Справа №484/3977/13-ц 19.03.2014 19.03.2014 19.03.2014
Провадження №22-ц/784/712/14
Провадження №22-ц/784/712/14
інстанції Шикеря І.А.
Доповідач апеляційного суду Тищук
Ухвала

Іменем України

19 березня 2014 року

місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Колосовського С.Ю.

суддів: Тищук Н.О., Локтінової О.В.,

при секретарі судового засідання
Богатирьовій В.М.,

за участю представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 30 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, КП «Первомайське МБТІ»,
реєстраційної служби Первомайського
міськрайонного управління юстиції у
Миколаївській області, третя особа
управління житлово-комунального
господарства Первомайської міської
ради про визнання недійсним
розпорядження та свідоцтва на право
власності на житло, скасування
державної реєстрації права власності,
вселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, -

В с т а н о в и л а:

20 серпня 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом, який згодом уточнила та
остаточно пред'явила до ОСОБА_4, КП
ПМБТІ, реєстраційної служби
Первомайського МРУЮ в Миколаївській
області, залучивши в якості третьої
особи Управління ЖКГ ПМР Миколаївської
області, про визнання недійсними
розпорядження про передачу нерухомого
майна в приватну власність ОСОБА_4,
свідоцтва про право власності на житло,
скасування державної реєстрації права
власності та вселення. Позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що спірна квартира
АДРЕСА_1 була передана для поліпшення
житлових умов родини з трьох осіб, до
складу якої входили позивачка, її син
ОСОБА_6 та її донька ОСОБА_7 Через
скрутне матеріальне становище у 2002
році позивачка разом із донькою та
відповідачем по справі, який на той час
був її чоловіком, тимчасово виїхала для
працевлаштування до Італії. Через
декілька років відповідач повернувся
до м. Первомайськ, в той час як
позивачка з донькою залишилася в
Італії. Скориставшись цією ситуацією,
відповідач визнав позивачку разом із
донькою безвісно відсутніми, та сам
приватизував квартиру. Крім того,
відповідач замінив замки в спірній
квартирі, не надавши позивачці ключі,
що робить неможливим користування
спірною квартирою. Рішення суду про
визнання ОСОБА_7 безвісно відсутніми,
згодом були скасовані.

25 грудня 2013 року відповідач по справі
звернувся до суду з зустрічним позовом
про визнання ОСОБА_5 такою, що втратила
право користування спірною квартирою.
Посилався на ті обставини, що ОСОБА_5 не
мешкає в квартирі більше як шість
місяців, добровільно припинила
проживати в спірній квартирі з 2000 року,
забравши свої особисті речі, житлом не
цікавилась весь цей час, в утриманні
квартири участі не приймала.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 30 грудня 2013 року позов
ОСОБА_5 задоволено частково, в
задоволенні зустрічної позовної заяви
відмовлено. Ухвалено визнати недійсним
розпорядження № 6316 від 06 березня 2012
року, видане Управлінням
житлово-комунального господарства
Первомайської міської ради
Миколаївської області про передачу
квартири АДРЕСА_1 в приватну власність
ОСОБА_4, визнати недійсним свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
від 21 березня 2012 року, видане
Управлінням житлово-комунального
господарства Первомайської міської
ради Миколаївської області ОСОБА_4,
вселити ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1.
Розподілено судові витрати. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду,
відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та
в задоволенні його позовних вимог,
через порушення норм матеріального та
процесуального права, недоведеність
обставин, що мають значення для справи
під час його ухвалення.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши наведені в скарзі
доводи та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення первісного позову суд
виходив з того, що на час приватизації
спірної квартири позивачка була
тимчасово відсутньою особою, за якою
зберігалося право на житло, а тому
існують підстави для скасування
розпорядження про передачу квартири у
приватну власність відповідача ОСОБА_4,
свідоцтва про право приватної
власності та для вселення позивачки до
спірного житла.

Відмовляючи в задоволенні вимоги
позивачки про скасування реєстрації
права власності суд виходив з того, що в
матеріалах справи немає відомостей про
звернення позивачки до реєстраційної
служби та про відмову служби у вчиненні
таких дій.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову суд виходив з того, що вони не є
обґрунтованими, оскільки позивачка
зберегла за собою право користування
спірним житлом відповідно до вимог п. 2
ч. 2 ст. 712 ЖК України.

З такими висновками суду слід
погодитись з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Первомайської
міської ради народних депутатів
Миколаївської обл. від 18.08.1987р. квартира
АДРЕСА_1 була передана для поліпшення
житлових умов родини з трьох осіб, до
складу якої входили позивачка, її син
ОСОБА_6 та її донька ОСОБА_7 (а.с. 6).

17 жовтня 2006 року шлюб між позивачем та
відповідачем було розірвано (а.с. 81).
Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26 вересня 2011 року визнано
безвісно відсутньою ОСОБА_5 з 01
листопада 2006 року (а.с. 23). Рішенням
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 16 травня 2012
року вищевказане рішення про визнання
ОСОБА_5 скасовано (а.с. 10).

Розпорядженням №6316 від 6 березня 2012р.,
виданим управлінням
житлово-комунального господарства
Первомайської міської ради
Миколаївської обл. на підставі заяви
ОСОБА_4, довідки, яку подав ОСОБА_4 про
склад сім»ї, було передано спірну
квартиру у приватну власність ОСОБА_4

Відповідно до свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
21 березня 2012 року ОСОБА_4 є власником
цілої частини однокімнатної квартири
АДРЕСА_1 на підставі розпорядження 6316
від 06 березня 2012 року (а.с. 25).

Однак, як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_5 згоди на
приватизацію зазначеної квартири не
давала, що суперечить ст. 8 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду», в якій зазначено що, передача
квартир (будинків), житлових приміщень
у

гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність

за письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно

мешкають у цій квартирі (будинку),
житловому приміщенні у

гуртожитку, в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими

зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням

уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у

гуртожитку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 71 ЖК України
жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадках тимчасового виїзду з
постійного місця проживання за умовами
і характером роботи або у зв'язку з
навчанням (учні, студенти, стажисти,
аспіранти тощо), у тому числі за
кордоном, - протягом усього часу
виконання цієї роботи або навчання.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що за ОСОБА_5 збереглось право на спірну
квартиру, а відтак, приватизація
квартири колишнім чоловіком без її
згоди порушила її права. Тому суд
правомірно задовольнив позовні вимоги
в частині визнання недійсними
розпорядження №6316 від 6 березня 2012р.,
виданого управлінням
житлово-комунального господарства
Первомайської міської ради
Миколаївської обл. про передачу
квартири АДРЕСА_1 у приватну власність
ОСОБА_4 і отриманого на підставі даного
розпорядження свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 21
березня 2012 року та вселення позивача до
спірної квартири.

Що стосується аргументів апелянта
про неналежну оцінку судом доказів
щодо відсутності позивача в спірній
квартирі понад шість місяців, то
колегія суддів не приймає їх до уваги,
оскільки за характером своєї роботи за
кордоном позивачка вимушено була
відсутньою за місцем проживання, а
відтак зберегла за собою право
користування спірною квартирою в силу
положень п. 2 ч. 1 ст. 71 ЖК України.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду слід залишити
без змін.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а
рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 30
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: