Справа № 128/6538/13-ц Провадження №
22-ц/772/679/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бондаренко О. І.Категорія:
67Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

При секретарі: Куленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Вінницького районного суду Вінницької
області від 31 грудня 2013 року про
відмову у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_2,
заінтересована особа ОСОБА_3, про
встановлення факту належності
квартири на праві особистої приватної
власності, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із заявою про вставлення
юридичного факту, мотивуючи свої
вимоги тим, що під час перебування в
шлюбі з ОСОБА_3 нею 12 липня 2004 року було
укладено договір купівлі-продажу,
згідно якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2
придбала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Квартиру було придбано за власні кошти
заявника, які були надані на підставі
договору позики ОСОБА_5 Виходячи з чого
вважає, що придбана квартира є
особистою, а не спільною сумісною
власністю подружжя. Оскільки ОСОБА_3 в
квартирі зареєстрований не був, ніколи
там не проживав, вимоги про поділ
зазначеної квартири не ставить, спір
про право на квартиру між подружжям
відсутній. Проте з метою захисту свого
цивільного права заявник вимушена
звернутися до суду із заявою про
встановлення факту належності їй на
праві власності вищезазначеного
нерухомого майна.

Ухвалою Вінницького районного суду
Вінницької області від 31 грудня 2013 року
у відкритті провадження у справі за
заявою ОСОБА_2, заінтересована особа
ОСОБА_3 про встановлення юридичного
факту належності квартири на праві
особистої приватної власності
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу суду першої інстанції
скасувати, а вирішення питання про
відкриття провадження у справі
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

До початку розгляду справи в
апеляційній інстанції ОСОБА_2 заявила
клопотання, в якому просила скасувати
ухвалу Вінницького районного суду
Вінницької області від 31 грудня 2013
року, а заяву ОСОБА_2 залишити без
розгляду.

Таке клопотання не підлягає до
задоволення, оскільки у справі за
заявою ОСОБА_2 було
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження у справі, а
залишення позовної заяви без розгляду
є формою закінчення цивільної справи
без винесення судового рішення,
наслідком якої є можливість повторного
звернення до суду з тотожним позовом,
тобто залишення заяви без розгляду
можливе лише після відкриття
провадження у справі.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів що підлягають
встановленню в судовому порядку,
наводиться у ст. 256 ЦПК України, який не
є вичерпним. У судовому порядку можуть
бути встановлені також інші факти, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення ( ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право, а
якщо спір про право буде виявлений під
час розгляду справи , - залишає заяву
без розгляду.

Справи про встановлення фактів, що
мають юридичне значення, належать до
юрисдикції суду за таких умов: 1) факти,
що підлягають встановленню, повинні
мати юридичне значення, тобто від них
мають залежати виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян; 2) встановлення факту не
пов'язується з подальшим вирішенням
спору про право; 3) заявник не має іншої
можливості одержати чи відновити
документ, який посвідчує факт, що має
юридичне значення; 4) чинним
законодавством не передбачено іншого
позасудового порядку встановлення
юридичних фактів.

Визначальною ознакою , які
характеризують окреме провадження як
вид цивільного судочинства - це є
безспірність розгляду справ, що
віднесені до окремого провадження.

Як вбачається з матеріалів заяви
ОСОБА_2 просить встановити факт
належності на праві особистої
приватної власності нерухомого майна,
придбаного за час перебування в шлюбі.

Згідно з ч.2 ст. ст. 60 СК України
вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності і подружжя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

Отже, право спільної сумісної
власності на майно придбане за час
шлюбу презюмується.

Встановлення судом факту володіння
будівлею на праві власності можливе,
якщо у заявника загублено або втрачено
правовстановлюючий документ на
будівлю та зазначений факт не може бути
підтверджений у позасудовому порядку.
На підтвердження цього факту заявник
подає докази щодо неможливості
одержання ним відповідного документа
або його поновлення.

Згідно з ст. 392 ЦПК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, із заяви ОСОБА_2 не
вбачається безспірність заявлених
вимог.

Сам по собі факт визнання вимог іншою
стороною, на який посилається заявник,
не підтверджує відсутності спору про
право цивільне.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України крім
прав та обов'язків, визначених у ст. 27
цього Кодексу, відповідач має право
визнати позов повністю або частково.

За таких обставин, суд першої інстанції
з дотриманням норм процесуального
права дійшов обґрунтованого висновку,
що із заяви ОСОБА_2 про встановлення
факту належності квартири на праві
особистої власності вбачається спір
про право, та відмовив у відкритті
провадження у справі.

Ухвала суду є законною та
обґрунтованою, підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись, ст. ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Вінницького районного суду
Вінницької області від 31 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
Ю.Б. Войтко

/підпис/
І.М. Стадник

З оригіналом вірно: