АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/1500/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Чех Н.А.
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

16 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача Публічного акціонерного
товариства Акціонерний комерційний
банк «Індустріалбанк» Трохименко
Надії Станіславівни на заочне рішення
Дніпровського районного суду міста
Києва від 20 листопада 2013 року в
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк» до
ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л
а:

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 20 листопада
2013 року Публічному акціонерному
товариству Акціонерний комерційний
банк «Індустріалбанк» відмовлено в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5,
третя особа: ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник позивача Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк»
Трохименко Надія Станіславівна
звернулася до суду з апеляційною
скаргою, просила рішення Дніпровського
районного суду міста Києва від 20
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального права. Зазначає, що
08.09.2006 року ОСОБА_5 надала письмову
згоду на укладення її чоловіком ОСОБА_6
з банком кредитного договору на
отримання кредиту в розмірі 17 272
доларів США. Таким чином, відповідно до
положень СК України, отримані ОСОБА_6
кредитні кошти в розмірі 17 272 доларів
США набули статусу спільної сумісної
власності подружжя, а тому обов'язок
повернення банку даних коштів подружжя
несе в солідарному порядку. Крім того,
суд 1-ї інстанції помилково прийшов до
висновку, що задоволення позовних
вимог по даній справі призведе до
повторного стягнення з третьої особи
ОСОБА_6 заборгованості за кредитним
договором від 08.09.2006 року, оскільки
позивачем вимога про стягнення з
ОСОБА_6 заборгованості за кредитним
договором від 08.09.2006 року не заявлялася
так як, рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 02.07.2009 року
вже стягнуто з ОСОБА_6 заборгованість
за даним кредитним договором.

В судовому засіданні представник
позивача Публічного акціонерного
товариства Акціонерний комерційний
банк «Індустріалбанк» Трохименко
Надія Станіславівна повністю
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та третя особа
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися,
про день та час слухання справи судом
повідомлялися у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомили, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу в їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова, установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 07.02.1987 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено шлюб.

07.08.2006 року ОСОБА_6 звернувся до
Акціонерного комерційного банку
«Індустріалбанк» з заявою-анкетою на
отримання кредиту для придбання
автомобіля. 08.08.2006 року банком дану
заяву було внесено до реєстру за №66.

08.09.2006 року ОСОБА_5 на адресу
Акціонерного комерційного банку
«Індустріалбанк» було надано заяву про
згоду на отримання ОСОБА_6 кредиту в
сумі 17 272 доларів США строком на 72
місяці зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 12%.

Цього ж дня, 08.09.2006 року між Акціонерним
комерційним банком «Індустріалбанк»
та ОСОБА_6 було укладено кредитний
договір №KRA/0301/80/06, відповідно до умов
якого банк надає ОСОБА_6 у користування
кредитні кошти в розмірі 17 272 доларів
США, строком з 08.09.2006 року по 07.08.2012 року
включно, для придбання
автотранспортного засобу «Chevrolet Lacetti»
зі сплатою за користування кредитними
коштами 12 відсотків річних і
погашенням згідно умов вказаного
договору.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором №KRA/0301/80/06, 08.09.2006
року між Акціонерним комерційним
банком «Індустріалбанк» та ОСОБА_6 було
укладено договір застави рухомого
майна №KRAZ/0301/28/06, відповідно до умов
якого ОСОБА_6 в забезпечення виконання
в повному обсязі своїх зобов'язань
перед банком передає в заставу
належний йому на праві власності
автомобіль «Chevrolet Lacetti», реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Так як ОСОБА_6 свої обов'язки за
кредитним договором №KRA/0301/80/06 від
08.09.2006 р. належним чином не виконував, що
призвело до виникнення заборгованості,
то Акціонерний комерційний банк
«Індустріалбанк» звернувся до
Дніпровського районного суду міста
Києва з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості по договору в судовому
порядку.

02.07.2009 року Дніпровським районним судом
міста Києва було ухвалено заочне
рішення про задоволення позовних
вимог Акціонерного комерційного банку
«Індустріалбанк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
Акціонерного комерційного банку
«Індустріалбанк» заборгованість за
кредитним договором №KRA/0301/80/06 від
08.09.2006 року в сумі 124352,21 грн.

Оскільки, вказане рішення суду не
виконано, борг позичальником не
погашено та враховуючи те, що до
моменту укладення кредитної угоди
позичальником надано банку
заяву-анкету, з якої вбачалося, що
позичальник перебуває у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 та що
останньою було надано письмову згоду
на укладення її чоловіком ОСОБА_6
кредитного договору з банком, Публічне
акціонерне товариство Акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5,
третя особа: ОСОБА_6 про стягнення в
солідарному порядку заборгованість в
сумі 13 581,52 доларів США, що еквівалентно
108 557,09 грн.

Відмовляючи Публічному акціонерному
товариству Акціонерний комерційний
банк «Індустріалбанк» в задоволенні
позовних вимог, суд 1-ї інстанції
виходив з того, що наявність згоди
ОСОБА_5 на отримання ОСОБА_6 кредиту не є
доказом того, що кредит отримувався
саме на потреби сім'ї. Крім того,
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів того, що автомобіль,
який був придбаний за кредитні кошти
використовувався саме сім'єю ОСОБА_6.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Пунктом 5.3 кредитного договору
№KRA/0301/80/06 від 08.09.2006 року встановлено,
що ОСОБА_6 зобов'язаний починаючи з
01.10.2006 року погашати кредит у сумі не
менш ніж 239,89 доларів США та сплачувати
нараховані відсотки за користування
кредитом щомісяця, не пізніше 25 числа
кожного місяця наступного за звітним.
Згідно з п. 8.1 кредитного договору за
порушення строку погашення
заборгованості за кредитом та/або
сплати нарахованих відсотків кредитор
може нарахувати пеню в розмірі одного
відсотку від своєчасно несплаченої
суми за кожен день прострочення
платежу.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду міста Києва вже
стягнуто з ОСОБА_6 на користь
Акціонерного комерційного банку
«Індустріалбанк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
Акціонерний комерційний банк
«Індустріалбанк», заборгованість за
кредитним договором №KRA/0301/80/06 від
08.09.2006 року в сумі 124352,21 грн.

Згідно з ч.1 ст.61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Під майном ч.1 ст.190 ЦК України має на
увазі окрему річ, сукупність речей, а
також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Частина 4 статті 65 СК України
встановлює, що договір, укладений одним
із подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

Згідно з ч.2 ст.73 СК України стягнення
може бути накладено на майно, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
якщо судом установлено, що договір був
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї і одержане за договором
використано на її потреби.

Отже, об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є, як предмети
матеріального світу, так і майнові
права та обов'язки. Договір, укладений
одним із подружжя, створює обов'язки
для другого з подружжя в разі, якщо його
укладено в інтересах сім'ї, а одержане
за цим договором майно фактично
використано на задоволення потреб
сім'ї.

За кошти, одержані ОСОБА_6 за укладеним
в період шлюбу кредитним договором з
Акціонерним комерційним банком
«Індустріалбанк» було придбано
автомобіль марки «Chevrolet Lacetti». Проте,
позивачем не надано суду жодних
належних та допустимих доказів, які б
свідчили про те, що укладаючи кредитний
договір №KRA/0301/80/06 від 08.09.2006 року та
беручи кошти в розмірі 17 272 доларів США
на придбання вказаного автомобіля
ОСОБА_6 діяв в інтересах сім'ї і
одержане за договором використано на
її потреби.

За наведених обставини, колегія суддів
погоджується з висновками суду 1-ї
інстанції про відсутність правових
підстав для стягнення з ОСОБА_5 на
користь Публічного акціонерного
товариства Акціонерний комерційний
банк «Індустріалбанк» заборгованості
за кредитним договором №KRA/0301/80/06 від
08.09.2006 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідно до положень СК України,
отримані ОСОБА_6 кредитні кошти в
розмірі 17 272 доларів США на придбання
автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» набули
статусу спільної сумісної власності
подружжя, а тому обов'язок повернення
банку даних коштів подружжя несе в
солідарному порядку, колегія суддів
вважає необґрунтованими, оскільки лише
при поділі майна подружжя враховуються
борги подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, які виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_5, надаючи письмову згоду на
отримання її чоловіком ОСОБА_6 кредиту
в сумі 17 272 доларів США, знала, що дані
кошти останній отримує на придбання
транспортного засобу для сім'ї, колегія
суддів вважає безпідставними, з огляду
на таке.

Згідно статті 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
даних доводів. З наявної в матеріалах
справи заяви вбачається, що ОСОБА_5
надала банку згоду на отримання її
чоловіком кредиту в сумі 17 272 доларів
США, проте в даній заяві не зазначено,
що саме на придбання автомобіля марки
«Chevrolet Lacetti» для використання його в
інтересах сім'ї вона надає таку згоду.

Доводи апеляційної скарги, що суд 1-ї
інстанції помилково прийшов до
висновку про те, що задоволення
позовних вимог по даній справі
призведе до повторного стягнення з
третьої особи ОСОБА_6 заборгованості за
кредитним договором від 08.09.2006 року,
оскільки позивачем вимога про
стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за
кредитним договором від 08.09.2006 року
взагалі не заявлялася, є
безпідставними, оскільки з прохальної
частини позовної заяви вбачається, що
позивач просив суд солідарно стягнути
заборгованість в сумі 13 581,52 доларів
США, що еквівалентно 108 557,09 грн., з
ОСОБА_5 та з ОСОБА_6.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду першої
інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги представника
позивача Публічного акціонерного
товариства Акціонерний комерційний
банк «Індустріалбанк» Трохименко
Надії Станіславівни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача Публічного акціонерного
товариства Акціонерний комерційний
банк «Індустріалбанк» Трохименко
Надії Станіславівни відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду міста Києва від 20
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді: