Справа № 500/5325/13-ц
Провадження № 2/500/337/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого судді - Смокіної
Г.І.,

при секретарі - Бубіліч Т.М.

за участю прокурора - Новікової А.І.,

позивача - ОСОБА_1, представника
позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3,
представника відповідача - ОСОБА_4,
представника ІІІ особи - Арешкіної С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ІІІ
особа без самостійних вимог - орган
опіки та піклування Ізмаїльської
райдержадміністрації, про позбавлення
батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про позбавлення батьківських
прав, мотивуючи тим, що відповідач
являється батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проте ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
та утриманню дитини, близько чотирьох
років з дитиною не зустрічався, її
життям та здоров'ям не цікавився,
матеріальну допомогу належними чином
не надавав.

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали в повному
обсязі та пояснили, що відповідач після
припинення шлюбних стосунків сторін у
квітні 2009 року втратив інтерес до
сімейного життя, припинив брати участь
у вихованні доньки, матеріально не
забезпечував, має заборгованість по
аліментам. У визначений за висновком
органу опіки та піклування від 08.10.2013
року час відвідує доньку не регулярно,
контакту батька з дитиною не
відбувається, оскільки остання батька
не пам'ятає. Дитина фактично
знаходиться на утриманні позивача, яка
є фізично особою-підприємцем, має
постійний дохід.

Відповідач позов не визнав та пояснив,
що після розірвання шлюбу до травня 2010
року відвідував дитину, допомагав
матеріально, сплату аліментів по
виконавчому листу здійснював не
регулярно з об'єктивних причин, а саме з
причини відсутності постійного доходу,
хворобою та смертю матері,
перебуванням під вартою. З питання
визначення часу для спілкування з
донькою звернувся до органу опіки та
піклування, за висновком якого від
08.10.2013 року йому призначено бачитися з
донькою за місцем її проживання
щосуботи з 14.00 до 16.00 в присутності
матері. Однак контакту з дитиною під
час відвідин не відбувалось у зв'язку
із знаходженням сторонніх людей у
квартирі. Визнав той факт, що майже три
з половиною роки не спілкувався з
дитиною, однак просить суд не
задовольняти позов, оскільки бажає
спілкування з дитиною, брати участь у
її вихованні, зобов'язується її
утримувати.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування Ізмаїльської
райдержадміністрації позов
підтримала, надала висновок про
доцільність позбавлення останнього
батьківських прав.

Прокурор позов органу опіки та
піклування залишила вирішення питання
про позбавлення відповідача
батьківських прав на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
представника відповідача, прокурора,
представника третьої особи, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ЦПК
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у п.п.15,16
Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про
практику застосування законодавства
при розгляді справ про усиновлення і
про позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснив судам, що
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини від
інших осіб, які незаконно її утримують,
та ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на фізичний розвиток як складову
виховання, не спілкуються з дитиною в
обсязі необхідному для її нормального
усвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей, не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі, не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу, не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою сторін
згідно свідоцтву про народження серії
НОМЕР_1 від 05.03.2008 року (а.с.5).

Дитина проживає з матір'ю за адресою:
АДРЕСА_1, що відповідачем не
заперечується та з огляду на ч.1 ст.61 ЦПК
України додатковому доказуванню не
підлягає.

Згідно довідці Дошкільного
навчального закладу № 34 «Дельфінятко»
від 19.07.2013 року (а.с.8) за час перебування
дитини у дитячому садку її батько
ОСОБА_3 дитину не відвідував,
батьківську оплату не вносив, зі слів
вихователів участі у вихованні не
приймав.

Згідно із довідкою Ізмаїльського
палацу культури ім.Т.Г.Шевченка від
13.10.2013 року (а.с.30) дитина відвідує
хореографічну групу «Непоседи»,
приводить та забирає дитину, здійснює
оплату мати ОСОБА_1

З характеристики ОСОБА_3 (а.с.32), виданої
Ларжанським сільським головою,
вбачається, що відповідач за
характером запальний, неврівноважений,
проте скарг та заяв до виконкому
Ларжанської сільради від жильців села
на нього не надходило, на адмінкомісіях
не розглядався, має неповнолітню
доньку, яка знаходиться на утриманні
матері.

Відповідно до довідки Ізмаїльського МВ
ГУМВС України в Одеській області від
02.09.2013 року (а.с.34) ОСОБА_3 притягувався
до адміністративної відповідальності
06.05.2007 року за ч.ч.1,2 ст.127 КУпАП, 25.11.2010
року за ст.127-1 КУпАП, 12.06.2010 року за ст.173
КУпАП.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 03.04.2013 року
ОСОБА_3 визнано винним за ст.296 ч.3, ст.121
ч.1 КК України та призначено покарання у
виді 5 років позбавлення волі з
випробувальним терміном 2 роки. Вирок
скасовано ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 09.07.2013 року, справу
направлено на новий розгляд.

Згідно розрахунку державного
виконавця від 01.10.2013 року (а.с.88) за
виконавчим листом № 2-4780-09, виданим
Ізмаїльським міськрайонним судом
26.08.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 на утримання доньки
ОСОБА_6 аліментів в розмірі 168 грн.
щомісячно, станом на 14.11.2013 року
заборгованість по аліментам складала
2325,61 грн.

Постановою державного виконавця від
25.12.2013 року закінчено виконавче
провадження у зв'язку із надходженням
іншого виконавчого листа,
заборгованість сплачено повністю по
15.09.2013 року.

Згідно розрахунку державного
виконавця від 08.01.2014 року за виконавчим
листом № 500/556813-ц, виданим 20.09.2013 року
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_6
аліментів в розмірі 300 грн. щомісячно,
станом на 08.01.2014 року заборгованість
склала 275,61 грн.

Відповідно висновку органу опіки та
піклування виконкому Ізмаїльської
райдержадміністрації від 08.10.2013 року
(а.с.52) позбавлення батьківських прав
ОСОБА_3 відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визнано доцільним та таким, що
відповідає інтересам дитини.

За висновком органу опіки та
піклування Ізмаїльської
райдержадміністрації від 08.10.2013 року
(а.с.69) відповідачу надано право
бачитися з донькою за місцем її
проживання щосуботи з 14.00 до 16.00 в
присутності матері.

З пояснень позивача та його
представника вбачається, що відповідач
не використовує встановлений органом
опіки та піклування час за
призначенням, за весь час відвідав
дитину тричі на кілька хвилин,
належного контакту з донькою не
встановив, дитина боїться відповідача,
оскільки не пам'ятає.

Показаннями свідків ОСОБА_7 - подруги
позивача, ОСОБА_8 - матері позивача,
ОСОБА_9 - рідної сестри позивача,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 - знайомих позивача
встановлено, що відповідач з часу
припинення шлюбних стосунків не
приймав участі у вихованні та
утриманні дитини, не намагався
зустрітися з нею, не цікавився її
життям, не вітав зі святами, не
поздоровляв на день народження.

Разом з цим, з пояснень відповідача та
його представника вбачається, що під
час відвідин дитини у квартирі
знаходились сторонні особи (батьки
позивача, подруги), що заважало йому
налагодити стосунки з дитиною. Під час
відвідування дитини у дитячому садку
дитина впізнала батька, зраділа, проте
його подарунок та ласощі, призначені
дитині, було повернуто працівниками
дитячого садка. Кілька разів позивач у
призначений органом опіки та
піклування час не відповідала на його
телефонні дзвінки або її не було вдома.
Вважає, що таким чином, позивач чинить
йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Згідно показанням свідків ОСОБА_12 -
рідної сестри відповідача, ОСОБА_13 -
друга відповідача останній намагався
після припинення шлюбних відносин
бачитися з дитиною, придбавав для неї
подарунки, проте позивач чинила
перешкоди у спілкуванні батька з
дитиною, подарунки не приймала. Після
визначення часу для спілкування з
дитиною позивач також перешкоджає
нормальному спілкуванню відповідача з
донькою, у встановлений час не
відповідала на телефонні дзвінки, або
відповідала, що зайнята.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 30 березня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
роз'яснено, що оскільки позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька та матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини і
поклавши на орган опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

При розгляді матеріалів справи суд
враховує вимоги ч. 8, 9 ст.7 Сімейного
Кодексу України про те, що регулювання
сімейних відношень має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї, на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства.

За правилами ст.ст.10,11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд
приходить до висновку, що відповідач не
приділяв достатньої уваги дитині
протягом останніх трьох з половиною
років, проте суду не надано
переконливих доказів того, що
відповідач на даний час ухиляється від
виконання батьківських обов'язків по
вихованню дитини, не виявляє бажання
спілкуватися з дитиною, піклуватися
про неї, утримувати її, відсутні
достатні обставини, які б свідчили про
необхідність застосування до
відповідача такого крайнього заходу
впливу як позбавлення батьківських
прав. Оскільки ніхто не застережений
від неправильних вчинків, однак кожен
при цьому має право на виправлення
своїх необдуманих вчинків, дитина має
знати своїх батьків, суд вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
позову та попередити ОСОБА_3 про
необхідність змінити ставлення до
виховання доньки, виконуючи в
подальшому обов'язки щодо виховання та
утримання дитини, передбачені сімейним
законодавством в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ІІІ особа без самостійних вимог - орган
опіки та піклування Ізмаїльської
райдержадміністрації, про позбавлення
батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність
змінити ставлення до виховання доньки -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, належним чином
виконуючи в подальшому обов'язки щодо
виховання та утримання дитини,
передбачені сімейним законодавством.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Г. І. Смокіна