У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» на заочне
рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 12
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 9
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Акцент-Банк» (далі ПАТ
«Акцент-Банк») звернулося до суду із
указаним позовом, у якому просило
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь
заборгованість в розмірі 180 271 грн 21 коп.
за неналежне виконання кредитного
договору, та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову
зазначало, що між ним та ОСОБА_3 21
серпня 2008 року було укладено кредитний
договір, за умовами якого він надав
відповідачу кредит у розмірі 16 170 грн зі
сплатою 12 % на рік від суми залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення до 21 серпня 2010 року.
Відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконував належним чином, внаслідок
чого утворилась заборгованість по
кредиту в розмірі 16 170 грн, 1 957 грн 75 коп.
- заборгованість по сплаті процентів, 3
880 грн 80 коп. - заборгованість по
комісії, 149 202 грн 13 коп. - пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, 500 грн - фіксованого
штрафу та 8 560 грн 53 коп. - процентної
складової штрафу за неналежне
виконання кредитного договору, що
станом на 20 червня 2013 року в
сумі складає 180 271 грн 21 коп.

Ураховуючи викладене та те, що
відповідач відмовляється добровільно
сплатити заборгованість, ПАТ
«Акцент-Банк» просив задовольнити
позов.

Заочним рішенням Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 12 серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 9 жовтня 2013
року, позов ПАТ
«Акцент-Банк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Акцент-Банк» в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 21 серпня 2008 року 23 608 грн 98 коп.

У задоволенні позовних вимог в частині
стягнення пені відмовлено. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк»
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення в
частині зменшення заборгованості по
штрафу та відмови у задоволенні
стягнення пені та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, задовольняючи частково
позов, виходив із того, що відповідач не
виконував зобов'язання за кредитним
договором належним чином, тому з нього
підлягає стягненню заборгованість за
кредитом. Відмовляючи у задоволенні
позову в частині стягнення пені та
зменшуючи заборгованість по штрафу,
суд виходив із того, що одночасне
стягнення штрафу та пені є
недопустимим, суперечить вимогам ч. 3
ст. 509 ЦК України та ст. 61
Конституції України.

Проте повністю погодитися з такими
висновками не можна.

Судами установлено, що 21 серпня 2008 року
між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3
укладено договір, за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 16 170
грн зі сплатою 12 % річних зі строком
користування до 21 серпня 2010 року.

Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

З урахуванням цієї норми права, а також
положень ст. 611 ЦК України сплата
неустойки є єдиним видом
відповідальності за порушення
зобов'язання незалежно від виду
неустойки (штрафу або пені).

Згідно із ст. 61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

Застосувавши зазначені положення
закону судами не було звернуто уваги,
що відповідно до п. 5.1 указаного
кредитного договору у випадку
несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту Позичальник
сплачує Банку пеню у розмірі 1,25 % від
суми простроченого платежу, але не
менше 1 гривні за кожний день
прострочення платежу. Також,
відповідно до п. 5.3 указаного
кредитного договору при порушенні
Позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором, більше ніж на 30
днів, Позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн + 5
% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, стягуючи з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором та відмовляючи у стягненні
штрафу, не навів правового
обґрунтування, чому до спірних
правовідносин п. 5.3 указаного
кредитного договору не застосовується.

Отже, умовами кредитного договору було
передбачено обов'язок позичальника
сплачувати пеню й штраф за порушення
зобов'язання, але за різних підстав та
за різні порушення зобов'язання: за
порушення строку платежів і за
порушення графіку платежів.

Відтак, при новому розгляді справи суду
слід встановити, чи не було подвійного
нарахування неустойки (штрафу й пені)
за один і той же період.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення судом процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, ухвалені у справі судові
рішення необхідно скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції відповідно до
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задовольнити.

Заочне рішення Баштанського районного
суду Миколаївської області від 12
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 9 жовтня
2013 року в частині вирішення позову щодо
пені та штрафу скасувати, справу в цій
частині направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко