Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/8248/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

при секретарі судового засідання
Капустинській Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства „Всеукраїнський
Акціонерний Банк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" на
заочне рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 17 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а
:

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство „Всеукраїнський
Акціонерний Банк" звернувся до суду з
цим позовом. Позивач просив
постановити рішення суду, яким
стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за
кредитним договором у сумі 48 906 грн.01
коп.

Обгрунтовуючи позов зазначав, що 27.05.2011
року між ним та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір на суму 19 000 грн.
Відповідач не виконував умови
договору, а тому станом на 31.05.2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 48
906 грн.01 коп., яка складається: 17 332,14 грн.
заборгованості за кредитом; 4521,38 грн.
заборгованості по відсоткам за
користуванням кредитом; 6038,63 грн.
заборгованості по комісії; 21 013,86 грн. -
неустойки.

Заочним рішенням Богунського
районного суду м. Житомира від 17 жовтня
2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
„Всеукраїнський Акціонерний Банк"
заборгованість за кредитом 17 332 грн.14
коп., по відсоткам - 4521 грн.38 коп.,
комісії за РО - 6 038 грн.63 коп., а також 278
грн.92 коп. судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду в
частині незадоволення позовних вимог
про стягнення неустойки, публічне
акціонерне товариство
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" у
поданій апеляційній скарзі просить
рішення суду в цій частині скасувати та
ухвалити нове рішення про стягнення з
відповідача на їх користь 21 013,86 грн.
неустойки.

Рішення у зазначеній частині вважає
незаконним та не обгрунтованим.
Зокрема вказує, що суд відмовив у
стягнені неустойки за спливом строку
позовної давності, хоча відповідачем
не було заявлено таке клопотання в
судовому засіданні. Крім того вважає,
що строк позовної давності ними не
пропущено.

Рішення суду стороною відповідача не
оскаржено.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303
ЦПК України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд та вбачається з
матеріалів справи, 27.05.2011 року ОСОБА_2
уклав з ПАТ „Всеукраїнський
Акціонерний Банк" (надалі Банк)
кредитний договір, за яким отримав
кредит у сумі 19 000 грн.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» кошти, які
надані кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції є споживчим
кредитом. Таким чином, ОСОБА_2 отримав
споживчий кредит.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Зокрема, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК -
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

За умовами договору кредиту ОСОБА_2
зобов'язався повернути кредит та
проценти за користування ним
щомісячними платежами згідно з
обумовленим в договорі графіком (а.с.14 -
18).

Проте, як свідчать матеріали справи,
зокрема наданий позивачем розрахунок
заборгованості, відповідач порушив
свої зобов'язання стосовно щомісячного
повернення кредитних коштів та сплати
процентів за користування Кредитом, як
- то передбачено п.2.5.2 кредитного
договору. При цьому, останній платіж по
погашенню кредиту ним був проведений
27.10.2011 року. Наступний платіж мав бути
проведений 27.12.2011 року (а.с.27).

З позовом до суду про стягнення з
ОСОБА_2 сум неповернутого кредиту та
процентів за користування ним, а також
по комісії і неустойки Банк звернувся
03.06.2013 року. Тобто щодо вимог про
стягнення неустойки Банк звернувся до
суду з пропуском строку позовної
давності в один рік. При цьому, із
заявами про визнання поважними причини
пропущення позовної давності Банк до
суду не звертався. Тому відсутні
підстави для поновлення такого строку
судом.

За змістом роз'яснень, що викладені в
п.31 постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року „Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин" -
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Відтак, у задоволенні позову в частині
стягнення неустойки суд обгрунтовано
відмовив у зв'язку з пропущенням строку
позовної давності в один рік.

Доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм
матеріального права і
порушення норм процесуального
права, які передбачені нормами ЦПК
України як підстави для скасування
рішень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстави
для його зміни або скасування та
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України,
колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
„Всеукраїнський Акціонерний Банк"
відхилити.

Заочне рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 17 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий Судді