РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м.
Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в
складі:

Головуючого судді - Приступи Д.І.

секретаря - Вараниці Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Шумівецької сільської ради
Хмельницького району, Управління
Держкомзему в Хмельницькому районі про
визнання протиправним та скасування
рішення Шумівецької сільської ради,
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, визнання
недійсними державних актів та
стягнення моральної шкоди,

встановив:

позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідачів та з врахуванням
уточнення позовних вимог просить
визнати протиправним та скасувати
рішення Шумівецької сільської ради
Хмельницького району від 17 травня 2012
року №12 про затвердження акту
земельної комісії Шумівецької
сільської ради, усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
ОСОБА_2 шляхом зобов'язання її
самовільно не займати земельну
ділянку, яка належить ОСОБА_1, визнати
недійсними державні акти від 5 квітня
2006 року, видані ОСОБА_2 та стягнути
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5 000
грн..

В судовому засіданні позивачка та її
повноважний представник позовні
вимоги з врахуванням поданих уточнень
підтримали та просили позов
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її повноважний
представник в судовому засіданні проти
позову заперечували, вказували на
безпідставність позовних вимог.

Відповідач Шумівецька сільська ради
направила до суду заяву в якій просить
розгляд справи проводити без участі
свого повноважного представника.

Інші відповідачі в судове засідання не
з'явилися, заяв відносно позовних вимог
та розгляду справи не подавали, були
належним чином про дату, час та місце
судового засідання.

Суд заслухавши пояснення сторін,
експерта, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про
необгрунтованість позовних вимог та
про те, що в задоволенні позову слід
відмовити.

Як встановлено судом, згідно рішення
Шумівецької сільської ради №14 від 1
квітня 1994 року позивачці було передано
у власність земельну ділянку по
АДРЕСА_1, площею 0,25 га.

24 серпня 1996 року Шумівецькою сільською
радою позивачці було видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серія ХМ реєстраційний №125.

5 квітня 2006 року ОСОБА_2 видані державні
акти на право власності на земельну
ділянку за реєстраційними номерами
№5 та №6.

Актом земельної комісії Шумівецької
сільської ради від 27 березня 2012 року
встановлено межові знаки між земельною
ділянкою позивачки та земельною
ділянкою відповідачки ОСОБА_2 після
проведення обміру вказаних земельних
ділянок.

Рішенням №12 дванадцятої сесії VI
скликання Шумівецької сільської ради
від 17 травня 2012 року даний акт було
затверджено.

Позивачка вказуючи, що дане рішення
порушує її право на користування та
володіння належною їй земельною
ділянкою та те, що вказаним рішенням не
зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянку шляхом
викорчовування своїх насаджень,
звернулася з відповідним позовом до
суду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України:

1. Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

2. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

3. Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

4. Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України, суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Аналізуючи в сукупності всі докази по
справі, суд приходить до висновку про
те, що при прийнятті спірного рішення,
Шумівецька сільська рада діяла у
спосіб та в межах повноважень, що
передбачені чинним законодавством
України. Зокрема враховується що
спірне рішення є рішенням
колегіального органу, яке прийняте на
підставі вивчення пропозицій та
підтверджуючої документації.

Належних та допустимих доказів того, що
спірне рішення не відповідає чинному
законодавству, стороною позивача не
надано та таких доказів судом не
здобуто.

Відтак позовні вимоги в цій частині є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою
ОСОБА_2 шляхом зобов'язання її
самовільно не займати земельну
ділянку, яка належить ОСОБА_1, оскільки
на думку суду стороною позивача не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження факту наявності
перешкод у позивачки з боку даного
відповідача в користуванні належною їй
земельною ділянкою.

Відповідно до ст.131 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
України, а також територіальні громади
та держава мають право набувати у
власність земельні ділянки на підставі
міни, дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Укладання таких угод здійснюється
відповідно до Цивільного кодексу
України з врахуванням вимог цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного
кодексу України, право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного
кодексу України, право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.

Судом не встановлено обгрунтованих та
достатніх підстав для визнання
державних актів відповідачки
недійсними, враховується, що державні
акти на право власності на земельну
ділянку є правовстановлюючим
документом, який видається на підставі
рішення відповідного органу місцевого
самоврядування. Відтак їх
правомірність залежить від законності
відповідного рішення органу місцевого
самоврядування.

Не підлягають задоволенню вимоги і про
стягнення з відповідачів моральної
шкоди, оскільки дані вимоги не є
обгрунтованими та судом не встановлено
факту завдання з боку відповідачів
позивачці моральної шкоди.

Керуючись ст.21 ЦК України, ст.ст.125, 126, 131
ЗК України, ст.ст.60, 212-215 ЦПК України,

вирішив:

В позові відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Хмельницької
області через Хмельницький
міськрайонний суд.

Суддя:
Д.І. Приступа