УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно положення ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як убачається з матеріалів заяви, заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт того, що період роботи ОСОБА_1 на посадах державного службовця з 05.08.1992 року по 30.12.1996 року - діловодом, інспектором та старшим інспектором прокуратури Київської області зараховується до стажу 22 роки для призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Метою встановлення даного факту зазначено - призначення заявнику, яка працює в органах прокуратури понад 22 роки, пенсії за вислугою років, оскільки листом Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва від 29.04.2014р. заявнику повідомлено про неможливість зарахування періоду її роботи з 19.01.1993 року по 30.12.1996 року на певних посадах прокуратури Київської області до вислуги років для отримання пенсії.

За змістом статей 2, 17 Кодексу адміністративного судочинства України, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності належать до компетенції адміністративних судів, крім випадків, коли щодо таких рішень дій чи бездіяльності законодавчо встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у кожному разі суддя зобов'язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Так, вивчивши матеріали поданої заяви, враховуючи правила підвідомчості справи, керуючись нормами діючого законодавства України та роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів, суддя дійшов висновку, що встановлення факту, який є предметом розгляду поданої заявником ОСОБА_1 заяви, визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини між заявником та Управлінням пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, як суб'єктами владних повноважень, з якими пов'язана необхідність встановлення цього факту. Відмова відповідного органу у встановленні такого факту може бути оскаржена ОСОБА_1 до суду з урахуванням правил підвідомчості спору.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.2 ст.122, ст.ст. 234, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я: