Єдиний унікальний номер 247/852/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1138/2014
Головуючий в 1 інстанції - Стріжакова
Доповідач - Гапонов А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Агєєва О.В., Гапонова А.В.,

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Торезького
міського суду Донецької області від 25
грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенсації за
невикористані відпустки,
середньоденної заробітної плати за
весь час затримки остаточного
розрахунку, необґрунтовано стягнутої
заробітної плати та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Торезького міського суду
Донецької області від 25 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенсації за
невикористані відпустки,
середньоденної заробітної плати за
весь час затримки остаточного
розрахунку, необґрунтовано стягнутої
заробітної плати та моральної шкоди -
задоволено частково.

Стягнуто з суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
заборгованість по заробітній платі за
період з 01 листопада 2001 року по 31 жовтня
2012 року у сумі 1244,86 грн., середній
заробіток за час затримки розрахунку у
сумі 6 000 грн., у відшкодування моральної
шкоди 2 000 грн., всього стягнуто - 9244, 86
грн.

Зобов'язано суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 при виконанні
судового рішення утримати з
нарахованої ОСОБА_2 суми середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні в розмірі 6000 грн.
податок з доходів фізичних осіб та інші
обов'язкові платежі.

Стягнуто з суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 у дохід держави
судовий збір у сумі 458,80грн.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу,
просить рішення Торезького міського
суду Донецької області від 25.12.2013 р. в
частині задоволених вимог про
стягнення заборгованості по
заробітній платі за з 01.11.2001 року по
31.10.2012 року у сумі 1244 грн. 86 коп.,
середній заробіток за час затримки
розрахунку у сумі 6000 грн., у
відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.,
всього 9244 грн. 86 коп. скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги, апелянт стверджує, що факт
виплати позивачу заробітної плати,
доведений та вважає, що немає підстав
для стягнення заборгованості, оскільки
підприємці не повинні вести документи,
що підтверджують нарахування та
виплату заробітної плати. Отже, ці
документи не можуть бути єдиним
допустимим та належним доказом. Крім
того, якщо припустити, що
заборгованість склала 1244,86 грн., то з
огляду на термін звернення до суду,
наявність нестачі за період праці,
апелянт вважає, що розмір моральної
шкоди, визначений судом першої
інстанції є надто великим.

Представник позивачки проти доводів
апеляції заперечував, просив у за
доволенні апеляції відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши ма
теріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а оска ржуване рішення слід
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач весь період своєї роботи у
відповідача ОСОБА_1 працювала без
щорічних відпусток. Згідно з довідкою
представника відповідача ОСОБА_2
звільнена 31.10.2012 року, на момент
звільнення їй заробітна плата
виплачена у повному обсязі, у тому
числі відпускні, які відносяться до
заробітної плати. За весь період роботи
позивач мала право на відпуски
загальної тривалості 264 дня, фактично
їй було надано відпустки тривалістю 264
дня, у повному обсязі виплачені
відпускні (а.с.98 т.3).

За період роботи у відповідача судом
першої інстанції перевірено і
встановлено, що позивачу недоплачене
заробітної плати, до складу якої
відносяться і відпускні, у сумі 1244,86
грн., зроблений висновок, що дана сума
підлягає стягненню на користь
позивача, вимоги позивача про
стягнення компенсації за
невикористані відпустки за 2001-2012 роки в
сумі 5857 грн. необґрунтовані і не
доведені.

При звільнені позивача до теперішнього
часу йому не виплачені усі суми, що
належать їй отримати при звільнені, чим
порушені її законні права на своєчасне
отримання заробітної плати і це
призвело до перенесення нею моральних
страждань, вона душевно переживала та
страждала, не могла розпорядитися
належною їй заробітною платою,
обмежувала себе та свою сім'ю у
витратах, що вимагало від неї
додаткових зусиль для організації
свого життя та порушення нормальних
життєвих зв'язків.

Також, на користь позивача підлягає
стягненню з відповідача
заборгованість по заробітній платі у
сумі 1244 грн. 86 коп., дана сума визначена
за вирахуванням сплачених податків та
інших обов'язкових платежів. Середній
заробіток за період з 31.10.2012 року по
25.12.2013 року у сумі 6000 грн. визначений без
врахування податків та інших
обов'язкових платежів. Тому
відповідача як суб'єкта
підприємницької діяльності необхідно
зобов'язати при виконанні судового
рішення утримати з нарахованої
позивачу ОСОБА_2 суми середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільнені у розмірі 6000грн. податок
з доходів фізичних осіб та інші
обов'язкові платежі.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розг ляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рі шення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заяв лених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
правовідносини, що склалися між
сторонами і їм надана належна оцінка, в
судовому рішенні повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до помилкового
судового рішення.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасування судового рішення
немає.

Керуючись ст.ст. 303 - 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Торезького міського суду
Донецької області від 25 грудня 2013 року
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: