Єдиний унікальний № 371/2128/13-ц
Провадження №2/371/16/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року Миронівський районний
суд Київської області

в складі: головуючого-судді Пархоменко
В.М.

при секретарі- Овчаренко В.С

за участю:

представника позивача-
Масалітіна О.В

представника відповідача-
Марієвої А.А

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миронівці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов"язання

встановив:

У листопаді 2013року позивачка
звернулася до суду з названим позовом,
в якому просить стягнути з відповідача
на її користь 5524 грн.компенсації з
урахуванням індексу інфляції за час
прострочення грошового зобов"язання та
3% річних від простроченої суми, що
становить 4045,5грн. Свої вимоги
обгрунтувала тим, що рішенням
Апеляційного суду м.Києва з
відповідача стягнуто на її користь
55805грн., рішення суду до даного часу
безпідставно не виконане.

У судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав,
просить їх задовільнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнала з тих підстав, що відносини, які
існували між сторонами виникли на
підставі договору підряду, а відтак не
є грошовими за своїм змістом. У зв"язку
з цим положення ч.2 ст.625 ЦК України не
підлягають застосуванню. Не заперечує,
що ОСОБА_2 до даного часу борг позивачці
не сплатив, оскільки у нього немає
коштів.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні у справі письмові докази, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов"язання, на вимогу кредитора
зобов"язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три процента річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлено договором або
законом.

Судом встановлено, що рішенням
Дніпровського районного суду м.Києва
від 05.07.2012року задоволено позов ОСОБА_1
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про розірвання договору, стягнення
коштів та моральної шкоди.

Розірвано договір №400 про виготовлення
меблів від 19.05.2011року, укладений між
ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 54664грн.,
пеня в розмірі 1021грн.39коп., моральна
шкода в сумі 1000грн., судові витрати в
сумі 120грн., а всього стягнуто
56805грн.39коп.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від
16.10.2012року рішення Дніпровського
районного суду від 05.07.2012року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення на її користь 1000грн.
моральної шкоди скасовано, ухвалено
нове, яким у задоволенні позову в цій
частині відмовлено. В решті рішення
залишено без змін.

У грудні 2012року позивачка звернулася
до відділу державної виконавчої служби
Печерського РУЮ в м.Києві із заявою про
прийняття до виконання виконавчого
листа про стягнення з ОСОБА_2 на її
користь 56805грн.

Проте, до даного часу рішення суду
відповідачем не виконане.

Доводи представника відповідача про
те, що у даному випадку вимоги ч.2 ст.625
ЦК України не підлягають задоволенню
суд вважає безпідставними.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов"язанням
є правовідношення, в якому одна
сторона(боржник) зобов"язана вчинити на
користь іншої сторони(кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші, тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов"язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке
зобов"язання, що складається, у т.ч. з
правовідновшення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій відповідає
кореспондуючий обов"язок боржника
сплатити гроші на користь кредитора.

Положення статті 625 ЦК України
регулюють зобов"язальні
правовідносини, тобто поширюються на
порушення грошового зобов"язання, яке
існувало між сторонами до ухвалення
рішення.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України
зобов'язання перестає діяти в разі його
припинення з підстав, передбачених
договором або законом .

Підстави припинення зобов'язань
зазначені в ст.ст. 599-601,604-609 ЦК України.

За відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином відповідно
до положень ст.599 ЦК України.

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Аналогічна правова позиція визначена
Верховним Судом України в постанові
Верховного Суду України від 20.01.2011 року
у справі № 10/25.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги позивача грунтуються на вимогах
діючого цивільного законодавства, є
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню, оскільки до даного часу
свого обов"язку по сплаті коштів
позивачці відповідач не виконав.

Разом з тим, нарахування інфляційних та
3% річних нараховується саме на суму
простроченого грошового зобов"язання
за договором, яка становить 54664грн., а
тому сума боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
період прострочення з серпня 2011року по
березень 2013року становитиме 5411грн; а
сума боргу з урахуванням 3% річних
становитиме 3963грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути сплачений при
подачі позовної заяви судовий збір у
розмірі 114грн.75коп.

На підставі ст.ст.509,625 ЦК України

Керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 209, 212-215 , 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Стягнути з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 5524грн. коштів з
урахуванням індексу інфляції за час
прострочення грошового зобов"язання, а
також 4045,5грн., що становить 3% річних від
простроченої суми, 114грн.75коп. судового
збору, а всього стягнути 9684грн.25коп.

.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в Апеляційний суд
Київської області через Миронівський
районний суд в 10-денний срок з дня його
проголошення .

Рішення суду в повному обсязі
виготовлено 16.01.2014року

Суддя: підпис
В.М.Пархоменко

Згідно з оригіналом

Суддя
В.М.Пархоменко