Справа № 360/2230/13-ц Головуючий у І
інстанції Додатко В.Д.Провадження №
22-ц/780/1900/14 Доповідач у 2 інстанції
БерезовенкоКатегорія 44
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В. ,
суддів:Верланова С.М., Приходько К.П.,при
секретарі:Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Бородянського районного
суду Київської області від 23 січня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Клавдієво -
Тарасівської селищної ради
Бородянського району Київської
області, ОСОБА_5, треті особи: відділ
Держземагенства у Бородянському
районі Київської області, реєстраційна
служба Бородянського районного
управління юстиції про скасування
рішень селищної ради, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на земельну ділянку та
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися до суду з позовом до
Клавдієво - Тарасівської селищної ради
Бородянського району Київської
області, ОСОБА_5, треті особи: відділ
Держземагенства у Бородянському
районі Київської області, реєстраційна
служба Бородянського районного
управління юстиції про скасування
рішення селищної ради, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на земельну ділянку та
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, посилаючись на те,
що вони постійно проживають в АДРЕСА_1
та являються співвласниками житлового
будинку, який збудували на земельній
ділянці площею 0,12 га виділеній їм під
будівництво та обслуговування жилого
будинку. Земельна ділянка під
будівництво будинку їм була виділена
відповідно до рішення виконкому
Клавдієво - Тарасівської селищної ради
від 13 серпня 1976 року і при цьому між
селищною радою та ними було укладено
договір про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
індивідуального будівництва жилого
будинку від 31 березня 1977 року, що
підтверджується договором ВРН № 591886.

21 червня 2012 року вони звернулись до
Клавдієво - Тарасівської селищної ради
з приводу приватизації земельної
ділянки під будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та у
відповідності до рішення 24 сесії 6
скликання від 21 червня 2013 року їм
надали дозвіл на розроблення проектної
документації із землеустрою. Але коли
вони звернулись до ТОВ «МБЦ НЗВ
«Мегаполіс» для розроблення проектної
документації, то їм повідомили, що
частина належної їм земельної ділянки
вже приватизована сусідкою і тому
виготовити проектну документацію
зможуть тільки після скасування її
права власності на земельну ділянку.

Клавдієво-Тарасівська селищна рада у
відповіді від 19 серпня 2013 року вих. №
01-12-626 повідомила їх про те, що з їх
користування не вилучалась частина
земельної ділянки, а сусідці ОСОБА_5
передано в приватну власність її
земельна ділянка площею 0,1366 га
відповідно до рішення 4 сесії 5
скликання селищної ради від 27 червня 2006
року, а рішенням 20 сесії 6 скликання за
№ 1008 від 25 грудня 2012 року було внесено
зміни до попереднього рішення 4 сесії 5
скликання від 27 червня 2006 року та
змінено розмір земельної ділянки
площею 0,1439 га.

Просили суд скасувати рішення 4-ї сесії
5 скликання від 27 червня 2006 року
Клавдієво - Тарасівської селищної ради
Бородянського району Київської
області в частині передачі в приватну
власність ОСОБА_5 земельної ділянки
площею 0,1366 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд та рішення 20
сесії 6 скликання № 1008 від 25 грудня 2012
року Клавдієве-Тарасівської селищної
ради Бородянського району Київської
області області в частині передачі в
приватну власність ОСОБА_5 земельної
ділянки площею 0,1439 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, визнати
недійсним Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, а саме
земельну ділянку кадастровий номер
:02:043:0710 площею 0,1439 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1, видане
реєстраційною службою Бородянського
РУЮ на ім'я ОСОБА_5. 19 липня 2013 року серії
САК № 255448 та зобов'язати відповідача
ОСОБА_5 усунути перешкоди в
користуванні частиною земельної
ділянки виділеною для проїзду, шляхом
демонтажу встановленого нею паркану.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 23 січня 2014 року
позовні вимоги задоволено.

Скасовано рішення 4-ї сесії 5 скликання
від 27 червня 2006 року Клавдієво -
Тарасівської селищної ради
Бородянського району Київської
області в частині передачі в приватну
власність ОСОБА_5 земельної ділянки
площею 0,1366 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд та рішення 20
сесії 6 скликання № 1008 від 25 грудня 2012
року Клавдієво - Тарасівської селищної
ради Бородянського району Київської
області області в частині передачі в
приватну власність ОСОБА_5 земельної
ділянки площею 0,1439 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
господарських споруд.

Визнано недійсним Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, а саме
земельну ділянку кадастровий номер
:02:043:0710 площею 0,1439 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1, видане
реєстраційною службою Бородянського
РУЮ на ім'я ОСОБА_5 19 липня 2013 року серії
САК № 255448.

Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 частиною
земельної ділянки виділеною для
проїзду, шляхом демонтажу
встановленого нею паркану.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення скасувати,
посилаючись неповне з»ясування
обставин справи, які суд вважав
встановленими, на порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог. При цьому
посилалася на те, що позивачами не було
надано жодного належного та
допустимого доказу, що спірний проїзд
коли-небудь виділявся позивачам, та що
її земельна ділянка збільшилася саме
за рахунок їх земель. Натомість судом
не було взято до уваги надані нею
докази того, що спірний проїзд з 1975 року
рахувався за будинком який їй належить,
на той час суміжна земельна ділянка
рахувалася вільною. Вподальшому у 1977
році суміжна земельна ділянка була
надана позивачам в користування і в їх
плані був зазначений спірний проїзд, як
проїзд лише до її будинку (на той час
будинок належав ОСОБА_8).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Колегією суддів встановлено, що 14
березня 1975 року рішенням виконкому
Клавдієво - Тарасівської селищної ради
№ 5 було надано дозвіл на перебудову
власного жилого будинку ОСОБА_8 на
присадибній земельній ділянці площею
0,12 га та відповідно затверджено
відділом районної архітектури проект
перебудови. У даному рішенні є
примітка, про те, що вказана земельна
ділянка виділяється з загального
земельного участка і перебудова
будинку виноситься від червоної лінії
на відстань 50 м в глибину земельної
ділянки. З технічної документації по
відводу земельної ділянки ОСОБА_8
вбачається, що до його земельної
дялінки було виділено проїзд розміром
2,7 м на 39 м з вільної земельної ділянки,
про що мається відповідний
запис.(а.с.81,82)

Вподальшому, в квітні 1977 року вільна
суміжна земельна ділянка розміром 26.0 м
на 39.0 м, що вбачається з технічної
документації, була відведена в натурі
позивачам. У даному плані вкзано проїзд
розміром 2.7 м на 39 м, як проїзд до
будинку ОСОБА_8, який межує з земельною
ділянкою позивачів. (а.с.70,71).

Земельна ділянка під будівництво
будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 площею 0,12 га
була виділена відповідно до рішення
виконкому Клавдієво - Тарасівської
селищної ради від 13 серпня 1976 року
(а.с.9). Договір серії ВРН № 591886 про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для індивідуального
будівництва жилого будинку між
Клавдієво - Тарасівською селищною
радою та ОСОБА_6, ОСОБА_7 укладено 31
березня 1977 року. (а.с. 8). Технічна
документація по відводу земельної
ділянки під забудову по АДРЕСА_1
Київської області виготовлена в квітні
1977 року.

Крім того, встановлено, що за ОСОБА_5
обліковувалась земельна ділянка
площею 0,12 га, яка рішенням виконкому
Клавдієво-Тарасівської селищної ради
від 17 листопада 1992 року була збільшена
до 0,1366 га, за рахунок відхилення від
проекту та узаконення самозахвата 166
кв.м земельної ділянки ( а.с.80).

Відповідно до рішення 4 сесії 5
скликання селищної ради від 27 червня 2006
року відповідачці передано у
власність, надану раніше у
користування, земельну ділянку площею
0,1366 га. (а.с.139)

Рішенням 20 сесії 6 скликання Клавдієво -
Тарасівської селищної ради від 25
грудня 2012 року було внесено зміни до
рішення 4 сесії 5 скликання селищної
ради від 27 червня 2006 року щодо зміни
площі земельної ділянки наданої у
приватну власність відповідачці і
змінено її розмір з 0,1366 га на 0,1439 га.
Передано у приватну власність та
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації щодо складання
державного акту, що посвідчує право
власності на земельну ділянку нового
розміру (а.с.138).

На підставі цього, ОСОБА_5 отримала
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, а саме земельну ділянку
кадастровий номер :02:043:0710 площею
0,1439 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд по АДРЕСА_1,
видане реєстраційною службою
Бородянського РУЮ 19 липня 2013 року серії
САК № 255448.

Державною інспекцією сільського
господарства в Київській області
проводилась перевірка (а.с 42-44) щодо
порушення земельного законодавства
України при передачі в приватну
власність земельної ділянки ОСОБА_5 по
АДРЕСА_1 і за результатами даної
перевірки встановлено, що технічна
документація із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку
площею 0,1439 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд гр.
ОСОБА_5, розроблена безпідставно та в
порушення ст. 118 Земельного кодексу
України і п.1.14 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі,
затвердженої наказом Держкомзему
України від 04 травня 1999 року № 43.

Відповідно до листа ТОВ «МБЦ НЗВ
«Мегаполіс» № 115 від 16 вересня 2013 року
неможливо виготовлення проектної
документації із землеустрою за заявою
позивачів через те, що в межах їх
земельної ділянки вже знаходиться
земельна ділянка, що належить ОСОБА_5
(а.с. 16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, зазначив, що
оцінивши досліджені докази та
пояснення сторін (що було викладено
одним реченням), він вважає, що позовна
заява підлягає до задоволення.

Будь-яке відображення оцінки доказів,
мотиви їх прийняття чи відмови (ст.212
ЦПК України), а також мотиви, з яких суд
вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обгрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази, застосування
нормативно-правових актів (ст. 215 ЦПК
України) у судовому рішенні взагалі
відсутні, що є грубим порушенням норм
процесуального законодавства.

А тому, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитися не
може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК
України визначено, що громадяни і
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами. Так, за змістом
частин першої, другої, шостої - десятої
цієї статті (у редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
садівництва у межах норм безоплатної
приватизації, подають заяву про вибір
місця розташування земельної ділянки
до відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Вибір місця розташування земельної
ділянки та надання дозволу і вимог на
розроблення проекту її відведення
здійснюються в порядку, установленому
статтею 151 ЗК України.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін та погоджується з
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України в редакції,
яка була чинною на момент виникнення
спірних правовідносин).

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Як вбачається з довідки, від 18 березня
2014 року, виданої виконкомом
Клавдієво-Тарасівської селищної ради,
витребуваної апеляційним судом під час
розгляду справи, збільшення розміру
земельної ділянки відповідачки з 0,1366
га до 0,1439 га, закріплене рішенням 20
сесії 6 скликання Клавдієво -
Тарасівської селищної ради від 25
грудня 2012 року, відбулося за рахунок
земель Клавдієво-Тарасівської
селищної ради.

Будь-яких належних та допустимих
доказів, що земельна ділянка
відповідачки збільшилася саме за
рахунок земельної ділянки позивачів
суду надано не було.

Що ж стосується схеми розміщення
земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка була
зроблена ТОВ «МБЦ НЗВ «Мегаполіс»
(а.с.17) і в якій вказано, що земельна
дялянка 0,0116га (спірний проїзд)
знаходиться в межах земельної ділянки
позивачів, а земельна ділянка
позивачів має площу 0,1043 га, то вона
розцінюється колегією суддів критично.

Як було встановлено, земельна ділянка
під будівництво будинку позивачів була
виділена відповідно до рішення
виконкому Клавдієво - Тарасівської
селищної ради від 13 серпня 1976 року у
розмірі 0,12 га. Якщо скласти розмір
земельної ділянки позивачів та
спірного проїзду (вказані у схемі), то
все одно вийде земельна ділянка
меншого розміру (0,1159 га), ніж була
передана у користування позивачів, що
на думку колегії суддів не може
свідчить про те, що проїзд відповідачки
виділявся саме з земельної ділянки
позивачів, і зменьшення їх земельної
ділянки сталося саме внаслідок дій
відповідачки, а не за рахунок інших
обставин.

А отже, колегія суддів вважає, що
відповідь ТОВ «МБЦ НЗВ «Мегаполіс» та
додана схема не можуть бути належними
та допустимими доказами накладки
спірних земельних ділянок та
незаконності отримання у власність
відповідачкою земельної ділянки саме у
розмірі 0,1439 га.

Під час розгляду справи, колегією
суддів, відповідно до ст.10 ЦПК України,
роз»яснювалося представнику позивачів
про необхідність проведення
експертизи, на що остання повідомила,
що про призначення експертизи вони не
заявляють.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги, в силу ст. 60 ЦПК України, є
недоведеними, необгрунтованими та
безпідставними, а тому задоволенню не
підлягають.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів вважає, що рішення суду
було ухвалено з порушенням вимог
закону, на неповно з»ясованих
обставинах справи і не може бути
залишене без змін, а підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 23 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
С.М.Верланов

К.П.Приходько