Справа № 447/3083/13
Головуючий у 1 інстанції: Головатий
Провадження № 22-ц/783/1241/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мацей
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Мацея М.М.,

суддів: Копняк
С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря:
Олексіва О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу
Миколаївського районного суду
Львівської області від 25 листопада 2013
року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
державного виконавця відділу ДВС
Миколаївського РУЮ Львівської області,
-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Миколаївського районного суду
Львівської області від 25 листопада 2013
року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник
стягувача - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність, неповне з'ясування
обставин справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
постановити нову, якою скаргу
задовольнити.

Зазначає, що згідно розрахунку
державного виконавця заборгованість
станом на 20 вересня 2013 року становить
7187,52 грн., а тому вважає, що державним
виконавцем були грубо порушені вимоги
закону та не вжито всіх необхідних
заходів щодо примусового виконання
рішення суду.

Особи, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи, що
стверджується наявними у справі
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення, що
відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України, не
перешкоджає розглядові справи.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та вимог скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Установлено, що у скарзі ОСОБА_2 просила
визнати бездіяльність відділу ДВС
Миколаївського РУЮ при примусовому
виконанні виконавчого листа про
стягнення із ОСОБА_4 аліментів на трьох
дітей по 900 грн. щомісячно на кожну
дитину, щодо відшукування майна
останнього, на яке накладено арешт та
повідомлення його про кримінальну
відповідальність за злісне ухилення
від сплати аліментів при наявності
заборгованості по аліментах.

Відмовляючи у задоволенні скарги
районний суд виходив з того, що
державний виконавець виконував
виконавчі дії у послідовності та у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а дії, які вимагає
вчинити представник скаржниці, не є
обов'язковими до вчинення на даній
стадії примусового виконання рішення
суду.

З висновками суду слід погодитися,
оскільки вони відповідають обставинам
справи, поданим доказам і нормам права.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Порядок стягнення аліментів визначено
ст.74 Закону України «Про виконавче
провадження». Цією нормою визначено
підстави звернення стягнення на майно
боржника, обчислення розміру
заборгованості із сплати аліментів,
вирішення спору щодо розміру
заборгованості із сплати аліментів,
звернення з поданням про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності за злісне ухилення
від сплати аліментів.

Наявні у справі докази дають підстави
вважати, що державним виконавцем
проводились виконавчі дії у
встановленому законом порядку.
Обставини, на які посилається апелянт
та зобов'язання державного виконавця
надати відповідні документи і інше, не
можуть слугувати підставами для
задоволення апеляційної скарги і
скасування ухвали районного суду, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Згідно з ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження скарги суду
не подано.

За таких обставин апеляційну скаргу
слід відхилити, а ухвалу суду залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч. 1 п. 1,
314 ч.1 п.4, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Миколаївського районного суду
Львівської області від 25 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Мацей М.М.

Судді:
Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.