Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області в
складі: Головуючого судді ;
Водоп’янова С.М.

при секретарі ; Василенко
С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кривому
Розі за участю позивача ОСОБА_4,
відповідачів; ОСОБА_5, ОСОБА_6, їх
представників ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
представника відповідача ОСОБА_9, -
ОСОБА_10, цивільну справу за позовом;

ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_11, про визнання угоди та
договорів купівлі-продажу недійсними,
витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання
спільним майном подружжя, розподіл
майна подружжя, та стягнення моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И В ;

До Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу звернулась з позовом
ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_11, про визнання угоди та
договорів купівлі-продажу недійсними,
витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання
спільним майном подружжя, розподіл
майна подружжя, та стягнення моральної
шкоди.

В обґрунтування свого уточненого
позову, / надійшов до суду 22 листопада
2013 року / позивачка ОСОБА_4 вказала, що 22
жовтня 2005 року між нею та відповідачем
- ОСОБА_5 укладений шлюб, який
зареєстровано Жовтневим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Криворізького міського управління
юстиції Дніпропетровської області, про
що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено
відповідний актовий запис № 981.

10 листопада 2009 року Жовтневим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Криворізького міського управління
юстиції Дніпропетровської області,
було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про що в книзі реєстрації
шлюбів, зроблено відповідний актовий
запис № 455.

За час шлюбу вона та відповідач ОСОБА_5
придбали у спільну сумісну власність
за договорами купівлі-продажу наступне
майно:

1. Автомобіль «КІА CARENS», державний
номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5 вартістю 131
080,00 грн. на підставі довідки-рахунку
від 05.08.2009 року зареєстрований за
відповідачем №1 07.08.2009 року згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_6 виданого
Криворізьким ВРЕР УДАІ МВС України в
Дніпропетровській області;

2. Автомобіль «Dodge Caliber», державний номер
НОМЕР_2, кузов НОМЕР_7, вартістю 124 839, 00
грн. на підставі договору
купівлі-продажу від 25.07.2008 року
укладеного між ПП «Віктор і сини» та
Відповідачем №1 зареєстрований за
останнім 03.10.2008 року, згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_8.

3. Гараж АДРЕСА_1

Всі документи на перелічене майно
залишилися у відповідача.

Згідно зі ст. 60-63 СК України вказане
майно є спільною власністю позивача та
відповідача тому вона, ОСОБА_4 має
рівні права з відповідачем ОСОБА_5 на
користування та розпорядження їх
спільною власністю. Відповідно до ст. 65
СК України відповідач має право
розпоряджатися вказаним спільним
майном лише за письмовою згодою ОСОБА_4
оскільки автомобілі та само як і гараж
є цінним майном. Такої письмової згоди
вона ОСОБА_5 не надавала.

09 вересня 2013 року їй стало відомо що
ОСОБА_5 05.10.2012 року самостійно, без її
згоди на підставі договору
купівлі-продажу посвідченого 05.10.2012
року державним нотаріусом Другої
Криворізької державної нотаріальної
контори ... 05.10.2012 року за реєстровим №
2-3504 продав гараж, розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Вказаний гараж на підставі договору
купівлі - продажу придбала
відповідачка ОСОБА_9

27.10.2009 року ОСОБА_5 самостійно, без
її згоди зняв з обліку автомобіль «Dodge
Caliber»,2008 року випуску, державний номер
НОМЕР_9, кузов НОМЕР_7 з реєстрації і
уклав договір купівлі-продажу цього
автомобіля на Товарній біржі "Столична"
в місті Києві 31.10.2009 року за № 12128668 з
відповідачем ОСОБА_6.

На підставі вказаного договору
купівлі-продажу 13.03.2010 року
Новокаховським МРЕО Херсонської
області було зареєстровано автомобіль
«Dodge Caliber», 2008 року випуску на ім'я
ОСОБА_6, реєстраційний номер автомобіля
на теперішній час - НОМЕР_4.

11.02.2010 року ОСОБА_5 самостійно, без її
згоди зняв з обліку автомобіль «КІА
CARENS», 2008 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5 і уклав біржову
угоду від 11.02.2010 року за № 184992 з
відповідачем №4 - ОСОБА_11. На підставі
вказаної угоди 17.02.2010 року Броварським
МРЕО Київської області було
зареєстровано автомобіль «КІА CARENS». 2008
року випуску на ім'я ОСОБА_11,
реєстраційний номер автомобіля на
теперішній час - НОМЕР_10.

Оскільки ОСОБА_5 уклав зазначені
договори та угоду без її згоди, то ці
правочини є недійсними у відповідності
зі ст. 203 та 215 ЦК України, оскільки
вчинені всупереч встановленого
законом порядку, а саме; без письмової
згоди другого з подружжя, оскільки
автомобілі та гараж є цінним майном
подружжя, що передбачено ст. 65 СК
України.

Згідно ст. 69-72 СК України вона має право
на поділ спільного з відповідачем
майна, при цьому необхідно врахувати
вартість майна на час поділу, котра
буде встановлена після проведення
судово-будівельної експертизи та
автотоварознавчої експертизи, що
необхідно врахувати при визначенні
часток у спільному сумісному майні
подружжя.

На підставі викладеного позивачка
просить суд;

1. Визнати недійсним договір купівлі
продажу від 05.10.2012 року гаражу,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який
було укладено між ОСОБА_5 та ОСОБА_9,
який було посвідчено 05.10.2012 року
державним нотаріусом Другої
криворізької державної нотаріальної
контори за реєстровим № 2-3504 .

2. Визнати недійсною біржову угоду
купівлі-продажу автомобіля «КІА CARENS»,
2008 року випуску, сірого кольору, кузов
НОМЕР_5, від 11 лютого 2010 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_11.

3. Визнати недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля «Dodge Caliber»,
2008 року випуску, сірого кольору, кузов
НОМЕР_7, посвідчений ТБ "Столична" Київ 31
жовтня 2009 року та укладений між ОСОБА_5
та ОСОБА_6.

4. Визнати спільною сумісною власністю
подружжя:

- автомобіль «КІА CARENS» державний номер
НОМЕР_10, кузов НОМЕР_5,

- автомобіль «Dodge Caliber», державний номер
НОМЕР_4, кузов НОМЕР_7,

- гараж АДРЕСА_1.

5. Визнати за кожним з подружжя право
власності на 1/2 частку у спільному
майні подружжя:

- автомобіля «КІА CARENS» державний номер
НОМЕР_10, кузов НОМЕР_5,

- автомобіля «Dodge Caliber», державний номер
НОМЕР_4, кузов НОМЕР_7,

- гаражу АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м.
Кривого Рогу.

6. Виділити позивачу ОСОБА_4, в натурі
автомобіль «Dodge Caliber», 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_7,
та 1/2 частину гаража АДРЕСА_1

7. Виділити відповідачу, ОСОБА_5, в
натурі автомобіль «КІА CARENS» державний
номер НОМЕР_10, кузов НОМЕР_5, та 1/2
частину гаража АДРЕСА_1.

8. Застосувати реституцію, витребувати
у ОСОБА_6 автомобіль «Dodge Caliber», 2008 року
випуску, сірого кольору, кузов НОМЕР_7 і
зобов'язати ОСОБА_6 передати вказаний
автомобіль позивачу впродовж доби
після набрання рішенням суду законної
сили.

9. Стягнути з Відповідача на мою користь
2000 грн. в якості відшкодування
моральної шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав
і пояснив, що як вбачається з
матеріалів справи, на момент подачі
позовної заяви, автомобіль „КІА CARENS",
державний номер НОМЕР_1 і гараж АДРЕСА_1
вибули з володіння відповідача ОСОБА_5
після припинення шлюбу, а автомобіль
„Dodge Caliber", державний номер НОМЕР_2 вибув
з володіння ОСОБА_5 31.10.2009 pоку, до
припинення шлюбних відносин з
Позивачкою ОСОБА_4, тобто до 10.11.2009 року.

Таким чином, в момент перебування
позивачки та відповідача ОСОБА_5 у
шлюбних відносинах, на підставі ч.2 ст.65
Сімейного кодексу України, діє
презумпція згоди одного з подружжя на
укладення другим договорів з
розпорядженням майном, що є у спільній
власності подружжя, яким є автомобіль
„Dodge Caliber", державний номер НОМЕР_2.

Договір продажу автомобіля „Dodge Caliber",
державний номер НОМЕР_2 від 31.10.2009 pоку,
який уклав у статусі чоловіка, на
Товарній біржі „Столична" в м. Києві,
ОСОБА_4 , на підставі ч.2 ст.65 Сімейного
кодексу України, під час перебування у
шлюбних відносинах не оспорювався як
такий, що укладений без її згоди.

Враховуючи, що поділу підлягає сумісно
нажите майно подружжя, яке фактично
існувало у їх спільній власності на
момент припинення шлюбних відносин, в
частині виділення позивачці
автомобіль „Dodge Caliber", державний номер -
НОМЕР_9, суду слід відмовити у повному
обсязі.

Щодо поділу автомобіля „КІА CARENS",
державний номер НОМЕР_1 і гаража
АДРЕСА_1, то слід зазначити наступне;

Згідно доказів по справі, а ні
автомобіля „КІА CARENS", державний номер
НОМЕР_1, а ні гараж АДРЕСА_1 не
перебувають у спільній власності
позивачки та відповідача ОСОБА_5, а тому
не можуть бути поділеними в натурі.

При врахуванні вартості автомобіля
„КІА CARENS", державний номер НОМЕР_1,
прошу суд врахувати наступні
обставини.

Зазначений автомобіль був придбаний
подружжям за 131080,00 гривень (податкова
накладна є в матеріалах справи).
Частина вказаної суми у розмірі 61080,00
гривень була отримані подружжям по
кредитному договору №68021 від
10.08.2009 pоку, який був укладений з ВАТ
„Астра Банк".

Згідно виписки по особовим рахункам
позичальника в ВАТ „Астра Банк" за
кредитним договором №68021 від
10.08.2009 року ОСОБА_5, за період існування
шлюбних відносин між позивачкою і
відповідачем ОСОБА_5 (до 10.11.2009 р,)
подружжя сплатило по кредиту 23 548,00
гривень.

Згідно виписки AT „Астра Банк" від 21.02.2013
року, по особовим рахункам ОСОБА_5,
всього по кредиту було сплачено 67735,35
гривень. Відповідно, поза межами
шлюбних відносин, відповідач ОСОБА_5
самотужки сплатив - 44187,35 гривень (67735,35
грн. - 23548,00 грн. = 44187,35 грн.).

Щодо гаражу АДРЕСА_1, то Відповідач
визнає суму, яка підлягає сплаті
Позивачці, у розмірі 1/2 вартості гаража
яка складає 4010,00 гривень ( вартість
гаража - 4820,00 грн. + вартість воріт 3200,00
грн. = 8010,00 грн. : 2 = 4010,00 гривень.)
виходячи з наступного.

Дійсно під час шлюбу подружжя
придбало згідно договору
купівлі-продажу від 07.03.2006 року гараж в
ГБК „ Автомобіліст" площею 18,9 кв. метра.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області по справі
№22-ц/774/479/К/14 від 11.02.2014 р. за апеляційною
скаргою позивачки про визнання
недійсним рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від
31.05.2012 року про визнання права
власності відповідача - ОСОБА_5, на
реконструйований гараж АДРЕСА_1,
встановлено, що 06.10.2010 року КП ДОР „
Криворізьке бюро технічної
інвентаризації" при обстеженні
спірного гаражу встановило, що
вказаний гараж збудований самочинно на
місці цегляного, що призвело до
збільшення його загальної площі до 30,6
кв.м..

Вказаним рішенням апеляційного
суду спірне рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від
31.05.2012 року скасовано.

Таким чином, на теперішній час
предмету позову, а саме; гаражу АДРЕСА_1
розміром - 18,9 кв.м. який був куплений
подружжям ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі - продажу від 07.03.2006 року, не
існує.

Враховуючи вищезазначене,
представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_7 просив суд задовольнити вимоги
позивачки частково, присудивши їй
частку вартості автомобіля „КІА CARENS",
державний номер НОМЕР_1 у розмірі - 46
774,00 гривні та часту вартості гаража
АДРЕСА_1 у розмірі - 4820,00 гривень, який
був куплений згідно договору від 07.03.2006
року. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Представник відповідача в справі
ОСОБА_6 - ОСОБА_8 у судовому засіданні
зазначила, що відповідач ОСОБА_6
позовні вимоги пред'явлені до нього
ОСОБА_4 не визнає у повному обсязі з
наступних підстав;

Спірний легковий автомобіль «Dodge Caliber»
був придбаний відповідачем ОСОБА_6 у
ОСОБА_13, за біржовою угодою від 31.10.2009
року №128568, транспортний засіб був
знятий з обліку Криворізьким ВРЕВ
продавцем 27.10.2009 року, на час зняття з
реєстрації та на час укладання
договору купівлі-продажу спірного
транспортного засобу, автомобіль не
був обтяжений.

На час видачі ОСОБА_5 доручення на ім'я
ОСОБА_14 10.04.2009 року та на час укладання
біржової угоди (31.10.2009 року ) ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 знаходились в зареєстрованому
шлюбі, так як з свідоцтва про
розірвання шлюбу вбачається, що шлюб
між ними був розірваний лише 10.11.2009
року.

ОСОБА_13, діяв на підставі нотаріально
посвідченого доручення ВМО № 563501 від
27.10.2009 року наданого ОСОБА_14.

Таким чином, довірені особи ОСОБА_5
27.10.2009 року в тому числі і ОСОБА_13 були
наділені певними повноваженнями,
зокрема правом продати автомобіль «Dodge
Caliber» 2008 року випуску, що і було
зроблено ОСОБА_13 31.10.2009 року, який уклав
від імені довірителя ОСОБА_5 біржову
угоду купівлі - продажу зазначеного
транспортного засобу.

Договір, який укладений на Українській
товарній біржі, відповідає вимогам
закону, які застосовуються до даного
вигляду біржовим операціям.

Укладення договору купівлі-продажу
автомобіля не передбачає обов'язкового
його нотаріального посвідчення та не
передбачає надання письмової згоди
подружжя, її відсутність не є
перешкодою для реєстрації автомашини у
відповідності з вищевказаними
Порядком.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого шасі
постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 року №1388, визначено, що
біржовий договір, є документом, що
підтверджує правомірність придбання
Особливістю відносин представництва є
те, що вони виникають і існують на
користь особи, яка добровільно
представила право іншій особі або
особам зробити певний перелік дій, які
воно наперед схвалює. Через ст. 239 ГК
України операція, здійснена
представником, створює, змінює,
припиняє цивільні права і обов'язки
особи, що представляється.

Згідно з ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Договір купівлі-продажу
спірного автомобіля укладався і
містить всі істотні умови для договору
купівлі-продажу.

Що стосується витребування у
відповідача ОСОБА_6 спірного
автомобіля, то ОСОБА_8 у судовому
засіданні зазначила, що частина 1 ст. 388
ЦК України передбачає, що у випадку,
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно: 1)
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння; 2)
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння; 3)
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в
розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише
тоді, коли майно придбано не
безпосередньо у власника, а в особи, яка
не мала права відчужувати це майно,
наслідком угоди, укладеної з таким
порушенням, є повернення майна з чужого
володіння.

При цьому за змістом ст.388 ЦК України
випадки витребування майна власником
від добросовісного набувача обмежені й
можуть мати місце за умови, що майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на
передачу майна іншій особі виключає
можливість його витребування від
добросовісного набувача.

ОСОБА_8 вважає, що укладений 27.10.2009 року
біржовий договір був направлений на
реальне настання наслідків,
обумовлених в договорі, продавцем був
переданий автомобіль ОСОБА_6, а той як
добросовісний набувач прийняв його і
сплатив грошові кошти.

Тому представник відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 просила суд відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
стосовно легкового автомобіля «Dodge
Caliber» пред'явлених до ОСОБА_6.

Представник відповідачки в справі
ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 також
зазначила, що підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 стосовно гаражу,
не має.

ОСОБА_10 зазначила, що ОСОБА_4 у цьому
позові просить суд визнати за нею та
ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку у
спільному майні подружжя, у тому числі
і на гараж АДРЕСА_1.

Така її вимога була поставлена і при
оскарженні рішення Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу від
31 травня 2012 року, яким було визнано
право власності на вказаний гараж за
ОСОБА_5. ОСОБА_4 просила суд апеляційної
інстанції скасувати рішення суду та
визнати за нею та ОСОБА_5 право
власності на вказаний гараж у розмірі
по його 1/2 частини кожному.

Однак рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 лютого
2014 року рішення районного суду про
визнання права власності на вказаний
гараж за ОСОБА_5 було скасовано і йому у
позові відмовлено, оскільки гараж було
реконструйовано самочинно, без
належного, встановленого законом
дозволу.

У такому разі, як вказала ОСОБА_10 ця
обставина вже встановлена рішенням
апеляційного суду і повторно право на
власності на цей гараж за ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 не може бути встановлено .

На підтвердження своїх заперечень
ОСОБА_10 надала суду копію рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області він 11 лютого 2014 року.

Відповідач в справі ОСОБА_11 до суду не
з'явився, хоча він був повідомлений про
час та місце розгляду цієї справи
належним чином.

Суд, заслухавши учасників процесу, та
дослідивши письмові докази додані до
справи, вважає, що підстав для
задоволення позову не має з наступних
підстав;

Так судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 перебували
у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2005
року. Дітей від шлюбу вони не мають.

Шлюб між ними було розірвано рішенням
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу від 28 жовтня 2009 року.

Під час перебування у шлюбі позивачка
ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 придбали у
спільну сумісну власність за
договорами купівлі-продажу наступне
майно:

1. Автомобіль «КІА CARENS», реєстраційний
номер - НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5 вартістю 131
080,00 грн. на підставі довідки-рахунку
від 05.08.2009 року він був зареєстрований
на імя ОСОБА_5

2. Автомобіль «Dodge Caliber», реєстраційний
номер - НОМЕР_9, кузов НОМЕР_7, вартістю 124
839, 00 грн. на підставі договору
купівлі-продажу від 25.07.2008 року
укладеного між ПП «Віктор і сини» та
ОСОБА_5 зареєстрований за останнім
03.10.2008 року.

3. Гараж АДРЕСА_1.

Автомобіль «Dodge Caliber»,2008 року
випуску, 27.10.2009 року ОСОБА_5 зняв з
обліку і уклав договір купівлі-продажу
цього автомобіля на Товарній біржі
"Столична" в місті Києві 31.10.2009 року за №
12128668 з відповідачем ОСОБА_6.

Автомобіль «КІА CARENS», 2008 року випуску,
11.02.2010 року ОСОБА_5 зняв з обліку
автомобіль, і уклав біржову угоду від
11.02.2010 року за № 184992 з відповідачем
ОСОБА_11. На підставі вказаної угоди
17.02.2010 року Броварським МРЕО Київської
області було зареєстровано цей
автомобіль на ім'я ОСОБА_11,
реєстраційний номер автомобіля на
теперішній час - НОМЕР_10.

Гараж, в АДРЕСА_1, 05.10.2012 року ОСОБА_5
продав відповідачці ОСОБА_9, цей
договір було посвідчено 05.10.2012 року
державним нотаріусом Другої
криворізької державної нотаріальної
контори за реєстровим № 2-3504 .

Таким чином, усі три об'єкти, згідно
яких виник спір про їх розподіл між
сторонами у справі, на час розгляду
справи, не належать позивачці та
відповідачу ОСОБА_5.

У зв'язку з чим, позивачка ОСОБА_4
просить суд визнати недійсними
договори відчуження цього майна та
повернути його у власність ОСОБА_5. В
обґрунтування цих своїх вимог ОСОБА_4
зазначила, що автомобілі та гараж
ОСОБА_5 продав без її відома та згоди, а
тому вона у відповідності зі ст. 203 та 215
ЦК України, вважає ці правочини є
недійсними оскільки вчинені вони
всупереч встановленого законом
порядку, а саме; без письмової згоди
другого з подружжя, оскільки
автомобілі та гараж є цінним майном
подружжя, що передбачено ст. 65 СК
України.

При цьому, позивачка ОСОБА_4 не могла
обґрунтовано та мотивовано пояснити
суду чому нею пропущено строк позовної
давності для розподілу спільного майна
подружжя. Оскільки шлюб розірвано між
позивачкою та відповідачем рішенням
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу від 28 жовтня 2009 року, а з
позовом про розподіл майна вона
звернулась 08 листопада 2012 року.

Суд не вважає можливим
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4
стосовно визнання права власності на
вказані автомобілі, оскільки ці
автомобілі не є власністю сторін у
справі, скільки ОСОБА_5 розпорядився
ними і продав обидва автомобілі.
Відповідачі у справі ОСОБА_6 та ОСОБА_11
на час розгляду цієї справи вже понад
чотири роки користуються цими
автомобілями вкладають у ці автомобіли
кошти ремонтуючи та обслуговуючи них.
Проте, позивачка ОСОБА_4 яка на протязі
трьох років після розірвання шлюбу з
ОСОБА_5 не скористалась своїм правом та
не вимагала від останнього розподілу
майна, всупереч законним правам та
інтересам власників автомобілів
ОСОБА_6 та ОСОБА_11 вимагає визнати
договори відчуження цих автомобілів
незаконними та визнання за нею права
власності на 1/2 їх частки.

Суд вимоги позивачки вважає такими, що
суперечать закону, а саме ст..388 ЦК
України. Згідно цієї норми закону -
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Тобто права ОСОБА_6 та ОСОБА_11 як
добросовісних набувачів захищені
вказаною нормою закону. А позивачка в
справі ОСОБА_4 на надала суду доказів
тому, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_11
не є добросовісними набувачами. Нею не
спростовано те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на
час укладання цих угод знали про те, що
ОСОБА_5 не мав права без згоди дружини
ОСОБА_4 відчужувати автомобілі.

При цьому за змістом ст.388 ЦК України
випадки витребування майна власником
від добросовісного набувача обмежені й
можуть мати місце за умови, що майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на
передачу майна іншій особі виключає
можливість його витребування від
добросовісного набувача.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідачі в справі ОСОБА_6 та ОСОБА_11
є добросовісними набувачами вказаних
вище автомобілів, а тому не має підстав
для визнання угод відчуження цих
автомобілів не дійсними, а тому не має
підстав і для задоволення позову
ОСОБА_4.

Не має підстав також на думку суду і для
задоволення позовних вимог ОСОБА_4
стосовно гаражу АДРЕСА_1, який 05.10.2012
року ОСОБА_5 продав відповідачці
ОСОБА_9. Цей договір було посвідчено
05.10.2012 року державним нотаріусом Другої
криворізької державної нотаріальної
контори за реєстровим № 2-3504 .

Позивачка просить суд визнати за нею та
ОСОБА_5 права власності по 1/2 за кожним
на вказаний гараж, та визнання договору
купівлі продажу цього гаражу
недійсним.

Рішенням апеляційного суду від 11
лютого 2014 року рішення Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу про
визнання права власності на вказаний
гараж за ОСОБА_5 було скасовано і йому у
позові відмовлено, оскільки гараж було
реконструйований самочинно, без
належного, встановленого законом
дозволу. У даному випадку мало місце
незаконне захоплення земельної
ділянки.

Всупереч рішенню вказаного суду, суд
не може знову визнати за ОСОБА_5, а
одночасно і за ОСОБА_4 право власності
на цей гараж, з вказаних обставин,
встановлених рішенням суду.

У такому випадку позивачка в справі, на
думку суду має право вимагати від
відповідача ОСОБА_5 відшкодування їй
половини вартості вказаного вище
майна. Однак, оскільки ОСОБА_4 не
просить суд про стягнення коштів за
продане спільне майно від ОСОБА_5, то
суд не вважає можливим задоволення
таких вимог позивачки у цьому позові.

Відповідно ч.2 п.30 Постанови
Пленуму ВСУ України від 21 грудня 2007 р.„
Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", у випадку
коли при розгляді вимоги про поділ
спільного сумісного майна подружжя
буде встановлено, що один із них
здійснив його відчуження, вартість
такого майна враховується при поділі.

Згідно п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№ 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Таким чином, не вбачає законних підстав
для задоволення позовних вимог ОСОБА_4
а тому у задоволенні її позовних вимог
суд вважає необхідним відмовити.

Керуючись ст. 60-63, 69-72 СК України, ст. 388
ЦК України, ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у повному обсязі у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_11, про
визнання угоди та договорів
купівлі-продажу недійсними,
витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання
спільним майном подружжя, розподіл
майна подружжя, та стягнення моральної
шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу протягом десяти днів з дня
виготовлення повного тексту цього
рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: С. М. Водоп"янов