АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
КИЄВА№22-ц/796/198/14
Головуючий у1-й інстанції Мальцев Д.О.
Доповідач Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого
Панченка М.М.

суддів
Вербової І.М. Кирилюк Г.М.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 30 жовтня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року Публічним акціонерним
товариством Комерційний банк
«Приватбанк»(далі по тексту - Банк)
подано позов до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 27 314 грн. 69 коп. /а.с. 2-4/

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року у
задоволенні зазначеного позову
відмовлено/а.с. 36-39/.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, позивачем подано апеляційну
скаргу, в якій Банк просить рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 30 жовтня 2013 року скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі./а.с.
44-47/

Позивач вважає оскаржуване рішення
незаконним та таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема,
скаржник з посиланням на ст. 627 ЦК
України зазначає, що відповідач,
підписавши відповідний договір,
погодився з його умовами і можливими
негативними наслідками у випадку
невиконання зобов'язань. Крім того,
Банк зазначив, що відповідач продовжує
користуватися кредитними коштами, а
тому кредитні правовідносини між
сторонами продовжуються, на що не
звернув увагу суд першої інстанції.
Вказуючи на порушення норм
матеріального права, скаржник
посилається на ст. 1 та ст. 213 ЦПК
України.

Заслухавши доповідь судді Панченка
М.М., пояснення осіб, що з'явились до
суду, з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, між Банком та
відповідачем укладено договір №б/н від
04.03.2006 року(далі по тексту - Договір),
згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 250 грн. 00 коп. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36.00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

При укладанні Договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно
якої Договором приєднання є договір,
умови якого встановлені однією із
сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Як зазначає Банк, свої зобов'язання за
вищевказаним Договором позивач
виконав, а відповідач, в свою чергу,
порушує зобов'язання з погашення
кредиту та повернення відповідних
коштів.

Відмовляючи Банку у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено факту отримання та
користування кредитними коштами
ОСОБА_2.

Колегія судів з таким висновком
погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором Банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно положень ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Банк зазначає, що ОСОБА_2 порушує умови
Договору, в результаті чого утворилася
заборгованість у розмірі 27314 грн. 69 коп.,
яка складається з: заборгованості за
кредитом - 4987 грн. 41 коп.; заборгованості
по процентам за користування кредитом -
20550 грн. 39 коп.; штрафу відповідно до п. 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг: 500 грн. - штраф(фіксована
частина); штрафу(процентова складова) -
1276 грн. 89 коп., на підтвердження чого
позивач надав розрахунок
заборгованості. /а.с. 5-6/

Проте, на підставі наданого розрахунку
неможливо встановити дійсну наявність
або відсутність такої заборгованості.
Крім того, в матеріалах справи відсутні
будь які документальні підтвердження
отримання відповідачем кредитних
коштів та користування ними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести суду ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

В своїй апеляційній скарзі Банк
зазначає, що для користування
кредитними коштами відповідачу не
обов'язково потрібно було отримувати
кредитну картку, так як він мав
можливість здійснювати відповідні
операції з кредитними коштами через
інтернет-банкінг «Приват 24». Проте,
належних доказів на підтвердження
вищевказаних дій відповідача Банком
суду не надано.

Інші доводи, наведені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
відхиляє як такі, що є незначними та не
впливають на законність та
об'єктивність оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013
року ухвалено на повно з'ясованих
обставинах з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване з підстав,
наведених в апеляційній скарзі.

З огляду на вищевикладене та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: