Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/2400/12-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Борисюка Р.М.

суддів
Галацевич О.М., Матюшенка І.В.

з участю секретаря

судового засідання
Ходаківської О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Рекламне Джерело» до ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рекламне
Джерело» на рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 18
листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ТОВ «Рекламне Джерело»
звернулося з даним позовом, в якому
просило стягнути в солідарному порядку
з відповідачів 26094 грн. 54 коп.
заподіяної матерільної шкоди, 50000 грн.
моральної шкоди та понесені судові
витрати.

В обґрунтування позовних вимог
товариство зазначало, що 17.10.2011 року
ОСОБА_2 - відповідач по справі, керуючи
автомобілем «ДЕО», проїхав перехрестя
вулиць 1-го Травня - Гагаріна в м.
Житомирі на заборонений сигнал
світлофора, в результаті чого здійснив
зіткнення з автомобілем «Пежо» під
керуванням ОСОБА_3 (власником вказаного
автомобіля є позивач). Внаслідок ДТП
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 за шкоду,
заподіяну третім особам внаслідок ДТП
за участю його автомобіля,
застрахована в ПАТ «СК «Країна».
Позивачем за власні кошти проведено
ремонт пошкодженого автомобіля на суму
26 094 грн. 54 коп. Крім того, позивачу
спричинено моральну шкоду, яку він
оцінює в 50000 грн. Спричинені збитки
відповідачі у добровільному порядку
відшкодовувати відмовляються.

Рішенням Корольовського
районного суду м. Житомира від 18
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із судовим
рішенням, ТОВ «Рекламне Джерело»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове по суті позовних вимог.

Посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи. Зокрема,
суд помилково зазначив у рішенні, що
відповідач не з'явився в судове
засідання, хоча останній був присутній
і визнав свою вину у ДТП. Крім того,
судом не взято до уваги матеріали
справи про адміністративне
правопорушення, які повністю
підтверджують вищенаведене.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення із наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволені позову суд
першої інстанції виходив з того, що не
встановлено вини ОСОБА_2 у виникненні
дорожньо-транспортної пригоди та
пошкодженні автомобіля, що належить
ТОВ «Рекламне Джерело». Тому, відсутні
докази настання цивільно-правової
відповідальності, а отже, у задоволенні
позовних вимог слід відмовити в
повному обсязі.

Проте з таким висновком погодитися не
можна виходячи з наступного.

Загальними підставами
відповідальності за завдану майнову
шкоду є наявність вини особи, яка її
завдала (ст. 1167 ЦК України).

Згідно положень ч.2 ст. 1187 ЦК України,
шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом.

Як видно із протоколу про
адміністративне правопорушення від
17.10.2011 року(а.с. 201), ОСОБА_2 17 жовтня 2011
року о 8 годині 58 хвилин на
регульованому перехресті вулиць 1-го
Травня - Гагаріна в м. Житомирі, керуючи
власним автомобілем марки «Daewoo Lanos»,
державний реєстраційний № НОМЕР_1,
рухаючись на заборонений сигнал
світлофора (червоний), здійснив
зіткнення з автомобілем марки «Peugeot
5», державний реєстраційний № НОМЕР_2,
що перебуває у власності ТОВ «Рекламне
джерело», який рухався ліворуч по вул.
Гагаріна на дозволений сигнал
світлофора (зелений) під керуванням
ОСОБА_3 Водій ОСОБА_2 порушив вимоги
п.8.7.3 ПДР, за що відповідальність
передбачена ст. 124 КУпАП. В результаті
ДТП автомобілі отримали механічні
пошкодження.

11 січня 2012 року постановою Богунського
районного суду м. Житомира ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні вказаного
адміністративного правопорушення.

Постановою апеляційного суду
Житомирської області від 03.02.2011 року
дану постанову суду першої інстанції
скасовано, а провадження в
адміністративній справі відносно
ОСОБА_2 закрито на підставі п.7 ст. 247
КУпАП в зв'язку з закінченням строків
накладення адміністративного
стягнення. Наявність чи відсутність
вини ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушення у
тексті постанови апеляційної
інстанції не зазначено.

ОСОБА_2 даючи свої пояснення 17.10.2011 року
працівникам ДАІ, показав, що він був
впевнений, що рухається на дозволений
сигнал світлофора, але при цьому
вказав, що світлофор, був засвічений
сонцем і чітко ніякого кольору не було
помітно, можливо він автомобілем
перетинав перехрестя на червоне
світло( а.с. 12). Під час розгляду справи
апеляційним судом, відповідач ОСОБА_2
підтвердив свої показання і зазначив,
що не вважає себе винним у настанні ДТП.

Водій автомобіля марки «Peugeot 5» ОСОБА_3
даючи письмові пояснення на місці ДТП
пояснив, що керуючи вказаним
автомобілем на регульованому
перехресті вул. 1-го Травня - Гагаріна в
м. Житомирі почав рух після появи
дозволеного (зеленого) сигналу
світлофора і в цей момент з вул. 1-го
Травня на заборонений (червоний) сигнал
світлофора на швидкості біля 50-60 км/год.
виїхав автомобіль марки «Daewoo Lanos» під
керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого
відбулося зіткнення транспортних
засобів ( а.с. 11). Такі ж пояснення ОСОБА_3
дав і в апеляційному суді, а також вони
були підтверджені свідком ОСОБА_4, який
перебував в момент ДТП на місці
пасажира в автомобілі «Peugeot 5» і свідком
ОСОБА_5, яка знаходилася на вказаному
перехресті в момент ДТП, як пішохід.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції було призначено судову
авто-технічну експертизу, однак згідно
висновку експерта виявилося
неможливим вирішити питання про
причинний зв'язок між діями водія
автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_2 та
виникненням ДТП. Клопотання про
проведення повторної чи додаткової
експертизи , яке було заявлено
позивачем по справі, представником ТОВ
«Рекламне Джерело» в ході апеляційного
розгляду було відкликане, а
відповідачем ОСОБА_2 таких не заявлено.

Дослідивши матеріали даної цивільної
справи та справи про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_2,
заслухавши пояснення сторін, свідків,
колегія суддів приходить до висновку,
що у виникненні дорожньо-транспортної
пригоди та настанні її наслідків
встановлена безпосередньо вина водія
автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_2

Доказами цього є матеріали
адміністративної справи № 1-25 відносно
ОСОБА_2

А саме, протокол про адміністративне
правопорушення та схема місяця
дорожньо-транспортної пригоди від
17.10.2011, протоколи огляду транспортних
засобів «Daewoo Lanos», державний
реєстраційний № НОМЕР_1 та «Peugeot 5»,
державний реєстраційний № НОМЕР_2 від
17.10.2011 року, письмові пояснення водіїв
ОСОБА_3, ОСОБА_2 від 17.10.2011 року та
пішохода ОСОБА_5 від 19.10.2011 року, які
останніми були підтверджені в
апеляційному суді, а також показання
свідка ОСОБА_4, який перебував в момент
ДТП на місці пасажира в автомобілі
«Peugeot 5».

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ
«СК «Країна» було укладено Договір
(Поліс) обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/6471209 (період дії - з 23.12.2010
року по 22.12.2011 року), за яким ПАТ «СК
«Країна» застраховано
цивільно-правову відповідальність за
шкоду, заподіяну третім особам
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди за участю наземного
транспортного засобу марки «Daewoo Lanos»,
державний реєстраційний № НОМЕР_1,
ліміт відповідальності за заподіяну
майнову шкоду складає 50 000 грн. (а.с. 47)

Згідно ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закон), страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована, за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю та/або майну
потерпілого.

ПАТ «СК «Країна» у своїх запереченнях
від 05.12.2012 року №8701 на позовну заяву
підтвердило ту обставину, що
страхувальник ОСОБА_2 24.10.2011 року
повідомив їх про настання страхового
випадку (а.с. 45).

Наявність заподіяних позивачу збитків,
пов'язаних із проведенням
відновлювального ремонту автомобіля
марки «Peugeot 5» підтверджується
письмовими доказами по справі. Зокрема,
копіями договору № 130 від 10.10.2011 року,
актів здачі прийняття робіт,
платіжними дорученнями ( а.с. 202-222).

Таким чином, наявні вся підстави для
відшкодування страховиком - ПАТ «СК
«Країна» позивачу заподіяної
матеріальної шкоди внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу - автомобіля «Daewoo
Lanos», яким керував ОСОБА_2 Підстав для
солідарного стягнення із відповідачів
майнових витрат позивача, які виникли
внаслідок ДТП, немає.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, а згідно ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених частиною другою цієї
статті.

Пленум Верховного Суду України у п. 3
постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» із відповідними змінами і
доповненнями, роз'яснив, що під
немайновою шкодою, заподіяною
юридичній особі, слід розуміти втрати
немайнового характеру, що настали у
зв'язку з приниженням ділової
репутації, посяганням на фірмове
найменування, товарний знак, виробничу
марку, розголошенням комерційної
таємниці, а також вчиненням дій,
спрямованих на зниження престижу чи
підрив довіри до її діяльності.

Вимогами ч.2 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

ТОВ «Рекламне Джерело» заявляючи
вимогу відшкодування моральної шкоди,
яка виразилася у тому, що внаслідок
пошкодження автомобіля було принижено
ділову репутацію позивача, як
юридичної особи, не надало будь-яких
належних та допустимих доказів в
обгрунтування даної позовної вимоги,
тому в цій частині підстав для
задоволення позову не вбачається.

Згідно ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить
до переконання, що доводи апеляційної
скарги є частково обґрунтованими,
судом першої інстанції при ухваленні
рішення, в порушення вимог ст. 215 ЦПК
України не були належним чином
з'ясовані обставини справи та
досліджені докази, внаслідок чого
прийняте рішення не ґрунтується на
наявних доказах та не відповідає
встановленим правовідносинам, тому
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рекламне
Джерело» задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 18 листопада 2013 року
скасувати і ухвалити нове про часткове
задоволення позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рекламне
Джерело».

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рекламне
Джерело» у відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди 26 094 грн. 54
коп.(двадцять шість тисяч дев'яносто
чотири грн. 54 коп.) та 391 грн. 41 коп.
судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді