Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2771/13-ц

14 січня 2014 року
м. Надвірна

Надвірнянський районний суд
Івано-Франківської області

в складі головуючого судді:
Безбородько В.А.

секретаря:
Дмитрук С.І.

позивача :
ОСОБА_1

відповідача:
ОСОБА_2

представника відповідача:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Надвірна справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі та гідності, стягнення моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про захист честі та гідності,
стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, пояснив, що 04.08.2013
року в парку «Партизанської Слави», що
знаходиться в с. Заріччя,
Надвірнянського району,
Івано-Франківської області він разом з
іншими громадянами вшановував пам»ять
загинувшого комісара ОСОБА_10. Після
урочистої церемонії він повертався до
свого автомобіля, щоб їхати додому та
почув як відповідач висловлювався в
його сторону нецензурними словами та
викрикував образливі слова, після чого
підійшов та наніс удар рукою в область
обличчя. Вказані вище протиправні дії
відповідача були вчинені ним в
присутності інших громадян, що
призвело до публічного приниження його
честі та гідності.

Просить постановити рішення, яким
визнати, що поширена ОСОБА_2 інформація
відносно нього в парку «Партизанської
Слави» в с. Заріччя, Надвірнянського
району, яка полягає в нецензурній лайці
та висловах є недостовірною та такою,
що принижує його честь та гідність та
стягнути в його користь 1 (одну) грн.
моральної шкоди.

Відповідач позов не визнав, суду
пояснив, що його перебування 04.08.2013
року в парку «Партизанської Слави», що
знаходиться в с. Заріччя
Надвірнянського району було зумовлене
протестом проти Комуністичної партії
України, її заходів та зокрема її
голови ОСОБА_14. Він не поділяє
принципів діяльності та ідеологічного
напрямку КПУ і тому разом із іншими
громадянами протестував проти приїзду
голови КПУ та проведення ним заходів.

Під час проведення акції він не
порушував громадський порядок, не
лаявся нецензурно, не бив ні позивача,
ні будь кого іншого. Він та його
соратники вигукували лозунги проти
Комуністичної партії: «Серп і
молот-смерть і голод», « КПРС-прокладка
олігархів», «комуняку на гіляку».

Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
наступного висновку.

Конституція України визнає честь і
гідність людини найвищою соціальною
цінністю та що кожен має право на
повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим Конституцією України
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене
законом в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя (ст. 34
Конституції України).

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України
кожен має право на повагу до його
гідності та честі, на недоторканість
своєї ділової репутації, а також право
на спростування недостовірної
інформації та право на відповідь.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності).

Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
необхідно визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням чи оціночним
судженням.

Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України
«Про інформацію» під інформацією слід
розуміти документовані або публічно
оголошені відомості про події та явища,
що відбуваються у суспільстві, державі
та навколишньому природному
середовищі.

Відповідно до частини другої статті 47-1
Закону України «Про інформацію»
оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Крім того, поряд з інформацією чи
даними, що підлягають перевірці, стаття
10 Європейської конвенції з прав людини
захищає і погляди, критичні зауваження
або припущення, правдивість яких не
може бути піддана перевірці на
правдивість.

Судом встановлено, що 04.08.2013 року в
парку «Партизанської Слави», що
знаходиться в с. Заріччя,
Надвірнянського району,
Івано-Франківської області
представники Комуністичної партії
України вшановували пам»ять
загинувшого комісара ОСОБА_10. Крім
членів Комуністичної партії там
зібралися і місцеві мешканці, зокрема
представники партії «Свобода».

В ході судового розгляду справи
встановлено, що 04.08.2013 року при
покладанні квітів представниками КПУ
до пам»ятника комісара ОСОБА_10 в парку
Слави мав місце конфлікт між
представниками ВО «Свобода» та
Комуністичної партії України, що
підтверджено поясненнями свідків та
довідкою Надвірнянського РВ УМВС від
13.01.2013 року за № 272. Даних про те, що мав
місце конфлікт саме між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 Надвірнянським РВ УМВС не
зафіксовано.

Постановою Надвірнянського РВ УМВС про
закриття кримінального провадження
від 19.08.2013 року кримінальне
провадження № 0000989 від 05.08.2013 року
закрито у зв»язку з відсутністю складу
кримінального правопорушення.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
пояснили, що ОСОБА_2 організував людей
на безпорядки, викрикували лозунги, які
є образою для членів комуністичної
партії, бачили як ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_1
рукою в область обличчя. Вони були на
віддалі від нього 40-100 м.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12
та ОСОБА_13 пояснили, що були присутні
04.08.2013 року в парку Слави, стояли біля
відповідача, конфлікту між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 не було, ОСОБА_2 не ображав
позивача нецензурною лайкою та не бив
останнього. Вони всі висловлювали своє
бачення про комуністичну партію
України та її лідера. Були лозунги:
«комуняку на гіляку», «КПРС прокладка
олігархів», «ганьба»,

Показання свідків, які були допитані в
ході судового засідання не містять
даних, які б свідчили, що висловлювання
відповідача біля пам»ятника комісара
ОСОБА_10 ображали честь та гідність
ОСОБА_1, як фізичної особи.

Так, фундаментальними принципами
Європейського суду згідно з його
практикою щодо статті 10 Конвенції є те,
що свобода вираження поглядів складає
одну з важливих підвалин
демократичного суспільства. За
дотримання умов п.2 ст.10 вона
застосовується не тільки до
«інформації-»чи «ідей», які
сприймаються сприятливо, чи
розглядаються як необразливі чи
байдуже, але й такі, які ображають,
шокують чи турбують (рішення у справі
«Хендісайд проти Сполученого
Королівства» від 7.12.1976 року).

Виходячи з цього, суд вважає, що
лозунги, які вигукував ОСОБА_2 разом з
іншими людьми 04.08.2013 року не несе в собі
елементів приниження та образ і
направлений не на приниження честі та
гідності позивача, а на доведення до
відома людей оцінки діяльності
комуністичної партії .

Згідно з п.15 постанови Пленуму
Верховного Суду №1 від 27.02.2009 року «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи,а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» при розгляді справ
зазначеної категорії суди повинні мати
на увазі, що недостовірною вважається
інформація, яка не відповідає
дійсності або викладена неправдиво,
тобто містить відомості про події та
явища, яких не існувало взагалі або які
існували, але відомості про них не
відповідають дійсності (неповні або
перекручені). Негативною слід вважати
інформацію, в якій стверджується про
порушення особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності,честі чи ділової репутації.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК
не є предметом судового захисту
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які, будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їх відповідності дійсності (на
відміну від перевірки істинності
фактів) і спростувати, що відповідає
прецендентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10
Конвенції.

З урахуванням того, що висловлювання
ОСОБА_2 є оціночними судженнями, суд
прийшов до обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог. Крім того позивач є
головою районної організації
комуністичної партії України, тобто за
своїм статусом є публічною особою.

Відповідно до Резолюції
Парламентської Асамблеї Ради Європи
про право на недоторканність
приватного життя, публічними фігурами
є особи, які обіймають державні посади
і (або) користуються державними
ресурсами, а також усі ті, хто відіграє
певну роль у суспільному житті. В
Декларації про свободу політичних
дебатів у засобах масової інформації,
схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му
засіданні Комітету Міністрів Ради
Європи, зазначається, що оскільки
політичні діячі та посадові особи, які
обіймають публічні посади або
здійснюють публічну владу на
місцевому, регіональному,
національному чи міжнародному рівнях,
вирішили апелювати до довіри
громадськості та погодилися
«виставити» себе на публічне політичне
обговорення, то вони підлягають
ретельному громадському контролю і
потенційно можуть зазнати гострої та
сильної громадської критики у засобах
масової інформації з приводу того, як
вони виконували або виконують свої
функції. При цьому зазначені діячі та
особи не повинні мати більшого захисту
своєї репутації та інших прав
порівняно з іншими особами. У зв'язку з
цим, межа допустимої критики щодо
політичного діяча чи іншої публічної
особи є значно ширшою, ніж окремої
пересічної особи.

Публічні особи неминуче відкриваються
для прискіпливого висвітлення їх слів
та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Крім того, твердження позивача, що
відповідач наніс йому удар рукою в
область обличчя не встановлено в
судовому засіданні та з цього приводу
ОСОБА_1 до суду жодних прохань щодо
захисту не висловлював.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд,
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог
та на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, суд не вбачає правових
підстав для задоволення вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування завданої
йому моральної шкоди, виходячи з
наступного.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

В судовому засіданні не було надано
доказів, які б підтверджували доводи
ОСОБА_1 щодо вчинення відповідачем
ОСОБА_2 дій, направлених на заподіяння
йому моральної шкоди.

Враховуючи встановлені обставини та
вимоги закону суд не вбачає підстав для
задоволення позову.

В зв'язку з цим, відповідно до ст. 88 ЦПК
України судові витрати, понесені
позивачем йому не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 277, 297, 299, 23 ЦК України, ст. 47-1
Закону України «Про інформацію» ст.ст.
10, 15, 88, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі та гідності, стягнення моральної
шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Надвірнянський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Безбородько В.А.