уваги не звернув та безпідставно
стягнув повторно з відповідачки суми
заборгованості, які вже стягнуті
судовим наказом.

В той же час обов'язок
відповідача виконувати належним чином
умови укладеного з банком кредитного
договору у встановлений цим договором
строк передбачено статтями 526, 527,
530 та 1054 ЦК України.

У п.17 постанові Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ N 5 від 30.03.2012 року зазначено, що
обов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом
(частина перша статті 598 ЦК). Такі
підстави, зокрема, зазначені у статтях
599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачкою ОСОБА_2 зобов»язання по
кредитному договору у вигляді
нарахованих процентів за користування
кредитом та пені, які нараховані банком
відповідно до умов договору після 30
червня 2006 року (до цього часу вони
стягнуті судовим наказом) не виконані.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки, а
ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена
спеціальна позовна давність в один рік
до вимог, у тому числі, про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 253 ЦК
України перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Отже, застосування строку
позовної давності в один рік щодо
стягнення неустойки обмежується
останніми 12 місяцями перед зверненням
до суду, а починається окремо за кожен
день, за який вона нараховується, у
межах строку позовної давності за
основною вимогою.

Позовна даність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту. (ст.267 ЦК).

Відповідачем у справі і його
представником в суді першої інстанції
не заявлено про застосування позовної
давності, тому позовні вимоги банку про
стягнення відсотків за користування
кредитом підлягають задоволенню за
період з 30 червня 2006 року по 18 квітня 2012
року в сумі 15875,27 грн. (18968,57- 3093,30= 15875,27
грн.), а позовні вимоги банку про
стягнення пені, виходячи з вимог ст. 267
ЦК України, за один рік з 18 квітня 2011
року по 18 квітня 2012 року в сумі 9681,16 грн.,
виходячи з наданого банком розрахунку,
який колегія суддів вважає правильним
та який не оспорений представником
відповідача.

Відповідно до п.4 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції
вирішуючи позов про стягнення
заборгованості по кредитному договору
правильно встановив всі обставини
справи та норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини, але
помилково не застосував норми
матеріального права, які повинен був
застосувати, рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь
банку 15875,27 грн. нарахованих відсотків
за користування кредитом та 9681,16 грн.
пені. В задоволенні інших позовних
вимог необхідно відмовити. .

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК
України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
судові витрати у розмірі 255 грн. 56 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції розглянув справу
за участю неналежного представника,
який не мав права прийматиучасть у
розгляді справи, бо його довіреність
посвідчена секретарем правління ПАТ КБ
„ПриватБанк", який не має такого права,
колегією суддів не приймаються до
уваги, оскільки згідно п.9.4.6.4. Статуту
ПАТ КБ „ПриватБанк" секретар правління
видає довіреності в межаж повноважень
правління і голови правління.

Не грунтуються на законі і доводи
скарги про безпідставне стягнення з
відповідачки судового збору, оскільки
вона є інвалідом першої групи і
звільнена від сплати судового збору,
так як відповідно до ст. 88 ЦПК України
суд вирішив питання про розподіл
судових витрат, а не про стягнення
судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 05 червня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» 25556 грн. 43 коп. боргу
за кредитним договором KGZNSK00000301 від 05
березня 2004 року та 255 грн. 56 коп.
судових витрат, а всього 25811 грн. 99 коп.

В задоволенні інших позовних
вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя:

Судді: