Справа № 369/1669/13-ц Головуючий у І
інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/279/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 21
У Х В А Л А

іменем України

16 січня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів:
Панасюка С.П., Даценко Л.М.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Кредитної
спілки «Либідь» на ухвалу
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 1 листопада 2013
року у справі за скаргою Кредитної
спілки «Либідь» на рішення та дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції у Київській
області, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Кредитна спілка
«Либідь» звернулася до суду із скаргою
на дії державного виконавця відділу
ДВС Києво-Святошинського РУЮ, яку
мотивувала тим, що 13 липня 2011 року
державним виконавцем відділу ДВС
Києво-Святошинського РУЮ було відкрите
виконавче провадження щодо виконання
виданого Києво-Святошинським районним
судом виконавчого листа № 2-3983 від 10
листопада 2010 року про стягнення із
ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки
«Либідь» боргу в розмірі 13187,68 грн.
Поскільки ніяких дій щодо виконання
судового рішення не здійснювалося,
кредитна спілка направила до ВДВС
запит про рух виконавчого провадження,
проте відповіді не отримала. Лише після
подання скарги до Головного управління
юстиці в Київській області із
відповіді кредитна спілка довідалася,
що 30 грудня 2011 року державний
виконавець виніс постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу. Копію вказаної постанови
спілка отримала лише 14 лютого 2013 року.
Вважає, що всі дії та рішення
державного виконавця у виконавчому
провадженні про стягнення із ОСОБА_1 на
користь Кредитної спілки «Либідь»
боргу в розмірі 13187,68 грн є
неправомірними, поскільки кредитна
спілка жодного разу не повідомлялася
про проведення яких-небудь виконавчих
дій. Крім того, постанова про
повернення виконавчого документа є
незаконною, бо не з'ясовано в повній
мірі майновий стан боржника.

У зв'язку з наведеним просив визнати
дії та рішення державного виконавця
відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ
Коломієць Н.П. щодо ненадання
відповідей, щодо винесення постанови
про повернення виконавчого документа
та ненаправлення її копії стягувачу
неправомірними, визнати неправомірною
та скасувати постанову.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 1
листопада 2013 року скарга залишена без
задоволення.

Заявник КС «Либідь» подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду першої інстанції і постановити
нову, якою скаргу задоволити в повному
обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність і
обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з таких
підстав.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
під час виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до цього
Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України у
разі встановлення обгрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державну виконавчу службу
задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушені права чи
свободи. Якщо оскаржувані рішення були
прийняті відповідно до вимог закону, в
межах повноважень державного
виконавця і права чи свободи заявника
порушено не було, суд постановляє
ухвалу про відмову у задоволенні
скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
обгрунтовував свої висновки тим, що
кредитна спілка не надала доказів про
неправомірність дій державного
виконавця та неправомірності
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу.

Проте, колегія суддів не може повністю
погодитися з такими висновками суду,
поскільки вони не грунтуються на
матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Згідно ч.2 ст.47 цього Закону про
наявність обставин, зазначених у
частині першій цієї статті, державний
виконавець складає акт.

З матеріалів виконавчого провадження
№ 1137/5, досліджених судом першої
інстанції і приєднаних до справи
вбачається, що державний виконавець не
вжив усіх заходів для виявлення майна
боржника.

Зокрема у матеріалах виконавчого
провадження відсутні запити до
банківських установ про наявність
грошових вкладів.

Фактично державним виконавцем не
з'ясоване питання належності боржнику
земельних ділянок, поскільки головне
управління Держкомзему на відповідний
запит дало відповідь про необхідність
надання більш повних відомостей про
боржника, чого державним виконавцем
зроблено не було.

Крім того, в листі Києво-Святошинського
БТІ зазначено про те, що за боржником
ОСОБА_1 право власності на нерухоме
майно АДРЕСА_1 не зареєстровано. При
цьому державний виконавець не з'ясував
наявність у ОСОБА_1 нерухомого майна за
іншою адресою чи адресами.

Окрім того, в матеріалах виконавчого
провадження мається акт, складений
державним виконавцем 15 грудня 2011 року,
відповідно до якого майна, на яке
можливо звернути стягнення АДРЕСА_1
відсутнє. Даний акт є сумнівним,
поскільки в ньому відсутні посилання
за участю яких осіб він складався, чи
були поняті, чи заходив державний
виконавець до квартири, де мешкає
боржник, не з'ясовано хто в ній мешкає,
чи зареєстрований там боржник.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що суд дав
неналежну оцінку встановленим у справі
обстаивнам в тому числі матеріалам
виконавчого провадження, що призвело
до порушення прав кредитора. Зазначені
вище порушення, які допустив суд першої
інстанції, призвели до неправильного
вирішення скарги.

Згідно п.2 ст.312 ЦПК України, розглянувши
скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд скасовує ухвалу і
постановляє ухвалу з цього питання.

З викладених вище підстав колегія
суддів вважає, що ухвала суду першої
інстанції не грунтується на матеріалах
справи і підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що скарга
боржника КС «Либідь» підлягає до
часткового задоволення, в частині
визнання неправомірною і скасування
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу, поскільки
державним виконавцем всупереч вимогам
закону не було вжито всіх заходів для
виявлення майна боржника.

В решті підстави для задоволення
скарги відсутні з огляду на їх
недоведеність.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки
«Либідь задоволити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 1 листопада
2013 року скасувати і постановити ухвалу,
якою скаргу задоволити частково.

Визнати неправомірною і скасувати
постанову державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Коломієць Н.П. про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 30 грудня 2011 року у
виконавчому провадженні ВП № 27510522. В
решті скарги відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :