Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Масенко Д.Є.
Справа № 416/4452/13-ц
Провадження № 22ц/782/1081/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого - судді Масенко Д.Є.,

суддів - Коротких О.Г., Орлова І.В.,

при секретарі - Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Лутугинського районного суду
Луганської області від 17 лютого 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання, -

встановила:

У листопаді 2013р. ОСОБА_3
звернулась з позовом до ОСОБА_2 та
просила стягнути аліменти в розмірі 1/4
частині його заробітку на утримання
сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, на період його
навчання але до досягнення ним 23 років.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначила, що перебувала з
відповідачем у шлюбі в якому
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4. На
теперішній час син є повнолітнім,
проживає з нею та навчається на 2 курсі
економічного факультету Луганського
національного аграрного університету
і буде навчатися до 31.08.2014р. Навчання
сина здійснюється на контрактній
формі, він не отримує стипендію, а
позивач знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. У зв'язку з викладеним
позивач вважає, що їх син потребує
матеріальної допомоги, яку відповідач
добровільно не надає, проте має
можливість надавати цю допомогу,
оскільки має постійне місце роботи та
не має інших аліментних зобов'язань.

Рішенням Лутугинського районного
суду Луганської області від 17.02.2014р.
позов задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на
його утримання на час навчання ОСОБА_4 в
Луганському національному аграрному
університеті в розмірі 1/6 частини його
доходів щомісячно, починаючи з 29.11.2013р.
до 31.08.2014р. та стягнуто з ОСОБА_2 судовий
збір в сумі 243,60гр.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою та посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, порушення норм процесуального
права просив залишити позов без
розгляду, як поданий особою, яка не має
на це права або скасувати рішення та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволені позовних вимог.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом, обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, під
час ухвалення рішення суд у числі інших
вирішує також питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Наведені вимоги закону судом були
виконані не у повному обсязі.

Судом 1інстанції було встановлено, що
ОСОБА_4 є сином позивача та відповідача,
йому ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 18 років,
він перебуває на утриманні позивача та
навчається у Луганському
національному аграрному університеті
з кінцевим строком навчання 31.08.2014р.
Відповідач мешкає від позивача та сина
окремо, має іншу родину та утримує
малолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4,
має задовільний стан здоров'я.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову суд 1 інстанції,
навівши положення ст. 199 СК України,
виходив з наявності у відповідача
постійного місця роботи його
матеріальний стан та задовільний стан
здоров'я, а також наявності на його
утриманні малолітньої дитини і дійшов
висновку про наявність у відповідача
можливості надавати матеріальну
допомогу в розмірі 16 частини заробітку
(доходу) на час продовження сином
навчання.

Судова колегія вважає, що суд 1
інстанції правильно визначив виниклі
між сторонами правовідносини і
застосував відповідні ним правові
норми, проте помилково дійшов висновку
щодо розміру суми, яка підлягає
стягненню у якості аліментів на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Так, приймаючи рішення про стягнення з
відповідача аліментів у розмірі 1/6
частини заробітку (доходу) суд 1
інстанції зокрема виходив з можливості
відповідача надавати повнолітньому
сину матеріальну допомогу, проте
помилково не врахував факт надання
відповідачем такої допомоги в
добровільному порядку, що
підтверджується квитанціями про
банківські перекази грошей
відповідачем своєму сину та розпискою
сина про отримання грошей від батька
особисто на загальну суму 3400грн.

З огляду на викладене з відповідача
підлягають стягненню аліменти в
розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) з
урахуванням положень ст. 199 СК України.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності у відповідача можливості
надавати матеріальну допомогу на увагу
не заслуговують виходячи з розміру
його заробітку, який є достатнім для
його утримання та осіб, які перебувають
на його утриманні, щодо вимог апелянта
про залишення позову без розгляду
судова колегія дійшла висновку про їх
безпідставність через наявність у
позивача такого права як звернення до
суду з позовом про стягнення аліментів
в інтересах повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання до досягнення нею 23
років з огляду на положення ч.3 ст. 199 СК
України.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних

вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття

провадження у справі або залишення
заяви без розгляду.

З огляду на викладене рішення суду
підлягає зміні в частині розміру
аліментів, які підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України,
судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Лутугинського районного суду
Луганської області від 17 лютого 2014 року
- змінити, зменшити розмір аліментів на
утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/8
частини доходів ОСОБА_2.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно,
однак може бути оскаржено протягом 20
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді :