Номер провадження № 22-ц/785/2338/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Оверіної О.В., Журавльова О.Г.,

за участю секретаря - Счастлівцевої
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту та зустрічним позовом ОСОБА_3
до Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання договору про
надання споживчого кредиту недійсними
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Київського районного суду
м.Одеси від 20 травня 2011 року,

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2010 року ПАТ «Укрсиббанк»
звернувся до суду з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та, уточнивши позовні вимоги, просив
стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 05.10.2007 року та
Додатковою угодою № 1 від 02.02.2009 року до
Договору про надання споживчого
кредиту № 0 від 05.10.2007 року в сумі 2
834 921, 67 грн., а також судові витрати в
розмірі 1700,00 грн. та витрати на
інформаційне-технічне забезпечення в
розмірі 120,00 грн.

Позивача посилався на те, що між АКІБ
«УкрСиббанк» (назву якого було
перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк») та
відповідачем ОСОБА_3 05.10.2007 року був
укладений договір про надання
споживчого кредиту № 0 та
Додаткова угода № 1 від 02.02.2009 року,
відповідно до умов якогоо ОСОБА_3
отримав кредит в сумі 295 000 доларів США,
строком з 05.10.2007року по 05.10.2037 року, під
10,5% річних. Також між позичальником та
банком балда укладена Додаткова угода
№ 1 від 02.02.2009 року до Договору про
надання споживчого кредиту № 0
від 05.10.2007 року.

В забезпечення виконання усіх
грошових зобов`язань за кредитним
договором між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
Іпотечний договір від 05.10.2007 року,
відповідно до якого ОСОБА_3 передав в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1. Виконання
кредитного договору також забезпечено
окремими договорами поруки.

05.10.2007 року між банком та ОСОБА_4
укладено договір поруки №147978 та
Додаткова угода №1 від 02.02.2009 року до
договору поруки № 147978 від 05.10.2007 року
(далі - Договір поруки 1).

05.10.2007 року з ОСОБА_5 укладено договір
поруки № 148001 та Додаткова угода №1 від
02.02.2009 року до договору поруки № 148001 від
05.10.2007 року (далі - Договір поруки 2).

05.10.2007 року з ОСОБА_6 укладено договір
поруки № 148002 та Додаткова угода №1 від
02.02.2009 року до договору поруки № 148002 від
05.10.2007 року (далі - Договір поруки 3).

Оскільки відповідачі свої зобов`язання
за укладеним договором та Додатковою
уголою належним чином не виконують, то
станом на 18.02.2011 року заборгованість
відповідачів перед позивачем склала 2
834 921, 67 грн., що змусило банк звернутися
з позовом до суду.

Заперечуючи проти позовних вимог
ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту, ОСОБА_3
звернувся до суду із зустрічним
позовом до ПАТ «УкрСиббанк», треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договору про надання споживчого
кредиту недійсними, посилаючись на те,
що 05.10.2007 року між ним та АКІБ
«УкрСиббанк» був укладений Договір про
надання споживчого кредиту, №0 на
суму 295000,00 доларів США під 10,5% річних
строком 05 вересня 2028 року. Згідно
Додаткової угоди № 1 від 02.02.2009 року
термін дії договору продовжений до
05.10.2037 року. ОСОБА_3 вважає даний
кредитний договір недійсним через
порушення вимог ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів». Оскільки
через неодержаної інформації він не
зрозумів умови виплати кредиту і
відсотків за користування по кредиту,
зокрема не зрозумів значення терміну
«анутіїтетних платежів». Крім того, в
договорі вказана тільки сума відсотків
по кредиту та не вказано вартість
послуг про надання кредиту, котрі
склали 20128,61 грн. (страховка, комісійні
банку).

Рішенням Київського районного суду
м.Одеси від 20 травня 2011 року позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь АТ
Харків, 61050, кореспондентський рахунок
0 в УНБУ в Харківській області, МФО
351005, код за ) заборгованість
за Договором про надання споживчого
кредиту №0 від 05.10.2007 року та
Додатковою угодою № 1 від 02.02.2009 року до
Договору про надання споживчого
кредиту № 0 від 05.10.2007 року в сумі
2834921,67 гривень.

Реквізити для перерахування суми
грошових виплат за основним
зобов'язанням: м. Одеса, вул. Р.Кармена,
21А, п/р 6404, МФО 351005, .

Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь АТ
«УкрСиббанк» сплачений судовий збір у
сумі 1 700,00 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 120,00 грн.

Реквізити для перерахування суми
грошових витрат за судовий збір та ІТЗ:
отримувач: АТ «УкрСиббанк», банк
отримувача: АТ «УкрСиббанк», п/р ,
МФО 351005, м. Одеса, вул. Р.
Кармена. 21 А.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3
до Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
про надання споживчого кредиту №
0 недійсними відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 15 листопада 2011 року
виправлено описку в рішенні суду від 20
травня 2011 року з зазначенням позивачем
ПАТ «Укрсиббанк» замість « ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення суду скасувати, тому що
воно ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк»
відмовити та визнати недійсними
договір про надання споживчого кредиту
№ 0 від 05.10.2007 року, укладений між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 на суму
295000,00 доларів США, додаткову угоду № 1
від 02.02.2009 року.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 рішення суду
першої інстанції в апеляційному
порядку не оскаржували.

Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 15 лютого 2012 року
замінено позивача ПАТ «Укрсиббанк»
належним позивачем ПАТ «ДельтаБанк».

Рішенням апеляційного суду
Одеської області від 28 березня 2012 року
рішення суду першої інстанції змінено.
Позов ПАТ «Укрсиббанк» задоволено
частково, стягнуто кредитну
заборгованість у солідарному порядку з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта
Банк» та з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у розмірі
2834921,67 грн.

В решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 грудня 2013 року
задоволено касаційну скаргу ОСОБА_5,
скасовано рішення апеляційного суду
Одеської області від 28 березня 2012 року,
справу передано на новий розгляд до
апеляційного суду.

Справа в суді апеляційної інстанції
розглянута на підставі ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст.
305 ЦПК України у відсутності ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, які повідомлені про час
та місце судового засідання відповідно
до вимог ст. ст. 74 - 76 ЦПК України. Судові
повістки про виклик до судового
засідання відповідачам неодноразово
направлялися судом Укрпоштою, також
було зроблено повідомлення через
оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст.
74 ЦПК України.

Представник ПАТ «Дельта Банк» на
останнє судове засідання не з»явився,
був повідомлений про час та місце
судового розгляду, звернувся до суду з
заявою про розгляд справи у
відсутності представника.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов»язковими підставами для
скасування рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором та судових витрат
в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4, оскільки при солідарному
стягненні заборгованості з
позичальника та поручителів за різними
договорами поруки та судових витрат
судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, є підставами для скасування
рішення суду з ухваленням нового
рішення.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначення умов договору з урахуванням
вимог цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов»язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
зобов"язується надати грошові кошти
/кредит/ позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Зобов"язання, згідно ст. 526 ЦК України,
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
ЦК, інших актів законодавства.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 05 жовтня 2007
року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 був
укладений договір про надання
споживчого кредиту, відповідно до умов
якого останній отримав кредит у сумі 295
тисяч доларів США строком до 05 жовтня
2037 року під 10,5 %. У забезпечення
виконання грошових зобов»язань за
кредитним договором між позивачем та
ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір
від 05 жовтня 2007 року, згідно умов якого
ОСОБА_3 передав в іпотеку квартиру
АДРЕСА_1. Також договір кредиту був
забезпечений окремими договорами
поруки від 05 жовтня 2007 року, укладеними
між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6

Поручитель ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ухвалою суду першої інстанції від
20.05.2011 року за заявою позивача позовні
вимоги до ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Оскільки відповідачі свої
зобов»язання за укладеним договором
належним чином не виконують, станом на
18 лютого 2011 року заборгованість
відповідачів за кредитним договором
№0 від 05.10.2007 року та Додаткової
угоди № 1 від 02.02.2009 року склала 2 834 921, 67
грн., що складається з: суми
заборгованості за кредитом 2 304 685, 15
грн., суми заборгованості по процентам
за користування кредитом 441 183,04 грн.,
суми пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом 2 773,89 грн.,
суми пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам 47 942, 15 грн.,
суд прийшов до обґрунтованого висновку
про стягнення кредитної
заборгованості з позичальника та
поручителів.

ОСОБА_3, посилаючись на ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
звернувся до суду із зустрічним
позовом до ПАТ «Укрсиббанк» про
визнання договору про надання
споживчого кредиту недійсним.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно відмови в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3, оскільки
позивачем за зустрічним позовом не
доведено наявність обставин, з якими
закон пов»язує визнання угод
недійсними і настанням відповідних
наслідків / ст. 215 ЦК України/.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_3 на
порушення ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» при укладенні
кредитного договору є безпідставним.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначення умов договору з урахуванням
вимог цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Позивачем за зустрічним позовом не
надано доказів в чому саме полягає
порушення його прав при укладенні
договорів. За кредитним договором ним
отримано кредит в повному обсязі та
використано на власні потреби.

Інших доводів неправильності рішення
суду апеляційна скарга ОСОБА_3 не
містить.

Справа розглянута судом відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих сторонами доказів, які
знаходяться в матеріалах

справи, належність та допустимість
яких перевірена судом та їм надана
оцінка в рішенні суду.

Колегія суддів також прийшла до
висновку про те, що судом першої
інстанції неправильно застосовано
норми права, які регулюють порядок
стягнення заборгованості за окремими
договорами поруки.

Відповідно до ст. 554 ЦК України боржник
і поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову / субсидіарну/
відповідальність.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Встановлено, що в забезпечення
виконання договору кредиту від 05
жовтня 2007 року між банком та
поручителями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
були укладені три окремих договори
поруки / а.с. 10-13/.

При встановлених обставинах
позичальник відповідає за невиконання
основного зобов»язання в солідарному
порядку окремо з кожним поручителем за
різними окремими договорами поруки.

Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК
України з відповідачів підлягають
стягненню в рівних частках судові
витрати, понесені позивачем при
зверненні до суду, а саме сплачений
згідно платіжних доручень судовий збір
у розмірі 1700 грн., витрати на ІТЗ у
розмірі 120 грн. / а.с.2/, також витрати,
пов»язані з публікацією в пресі
оголошення про виклик відповідачів, на
загальну суму 810 грн. згідно до
меморіального ордеру за № 19972972 від 04
березня 2014 року та № 19701333 від 03 березня
2014 року, всього - 2630 гривень судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.4,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 20 травня 2011 року в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат в
солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 скасувати, ухвалити нове
рішення в цій частині вимог.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_3 на користь ПАТ
«Дельта Банк» кредитну заборгованість
у розмірі 2834921 / два мільйони вісімсот
тридцять чотири тисячі дев»ятсот
двадцять одну/ гривню 67 копійок.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_4, на користь ПАТ
«Дельта Банк» кредитну заборгованість
у розмірі 2834921 / два мільйони вісімсот
тридцять чотири тисячі дев»ятсот
двадцять одну/ гривню 67 копійок.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3, ІПН
НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_3, ОСОБА_5, ІПН
НОМЕР_4, на користь ПАТ «Дельта Банк»
судові витрати у розмірі 2630 /дві тисячі
шістсот тридцять/ гривень.

В решті рішення Київського районного
суду м. Одеси від 20 травня 2011 року
залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання ним законної сили.

Головуючий
К.П.
Мартинова

Судді
О.В.
Оверіна

О.Г.
Журавльов