Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором

за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.
Дніпропетровська від 9 вересня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 грудня
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до
суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що за
договором від 12 вересня 2007 року ОСОБА_3
отримав кредитні кошти у розмірі 65 000
дол. США зі сплатою 12, 49 % річних строком
до 20 квітня 2025 року. Виконання
зобов'язань за кредитом забезпечено
порукою ОСОБА_4 за договором від 12
вересня 2007 року № 1325-Н/2 та іпотекою
домоволодіння АДРЕСА_1

Посилаючись на те, що внаслідок
порушення позичальником строку та
порядку погашення кредиту станом на 11
березня 2012 року утворилася
заборгованість у розмірі 923 255, 52 грн, з
яких: 508 731, 67 грн - заборгованість за
кредитом, 313 007, 40 грн - за процентами, 49
561, 95 грн - пеня, 51 954, 50 грн - штраф,
позивач просив стягнути її із боржника
та його поручителя.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
9 вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 грудня
2013 року, позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість
за кредитним договором у розмірі 822 739, 07
грн, з яких: 508 731, 67 грн -
заборгованість за кредитом, 313 007, 40 грн -
за процентами, 1 000 грн - пеня.
Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Надра»
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову у повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені у
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

За ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані(пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржувані судові рішення указаним
вимогам закону не відповідають.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

У справі встановлено, що за договором
від 12 вересня 2007 року
ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у
розмірі 65 000 дол. США зі сплатою
12, 49 % річних строком до 20 квітня 2025
року. Виконання зобов'язань за кредитом
забезпечено порукою ОСОБА_4 за
договором від 12 вересня 2007
року № 1325-Н/2 та іпотекою домоволодіння
АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.3.3. кредитного
договору позичальник зобов'язаний
щомісячно до 20 числа поточного місяця
вносити черговий мінімальний платіж у
розмірі 763, 49 доларів США. Згідно п. 4.3.5. у
випадках, визначених договором,
протягом семи календарних днів з дня
отримання вимоги банку про дострокове
повне виконання зобов'язань за цим
договором, виконати зобов'язання щодо
повернення кредиту, сплати нарахованих
відсотків, інших платежів та можливих
штрафних санкцій.

Наслідком прострочення строку
виконання зобов'язань, передбачених
п. п. 3.3.3., 4.3.5. кредитного
договору, є сплата позичальником пені
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення (п. 5.1. кредитного
договору).

У разі порушення позичальником вимог п.
п. 4.3.1. (забезпечити банк всіма
необхідними для надання кредиту
документами); 4.3.2. (суворо дотримуватися
положень договору); 4.3.7. (протягом дії
договору не здійснювати будь-яких дій
щодо зниження вартості забезпечення
виконання позичальником зобов'язань за
цим договором, а також надавати банку
можливість перевірки його дійсності та
грошової оцінки); 4.3.9. (на вимогу банку
з'явитися для підписання додаткової
угоди, в якій визначено розмір
відсоткової ставки за користування
кредитом); 4.3.10. (на вимогу банку
надавати документи, що підтверджують
фінансовий стан ), позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 10 % від суми кредиту за кожен
випадок (п. 5.2. кредитного договору).

На підставі наведених договірних
положень банком було заявлено вимогу
про стягнення із боржника та його
поручителя 49 561, 95 грн пені й штрафу у
розмірі 51 954, 50 грн.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки (штрафу, пені) може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

За положеннями указаної норми суд може
зменшити розмір неустойки (штрафу,
пені), що підлягає стягненню,
враховуючи при цьому, зокрема занадто
високий її розмір порівняно зі
збитками споживача, ступінь виконання
зобов'язання, майновий стан сторін, їх
майнові та інші інтереси, що
заслуговують на увагу, тобто зменшити
розмір штрафних санкцій (неустойки)
через не співмірність із розміром
основного зобов'язання.

Наведені вище обставини - розмір
заборгованості та штрафних санкцій, їх
співмірність, обставини, які дають суду
право застосувати

ч. 3 ст. 551 ЦК України або не застосувати,
є фактичними обставинами справи,
встановлення яких судом відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою
умовою при розгляді справи та
ухваленні судового рішення у справі
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

У порушення ст. 215 ЦПК України, суд
першої інстанції у рішенні не навів
мотивів, із яких він виходив, зменшуючи
розмір пені із 49 561, 95 грн до 1 000 грн, та
на підставі яких норм відповідачі
звільняються від сплати штрафу у
розмірі 51 954, 50 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вимоги наведеної норми апеляційним
судом належним чином дотримані не були.

Враховуючи те, що судами неправильно
застосовано положення
ч. 3 ст. 551 ЦК України, ухвалені у
справі рішення в цій частині
підлягають скасуванню із передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК
України.

Доводів щодо незаконності
оскаржуваних судових рішень в іншій
частині заявником не наведено,
підстави для виходу за межі касаційної
скарги відсутні. За таких обставин,
касаційна скарга у цій частині
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
9 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 3 грудня 2013 року скасувати у
частині позовних вимог публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення пені та штрафу, у цій частині
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В іншій частині рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від
9 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 3 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова

В.О. Савченко