У Х В А Л А

Іменем України

17 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Обслуговуючого кооперативу «Райдуга-3»
на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 23 квітня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Обслуговуючого кооперативу «Райдуга-3»
про визнання недійсним окремого
договору статуту, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
Ужгородського міськрайонного суду з
даним позовом.

Позовну вимогу обґрунтовувала тим, що
вона є власником квартири АДРЕСА_1.

12.12.2011 року Обслуговуючий кооператив
«Райдуга-3» (далі по тексту - ОК
«Райдуга-3») зареєстрував нову редакцію
свого Статуту, де в п.4.5. зазначено:
«Особа, яка придбала у власність у
даному будинку квартиру, або її частку,
автоматично набуває членство в
Кооперативі».

Вважає, що даний пункт Статут
суперечить ст.ст. 4, 10, 11 ЗУ «Про
кооперацію» щодо добровільності
вступу до кооперативу.

Жодних заяв на вступ до кооперативу
вона не подавала, вступних внесків і
паїв вона не сплачувала, а тому
відповідач незаконно записав її в
члени кооперативу і нав'язує їй свої
положення статуту, внутрішні
документи.

За таких обставин просила визнати
недійсним п.4.5 Статуту ОК «Райдуга-3».

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 23.04.2013 року даний позов
задоволено та стягнуто з ОК «Райдуга-3»
на користь ОСОБА_2 107,30 грн. судового
збору та 1007 грн. витрат на правову
допомогу.

Не погоджуючись з даним рішенням ОК
«Райдуга-3» подав на нього апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Зокрема
зазначає, що членство в кооперативі
набувається шляхом придбання паю. При
купівлі позивачкою квартири фактично
відбувся перехід паю від одного
власника до іншого. А тому факт
придбання квартири в кооперативному
будинку уже сам по собі і є
добровільною дією позивачки стати
членом кооперативу. Також посилається
на те, що відсутній факт порушення прав
чи інтересів позивача. Крім того,
звертає увагу на необґрунтованість
стягнення витрат на правову допомогу

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 22.04.2008 року стала
власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с.4).

Сторонами по справі не оспорюється, що
будинок, в якому знаходить дана
квартира, обслуговується відповідачем.
Дана обставина також встановлена
рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 03.12.2012 року,
яке набрало законної сили (а.с.40-42).

Відповідно до п.4.5 нової редакції
Статуту ОК «Райдуга-3», який прийнятий
рішенням Загальних зборів від 20.11.2011
року, особа, яка придбала у власність у
даному будинку квартиру, або її частку,
автоматично набуває членство в
Кооперативі (а.с.6-15).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що п.4.5
Статуту суперечить вимогам ст.ст. 4, 10, 11
ЗУ «Про кооперацію».

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки він ґрунтується на нормах
матеріального права.

Так, вищезазначені норми ЗУ «Про
кооперацію» встановлюють
добровільність членства в кооперативі
та набуття його лише на підставі
письмової заяви особи. Тобто, п.4.5
Статуту суперечить чинному
законодавству, що є підставою для
визнання його недійсним.

При цьому колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на те, що придбання
квартири в кооперативному будинку
свідчить про автоматичне набуття
особою членства в такому кооперативі
виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 384 ЦК України у разі викупу
квартири член житлово-будівельного
(житлового) кооперативу стає її
власником.

Зазначене свідчить, що з моменту викупу
квартири членом кооперативу він стає
власником такої квартири, а таке його
майнове право як право на пай
припиняється.

Таким чином, придбавши квартиру від
такої особи, ОСОБА_2 набула на неї
виключно право власності, без права на
пай. Внаслідок цього вона не набуває
автоматично членство в кооперативі, а
лише має переважне право на вступ до
цього кооперативу. Подібний висновок
викладено в п.5-1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 вересня
1987 року № 9 «Про практику застосування
судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи».

Крім того, колегія суддів констатує, що
навіть у разі переходу права на пай від
члена ЖБК до іншої особи, така особа не
набуває членства в кооперативі
автоматично, а лише користується
перевагою перед усіма іншими особами
на вступ до цього кооперативу, як це
передбачено п.31 Примірного статуту
житлово-будівельного кооперативу,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів Української РСР від 30 квітня
1985 р. № 186.

З аналізу вищезазначеного слідує, що
саме по собі перебування у власності
особи квартири в кооперативному
будинку не свідчить, що її власник є
членом кооперативу, оскільки чинне
законодавство передбачає певну
процедуру набуття членства в
кооперативі.

За таких обставин, вищезазначені
доводи апеляційної скарги підлягають
відхиленню.

Також колегія суддів не бере до уваги
посилання апелянта на відсутність
факту порушення прав чи інтересів
позивача, оскільки автоматичне
членство в кооперативі покладає на
особу певні обов'язки, в тому числі
сплату визначених статутом
кооперативу внесків, що свідчить про
порушення прав та інтересів позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновку суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позову.

Стосовно стягнення судом витрат на
правову допомогу колегія суддів
констатує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи. з
метою надання правової допомоги по
даній справі між ОСОБА_2 та адвокатом
ОСОБА_4 21.08.2012 року укладено договір про
надання правової допомоги (а.с.25, 26). На
виконання умов даного договору ОСОБА_2
сплачено 1007 грн., що підтверджується
квитанцією від 25.02.2013 року (а.с.27). Після
чого адвокат ОСОБА_4 взяв участь у
справі, в тому числі ним складено
доповнення до позовної заяви, в якому
наведено додаткові обґрунтування
позову.

Таким чином, належним та допустимим
доказами позивачкою доведено факт
понесення нею по даній справі витрат
на правову допомогу в розмір 1007 грн. При
цьому колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на
необґрунтованість такої суми, оскільки
розмір такої суми відповідає
складності справи та обсягу наданої
допомоги, і такий не є завищеним.

За таких обставин, відповідно до
приписів ст. 308 ЦПК України, апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Обслуговуючого
кооперативу «Райдуга-3» відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 23 квітня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
постановлення і може бути оскаржена в
касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді