Справа №2/489/61/14
УХВАЛА

25 квітня 2014 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, за участю третьої особи без самостійних вимог державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що його рідна тітка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, заповіла сторонній особі ОСОБА_2 усе належне їй на момент смерті майно. Цей заповіт за реєстровим №6-1516 складено державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної ОСОБА_3 29 жовтня 2010 р.

28 серпня 2013 р. ОСОБА_4 померла.

Вважає, що тітка на момент складання оспорюваного заповіту не розуміла значення своїх дій щодо вчинення заповіту у звязку з тяжкою хворобою, а ще можливо вона знаходилася під впливом сторонньої особи, інакше б вона його повідомила про такий намір.

В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали. Заявили клопотання про призначення судової посмертної психіатричної експертизи щодо визначення можливості померлої ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання спірного заповіту. Просили доручити проведення експертизи експертній установі Миколаївській обласній психіатричній лікарні №1, оплату експертизи взяли на себе.

Відповідачка з представником проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на безпідставність.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

28 серпня 2013 р. в м. Миколаєві померла ОСОБА_4. За життя, 29 жовтня 2010 р. нею складено заповіт на користь відповідачки ОСОБА_2 посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим №6-1516, яким вона заповіла їй усе належне їй майно. Відповідачка спадщину ОСОБА_4 прийняла.

Відповідно до довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 від 13 березня 2014 р. за №1115 ОСОБА_4 на обліку в МОПЛ №1 не перебувала.

Від Медичного центру Миколаївської філії «Адміністрації морських портів України» до справи як доказ витребувана медична книжка відносно ОСОБА_4, яка долучена до матеріалів справи.

Відповідно до відповіді Миколаївського госпіталю інвалідів війни (а.с.61-64) ОСОБА_4 проходила курси стаціонарного лікування у 2011-2013 р.р.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 145 ЦПК України встановлено, що призначення експертизи є обовязковою, якщо необхідно встановити психічний стан особи.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України 06 листопада 2009 р. N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Отже клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 143-145; 239 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити Миколаївській обласній психіатричній лікарні №1 (м. Миколаїв, вул. Володарського,4).

Попередити експертів/експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків за ст. ст. 384-385 КК України.

На вирішення експертизи поставити наступні питання:

№1) Чи страждала ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 28 серпня 2013 р., психічним захворюванням? Якщо так, то з якого часу?

№2) Чи могла ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними на момент підписання заповіту від 29 жовтня 2010 р. на користь відповідачки ОСОБА_2 посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим №6-1516?

№3) Чи можна стверджувати, що на момент підписання ОСОБА_4 заповіту від 29 жовтня 2010 р. на користь відповідачки ОСОБА_2 посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим №6-1516, волевиявлення заповідача ОСОБА_4 не було вільним та не відповідало її волі?

В розпорядження експертів / експерта для дослідження передати цивільну справу №2/489/61/14 з фонограмою аудіозапису судового розгляду та медичну книжку Медичного центру Миколаївської філії «Адміністрації морських портів України» на ОСОБА_4

Провадження у справі зупинити.

Оплату експертизи покласти на ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в частині зупинення провадження в справі до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст.. 294, 296 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Губницький