Коростишівський районний суд
Житомирської області
Справа № 280/2330/13-ц
Провадження № 2/280/38/14
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2014 року
м.Коростишів

Коростишівський районний суд
Житомирської області в складі:

Головуючого судді
Шимон Л.С.

при секретарі
Добровольській Г.М.

за участю сторін,
третьої особи

представників
сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Коростишеві цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 за участі третьої особи ОСОБА_6
про усунення перешкод у здійсненні
права користування будинком шляхом
підключення будинку до
електропостачання, приведення будинку
у відповідність до встановлених
санітарних та технічних норм,
зобов`язання не чинити перешкоди у
користуванні житлом,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом до відповідачів. В
обґрунтування позову зазначив, в
1995році був усиновлений відповідачем
ОСОБА_4 та третьою особою ОСОБА_6, які
перебували в шлюбі. З того часу був
вселений як член сім`ї в будинок
АДРЕСА_1, де проживав разом з батьками,
зареєструвавшись за вказаною адресою.
В 2005р. батько покинув сім`ю, почав
чинити перешкоди щодо проживання в
даному будинку, вимагав забрати речі і
звільнити будинок. В будинку позивач
проживав до 13.06.2009р. допоки батько не
розібрав дах будинку, зняв покривлю,
відрізав від будинку світло, відключив
воду, газопостачання, тобто умисно
створив умови не проживання позивача у
вказаному будинку. Зазначає, що будинок
стоїть без вікон та дверей, що є
перешкодою для проживання у ньому. На
даний час будинок на праві власності
належить відповідачам. Крім того
вказує, що за ним зберігається право на
проживання та користування вказаним
житлом, в якому він належним чином
зареєстрований.

В ході судового засідання позивач та
його представник підтримали позовні
вимоги; додатково пояснили, що позивач
був зареєстрований в будинку батьком,
однак фактично з 2009р. позбавлений
можливості проживати в ньому з вини
відповідача ОСОБА_4, вимог до ОСОБА_5 не
мають. Позивач пояснив, що воду в
будинку відключив Водоканал, газову
плитку вивіз відповідач.

Відповідач ОСОБА_5 в письмових
запереченнях та в судовому засіданні
проти вимог позову заперечила. Вказує,
що її брат дійсно у шлюбі з третьої
особою всиновили дитину - позивача по
справі. Однак, вже більше 10 років брат
живе в другій сім`ї. Позивача прописав
в будинку за життя її батько, вказує, що
позивач взагалі не є членом її сім`ї.
Батьківської хати немає ще з 2009року, бо
вона була непридатна для проживання:
газ не проводився - був газовий балон,
воду відключив Водоканал. На місці
повністю зруйнованої хати
здійснювалось будівництво нової, це
будівництво є самочинним, оскільки
дозволи ні в міській раді, ні в
архітектурі, ні в інших органах не
брали. Стверджує, що ОСОБА_6 було
розморожено батареї у хаті, розведено
грибок і практично вона зруйнувала
будинок ще у березні 2009року.

Відповідач ОСОБА_4 позов категорично не
визнав, пояснив суду, що його батько як
власник будинку зареєстрував дружину
та сина в даному домоволодінні. В 2003р.
батько помер, дружина і син залишились
проживати в будинку. В зиму 2008-2009р.
ОСОБА_6 розморозила батареї опалювання,
вони полопали, бо хата не топилась,
почав текти дах, розповсюдився грибок,
який руйнував хату. Він зняв дах з метою
зробити капітальний ремонт.
Електроенергію відключили працівники
РЕС для ремонту даху, але ремонт ніяк не
могли зробити, бо люди не хотіли до
нього йти працювати, оскільки колишня
дружина заважала їм всіма способами.
Позивач більше 7 років в будинку не
проживає, він як батько регулярно
сплачує на його користь аліменти, хоча
вже 10 років має іншу сім`ю. Наразі
коштів для будівництва немає, зазначає,
що спадковий батьківський будинок було
зруйновано до фундаменту, він фактично
не існує, на його місці ведеться
самочинне будівництво без відповідних
дозволів, будинок в експлуатацію не
прийнятий, є лише коробка і дах, вікна і
внутрішні роботи відсутні, коштів на
проведення відповідних робіт у
відповідача немає.

З пояснень третьої особи по справі
ОСОБА_6 вбачається, що вона є матір`ю
позивача. Вказує, що колишній чоловік -
відповідач по справі змушував їх
виїхати з будинку. Вона
зареєструвалась в будинку в 1991році,
позивач був зареєстрований як член
сім`ї в 1995році ними як батьками. Будинок
вона не руйнувала та не доводила його
до такого стану, це були умисні дії
ОСОБА_4

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається із пояснень сторін та
підтверджено витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно №22648483,
відповідачі є власниками будинку
АДРЕСА_1 (ОСОБА_5 - 61/200, ОСОБА_4 - 139/200).

Згідно даних паспорту громадянина
України ОСОБА_3 та відомостей домової
книги позивач зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1.

Сторонами визнається законність
вселення позивача як члена сім'ї в 1995
році та факт існування між учасниками
процесу неприязних відносин.

Рішеннями Апеляційного суду
Житомирської області від 10.02.2011р. та від
07.10.2013р. ОСОБА_4, ОСОБА_5 було відмовлено
в задоволенні позовів про визнання
ОСОБА_3 таким, що втратив право на
користування даним будинком.

Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатись цією власністю на свій
розсуд.

Згідно з ст.156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири),
які проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в частині другій статті 64
цього Кодексу.

Відповідно до статті 64 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору. До членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Суд зазначає, що підставами позову, які
суд не може змінити без згоди позивача,
є обставини, якими останній
обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до
ст.11 ЦПК України, суд розглядає дану
справу в межах заявлених позовних
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 29 ЦК України встановлено, що
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому (гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Сторонами та іншими учасниками процесу
беззаперечно визнається той факт, що
спірний будинок у тому вигляді, в якому
він був прийнятий відповідачами як
спадщина, в натурі не існує та був
повністю зруйнований. Більш того,
рішенням апеляційного суду від 07.10.2013р.
встановлено, а отже дана обставина не
потребує повторного доказування, що:
«…будинок, в якому проживали
відповідачі, на даний час зруйнований.
Наприкінці 2010 року на його місці
збудований новий будинок, який на даний
час непридатний для проживання.
Вказана обставина визнається
сторонами по справі». Вказані факти
також підтверджено доданими до справи
фотокартками, достовірність яких
сторонами визнається і не
заперечувалась.

Відповідно до ст.ст.379, 380 ЦК України
житлом фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
призначені та придатні для
постійного проживання в них; житловим
будинком є будівля капітального типу,
споруджена з дотриманням вимог,
встановлених законом, іншими
нормативно-правовими актами, і
призначена для постійного у ній
проживання.

Згідно ч.ч.1, 6 ст.319 ЦК України власник
володіє, користується і
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, держава не втручається
у здіснення власником права власності.
Відповідно до ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ ( майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що законні підстави для задоволення
позову ОСОБА_3 за наведених ним підстав
в поданій редакції позовних вимог та за
встановлених фактичних обставин
справи відсутні, в зв'язку з чим
відмовляє в позові повністю.

Керуючись ст.ст. 10,11,58,60,61,209,212,213,214,215,218
ЦПК, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
участі третьої особи ОСОБА_6 про
усунення перешкод у здійсненні права
користування будинком шляхом
підключення будинку до
електропостачання, приведення будинку
у відповідність до встановлених
санітарних та технічних норм,
зобов`язання не чинити перешкоди у
користуванні житлом відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Коростишівський
районний суд Житомирської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Л.С.Шимон