Справа № 523/9271/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої одноособово судді - Середи І.В.,

при секретарі Булгаковій Т.С.,

за участю:

адвоката позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

адвоката відповідачів - ОСОБА_4,

третіх осіб ОСОБА_5,ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Екоп-Південь», про визнання договору удаваним та стягнення боргу, позовом третьої особи фізичної особи підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання договору удаваним, та позовом третьої особи фізичної особи підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору удаваним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу у солідарному порядку у розмірі 4675905 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у квітні 2008 року ОСОБА_8 звернувся до позивача з проханням позичити йому на потреби сім'ї триста тисяч доларів США на один місяць. 23 квітня 2008 року він позичив ОСОБА_2 суму еквівалентну триста тисяч доларів США зі строком повернення до 23 травня 2008 року, що підтверджується його розпискою від 23.04.2008 року. При цьому, дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 була згодна з умовами отримання та повернення грошів і була присутня при передачі грошей та письмово на розписці про це підтвердила. Тому позивач вважає, що вони зобов'язані нести солідарну відповідальність за даним зобов'язанням.

У встановлений строк відповідачі борг не повернули. У зв'язку з відсутністю грошей на той період часу, відповідачі попросили його відстрочити повернення боргу на деякий час, а потім у зв'язку з світовою фінансовою кризою, яка також мала місце і в Україні, він до початку 2011 року за взаємною згодою з боржниками не ініціював повернення боргу.

10 лютого 2011 року відповідачі підтвердили суму боргу, про що на оригіналі розписки зробили відповідні підписи та одночасно взяли зобов'язання про повернення боргу у сумі еквівалентної триста тисяч доларів США до грудня 2011 року, однак даний борг не повернули.

У травні 2012 року відповідачі знову звернулись з проханням позичити гроші. Вони займались підприємницькою діяльністю та обгрунтовували своє прохання необхідністю розвитку бізнесу. Розуміючи той факт, що якщо він не надасть їм додаткову фінансову допомогу, то вони не повернуть борг, при цьому заручився фінансовою підтримкою знайомих та друзів.

Також відповідачі передали йому оригінали правовстановлюючих документів на ряд об'єктів нерухомого майна, що належало їм на праві власності, що в кінцевому випадку для нього стало одною із гарантій повернення ними боргу.

6 травня 2012 року він позичив відповідачам суму еквівалентну 175000 доларів США зі строком повернення 6 червня 2012 року. В підтвердження боргових зобов'язань ОСОБА_2 видав йому відповідну розписку, а його дружина ОСОБА_3 на розписці зробила запис про свою згоду з умовами отримання та повернення грошів.

У жовтні 2012 року він додатково позичив відповідачам суму еквівалентну 110000 доларів США зі строком повернення до 12 листопада 2012 року. В підтвердження даних боргових зобов'язань ОСОБА_2 12 жовтня 2012 року видав відповідну розписку, а його дружина зробила на оригіналі розписки запис про її згоду на отримання грошів на спільні потреби.

На даний час відповідачами гроші не повернуто ні по одному із боргових зобов'язань.

Відповідач в свою чергу звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Екоп-Південь», та фізичні особи підприємці ОСОБА_6 та ОСОБА_5, про визнання договорів удаваними та стягнення боргу.

Ухвалою суду зустрічний позов в частині вимог про визнання договорів поставки та зберігання удаваними залишено без розгляду.

Після уточнення зустрічного позову відповідач ОСОБА_2 просив визнати договір відступлення права вимоги від 16.03.2012р. укладений між ним та ОСОБА_9 удаваним правочином та застосувати наслідки удаваного правочину, та про стягнення з ОСОБА_7 на його користь боргу у розмірі 300041,23 грн..

Зустрічний позов обґрунтований тим, що спірні грошові зобов'язання між сторонами виникли з договору позики, що укладався у 2008 р. та підтверджується борговими розписками від 06.05.2012р., 12.10.2012р., та від 23.04.2008р. На виконання грошового зобов'язання сторони уклали договір відступлення права вимог від 16.03.2012р., за яким відповідачу переходить право вимоги передачі йому нежилого приміщення, розташованого в багатоквартирному будинку, розташованого за будівельною адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська 39/41, перший поверх, секція А (згідно інвестиційного договору від № Ок 11/08 від 04.11.2008р.) . Крім того, в рахунок погашення боргу був укладений договір поставки від 21.09.2012р. №2109/12-1 та договір зберігання №2109/12-2 як новація договору позики. Однак, вищенаведені договори є неукладеними, оскільки грошові кошти або оригінал боргових розписок ОСОБА_2 від ОСОБА_7 не отримував, а отже останній використовує їх для стягнення подвійного розміру коштів за борговою розпискою, в результаті чого у нього виникло грошове зобов'язання повернути борг ОСОБА_7, що підтверджується борговою розпискою від 23.04.2008р. ( 300 тис. доларів США). (первісне зобов'язання).

У зв'язку з тим, що первісні позовні вимоги є незаконні, порушують права ОСОБА_2, він змушений звернутися із зустрічною позовною заявою.

Укладання договору відступлення права вимоги від 16.03.2012р. було однією з форм розрахунку перед ОСОБА_7 по грошовому зобов'язанню, за яким учасник ОСОБА_2 відступає, а правонаступник ОСОБА_7 приймає право вимоги передачі йому нежилого приміщення, розташованого в багатоквартирному будинку, розташованому за будівельною адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська 39/41, перший поверх, секція А. ( п. 1.2 договору).

Укладаючи цей договір, він надав правонаступнику оригінали наступних документів: інвестиційний договір від № ОК/11/08 від 04.11.2008р., додаткову угоду до нього, квитанції про сплату та прибуткові ордера на суму 1 612 686,2 грн. При цьому була відсутня письмова згода товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОП-ПІВДЕНЬ" встановлена згідно п.3.4 інвестиційного договору від 04.11.2008р. № ОК/11/08, що є істотним порушенням умови договору.

Відповідно до п.2.1 наведеного договору правонаступник виплатив учаснику узгоджену сторонами суму, перед підписанням дійсного договору, за відступлення по договору участі, в розмірі 202 418 ,00 доларів США (що становить 1 619 344 грн.), однак документального підтвердження як отримання так і сплату коштів зазначених у п.2.1 договору у сторін не має. Таким чином, єдиною підставою вважати, що договір був укладений, є наявність у ОСОБА_2 оригіналу розписки, яка на цей час знаходиться у ОСОБА_7. Такі дії з боку позивача свідчать про те, що останній, укладаючи договір відступлення права вимоги від 16.03.2012р. свідомо приховав первісне зобов'язання, що виникло з боргової розписці від 23.04.2008р. Більш того, відповідач фактично двічі намагається стягнути з відповідача суму коштів зазначену в борговій розписці від 23.04.2008р., оскільки оригінал розписки використовує для пред'явлення позову до суду про стягнення цих коштів , при цьому паралельно вимагає від ТОВ "ЕКОП-ПІВДЕНЬ" нежиле приміщення, що зазначене у п.1.2 договору відступлення права вимоги, не маючи при цьому ніякого підтверджуючого документу про сплату суми коштів зазначеної у п.2.1 даного договору.

Укладений договір відступлення права вимоги від 16.03.2012р. має ознаки удаваного правочину, та фактично між сторонами діє первісне ( грошове) зобов'язання на підставі боргової розписки від 23.04.2008р., оскільки настання правових наслідків за договором відступлення права вимоги від 16.03.2012р. не виникло та не виникне доти, доки ОСОБА_7 не виконає істотні умови договору, та не передасть або оригінал боргової розписки або кошти, в розмірі передбаченого у п.2.1 договору, фактично, у розумінні ч.2 ст.604 ЦК України це нове зобов'язання між сторонами, яке не породжує права та обов'язки з наведених підстав. Укладаючи цей договір, сторони діяли свідомо для досягнення особливої користі у ОСОБА_2 - це передача майна, зазначеного у договорі, а у позивача - це отримання цього майна. Але їх дії насправді направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди, оскільки відповідач уклав її з метою погашення грошового зобов'язання перед позивачем за борговою розпискою від 23.04.2008р., а останній з метою приховання виникнення первісного зобов'язання по борговій розписці від 23.04.2008р., для подвійного стягнення коштів за борговою розпискою, як по новому зобов'язанню (договір відступлення права вимог від 16.03.2012р.) так і по борговій розписці від 23.04.2008р. (первісний позов), що суперечить нормам законодавства.

У разі відступлення права вимоги на об'єкт інвестування (нерухомості) третій особі, довіритель здійснює таку операцію за участю управителя (фінансової установи), що у випадку укладання вищенаведеного договору не відбувалося, та додатково свідчить про нікчемність правочину.

На даний час ОСОБА_2 повністю розрахувався з ОСОБА_7 Однак зважаючи на тиск кредитора у вересні 2012 року в якості відступного для оплати боргу перед ОСОБА_7, ОСОБА_2 передавав відповідачу документи, що підтверджують майнові права на об'єкти нерухомості та обладнання.

На вимогу кредитора ОСОБА_7, незважаючи на заперечення ОСОБА_2, була проведена новація по договору позики, яка була оформлена як договір поставки. В порядку розрахунку по договорам позики ОСОБА_2 передав ОСОБА_7 через свою родичку - ФОП ОСОБА_6 кондиціонери на суму 1 027 000 грн..

21 вересня 2012 року між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір поставки № 2109/12-1. Відповідно до умов договору ФОП ОСОБА_6 як продавець постачає ОСОБА_7 обладнання у вигляді кондиціонерів на загальну суму 1 027 000 грн., а ОСОБА_7 зобов'язується оплатити їх вартість.

Передача кондиціонерів від ОСОБА_6 до ОСОБА_7 була оформлена актом прийому-передачі обладнання від 21.09.2012 року.

У якості підтвердження отримання від ОСОБА_7 зазначених грошових коштів ФОП ОСОБА_6, на вимогу ОСОБА_7 був виписаний прибутковий касовий ордер №3 на 1 027 000 грн.

21 вересня 2012 року між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_5 був укладений договір відповідального зберігання № 2109/12-2 згідно якого ОСОБА_5 зобов'язується зберігати, отримані ОСОБА_7 від ОСОБА_6, кондиціонери загальною вартістю 1 027 000 грн.

Передача кондиціонерів у зберігання від ОСОБА_7 до ОСОБА_5 була оформлена актом прийому-передачі обладнання на відповідальне зберігання від 21 вересня 2012 року.

Однак в дійсності договори поставки обладнання та відповідального зберігання є удаваними, оскільки були укладені з метою приховування новації по договору позики, товар (кондиціонерне обладнання) ФОП ОСОБА_6 не передавала ОСОБА_7 і відповідно ОСОБА_7 не передавав на зберігання обладнання ФОП ОСОБА_5

Відповідач повністю розрахувався з ОСОБА_7, що підтверджується підписами останнього в блокноті, якими ОСОБА_7 підтверджує факт отримання грошових коштів від ОСОБА_2

Таким чином, на момент подачі позовної заяви за первісним позовом ОСОБА_2 не тільки повністю розрахувався з ОСОБА_7, але і переплатив йому 37 538 доларів США.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 виконав свої зобов'язання перед ОСОБА_7 ще 26.07.2012 року, однак останній в супереч вимогам ч.3 ст. 545 ЦК України, не повернув ОСОБА_2 боргові розписки, тому отримані кошти в розмірі 37 538 доларів США є безпідставним збагаченням ОСОБА_7, і у відповідності з приписами ст.ст. 1212, 1213 ЦК України повинен повернути безпідставно отримані грошові кошти у сумі 37 538 доларів США, які відповідно до курсу НБУ станом на 12 червня 2013 р. складають 300 041,23 грн..

Третя особа ФОП ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання договору поставки ОСОБА_7 обладнання у вигляді кондиціонерів на загальну суму 1 027 000 грн. удаваним з застосуванням наслідків удаваного правочину, посилаючись на те, що 21 вересня 2012 року між нею та ОСОБА_7 був укладений договір поставки № 2109/12-1. Відповідно до умов договору вона, як продавець постачає ОСОБА_7 обладнання у вигляді кондиціонерів на загальну суму 1 027 000 грн., а ОСОБА_7 зобов'язується оплатити їх вартість, оформлено передачу кондиціонерів від ОСОБА_6 до ОСОБА_7 актом прийому-передачі і на його вимогу був виписаний прибутковий касовий ордер №3Однак договір поставки обладнання є удаваним, оскільки він був укладений з метою зменшення обсягу виплати грошових коштів по договору позики. ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_7 змінити первинне зобовязання, розрахувавшись кондиціонерами, проте позивач наполягав на оформленні новації (ст.604 ЦК України) як договору поставки, погрожуючи неповерненням розписок за договорами позики. Насправді обладнання обладнання вона не передавала, грошей не отримувала, тому і не вказувала в книзі обліку доходів, в якій відображує усі свої доходи, як платник єдиного податку.

Третя особа ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду з окремими вимогами до ОСОБА_7 про визнання договору відповідального зберігання між ФОП ОСОБА_5 і ОСОБА_7 від 21.09.2012р. № 2109/12-2 удаваним правочином та застосувати наслідків удаваного правочину. В обґрунтування позовної вимоги ОСОБА_5 вказував на те, що 21.09.2012 року між ОСОБА_7 та ним був укладений договір відповідального зберігання № 2109/12-2, згідно якого він зобов'язується зберігати, отримані ОСОБА_7 від ОСОБА_6, кондиціонери загальною вартістю 1 027 000 грн. Договір вважає удаваним, оскільки він був укладений з метою зменшення обсягу виплачуємих грошових коштів по договору позики, тому ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_7 змінити первинне зобов'язання, розрахувавшись кондиціонерами. ОСОБА_7 погодився, проте наполягав на оформленні новації як договору поставки, погрожуючи неповерненням розписок за договорами позики, та укладений з метою приховування новації по договору позики.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов ОСОБА_7 та повністю заперечував проти заявлених зустрічних вимог ОСОБА_2 та окремих вимог третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_5, вказуючи на те, що записи в блокноті щодо повернення боргу не відповідають вимогам законодавства, вони навмисно спотворені, оскільки записи повернення боргу були зроблені пізніше, листи відокремлені, не мають послідовності.

Раніше в засіданні позивач ОСОБА_7 заперечуючи проти заявлених до нього вимог зазначав, що розрахунку з ним не проведено, надані з блокноту аркуші не стосуються боргових розрахунків відповідача, а перелічені суми є лише підтасуванням даних, тоді як по періодам вони не співпадають з періодами отриманих грошей, з ОСОБА_2 знайомі давно і в них були інші правовідносини. Договір відступлення права вимоги було укладено про, що він своїм листом попередив ТОВ «Екоп-Південь». Що стосується договорів поставки та зберігання також підтверджував про їх укладання та сплату грошей за умовами договору.

Відповідачі в судовому засіданні стверджували про відсутність будь-яких взаємовідносин з позивачем крім боргових, заперечуючи проти вимог ОСОБА_7 представили розрахунки з підписами позивача про отримання грошей в різні періоди протягом 2008 - 2013 років посилаючись на повний розрахунок та навіть переплату боргу у сумі 37 538 доларів США, які на теперішній час позивач безпідставно утримує. Дані обставини вони підтверджують розписками викладеними на аркушах з блокноту. За проханням ОСОБА_2 ОСОБА_6 передавала боргові гроші ОСОБА_7 і здійснювали записи. Договір відступлення права вимоги від 16 березня 2012 року був укладений на вимогу ОСОБА_7 який вимагав гарантій виконання договору позики, також з цією ж метою були укладені договори поставки обладнання від 21 вересня 2012 року між ФОП ОСОБА_6 та позивачем, а також договір відповідального зберігання між ФОП ОСОБА_5 та позивачем, хоча насправді ніякої передачі відступлення права вимоги, поставки обладнання, а ні зберігання не було, все залишалося лише на папері як гарантія виконання боргових зобовязань.

Третя особа ОСОБА_6 заявлені вимоги підтримала повністю та зазначила, що укладення договору поставки відбувалося за проханням ОСОБА_2 оформлення здійснювалося в його ж кабінеті, єдиною метою якого було надати ОСОБА_7 гарантії по виконанню повернення боргу, тому враховуючи, що відповідач є родичем вона погодилася допомогти. При складанні договору були присутні лише вона ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Ніякого насправді обладнання вона не поставляла, такої техніки в неї і не було, і відповідно грошей вона не отримувала, все лишалося на паперах, тому звичайно і звітів фінансових по сумі зазначеній в договорі вона не робила. Крім того, в засіданні підтвердила, що саме за проханням ОСОБА_2 вона в своєму блокноті фіксувала передачу грошей в рахунок повернення боргу ОСОБА_7.

Третя особа ОСОБА_5 також підтримав свої вимоги посилаючись на те, що ніякого договору відповідального зберігання не було, лише за проханням ОСОБА_2 такий договір був складений, хоча насправді ніякого обладнання він не отримував на зберігання, усі події по оформленню договору були в кабінеті ОСОБА_2 і лише з метою забезпечення гарантій повернення боргу відповідача по справі. Оскільки він не приймав обладнання, ніякий страховий агент для огляду обладнання не приходив, тому відповідно і ніякого договору страхування не могло бути, на який в своїх поясненнях посилався представник ОСОБА_7, тим паче, що він спілкувався з представником страхової компанії і йому не було надано акту огляду навіть майна.

Третя особа ТОВ «Екоп-Південь», будучи повідомленими належним чином в засідання свого представника не направило, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися і про причини неявки не повідомляли.

Заслухавши представника позивача, відповідачів, їх адвоката, третіх осіб та свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23 квітня 2008 року, 6 травня 2012 року та 17 жовтня 2012 року відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у позивача ОСОБА_7 гроші у сумах 300000, 175000 та 110000 доларів США відповідно, з зазначенням строку повернення протягом місяця.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

Згідно з представленими розписками ОСОБА_7 було передано в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 з листопада 2008 року по квітень 2013 року гроші на загальну суму - 612488 доларів США, а саме:

-2008 рік 25 листопада 8 200 дол., 23 грудня 5 000 дол., 25 грудня 3 000 дол.;

-2009 рік 23 січня 4 000 дол.,20 лютого 4 000 дол., 24 лютого 4 000 дол., 25 березня 4 000 дол., 30 березня 1 000 дол., 23 червня 11 500 дол., 23 липня 3 800 дол., 29 липня 3 800 дол., 05 серпня 3 900 дол., 26 серпня 3 800 дол., 31 серпня 800 дол.,01 вересня 3 000 дол.,08 вересня 3 900 дол., 05 жовтня 1 300 дол., 09 жовтня 2500 дол.,15 жовтня 2 500 дол., 20 жовтня 2 700 дол., 28 жовтня 3 800 дол.,04 листопада 3 800 дол., 20 листопада 3 900 дол., 08 грудня 3 800 дол.,10 грудня 1 800 дол., 14 грудня 2 000 дол.;

-2010 рік 26 січня 4 600 дол., 02 лютого 4 600 дол., 09 лютого 4 558 дол., 25 лютого 4 700 дол., 04 березня 4 600 дол., 16 березня 1 219 дол., 25 березня 4 700 дол.,01 квітня 2 000 дол., 07 квітня 600 дол., 26 квітня 2 000 дол., 17 червня 3 500 дол., 14 липня 1 000 дол., 19 липня 2 500 дол., 22 липня 3 000 дол., 03 серпня 2 666 дол., 30 серпня 3 500 дол., 07 вересня 2 500 дол., 13 вересня 2 000 дол., 28 вересня 6 000 дол., 13 жовтня 5 000 дол., 25 жовтня 5 000 дол., 02 листопада 2 000 дол., 17 листопада 4 000 дол., 30 листопада 5 000 дол., 06 грудня 3000 дол., 13 грудня 3 000 дол., 20 грудня 6 000 дол.;

-2011 рік 13 січня 5 000 дол., 13 січня 3 250 дол., 18 січня 1 500 дол., 20 січня 3 500 дол., 21 січня 3 000 дол., 25 січня 1 515 дол., 26 січня 1 485 дол., 14 лютого 3 250 дол., 17 лютого 4 000 дол.,28 лютого 4 000 дол., 16 березня 3000 дол., 23 березня 8 000 дол., 15 квітня 6 250 дол., 19 квітня 1 000 дол., 20 квітня 7 000 дол., 11 травня 3 000 дол., 12 травня 3 250 дол., 20 травня 4 000 дол., 25 травня 4 000 дол., 01 червня 3 000 дол., 01 червня 3 250 дол., 17 червня 2 000 дол., 24 червня 1 250 дол., 21 червня 8 000 дол., 30 червня 3 000 дол.,24 червня 1 450 дол., 06 липня 3000 дол., 13 липня 2 992 дол., 18 липня 1 250 дол., 20 липня 6 750 дол., 27 липня 3 000 дол., 02 серпня 3 250 дол., 10 серпня 3 000 дол., 16 серпня 3 000 дол., 22 серпня 4 000 дол., 25 серпня 3 000 дол.,26 серпня 1 000 дол., 05 вересня - 1000 дол., 08 вересня 2 000 дол., 08 вересня 1 000 дол., 14 вересня 2 250 дол., 20 вересня 4 000 дол., 23 вересня 2 000 дол., 23 вересня 2 000 дол.,30 вересня 4 000 дол.,30 вересня - 1 000 дол.,06 жовтня 2 250 дол., 06 жовтня 5 000 дол., 07 жовтня - 1 000 дол.,11 жовтня 2 000 дол., 12 жовтня 1 500 дол., 14 жовтня 1 500 дол., 20 жовтня 2 500 дол., 24 жовтня 3 500 дол., 28 жовтня 2 000 дол., 22 листопада 5 000 дол., 28 листопада 3 000 дол., 30 листопада 1 000 дол., 02 грудня 2 000 дол., 07 грудня 3 000 дол.;

-2012 рік 09 лютого 450 дол., 15 лютого 800 дол., 23 лютого 2 600 дол., 05 березня 400 дол., 02 березня 1 250 дол., 13 березня 2 000 дол., 14 березня 3 000 дол.,19 березня 2 000 дол., 22 березня 2 000 дол., 06 квітня 2 000 дол., 11 квітня 250 дол., 26 квітня 1000 дол., 10 квітня 550 дол., 11 квітня 2 500 дол., 27 квітня 3 200 дол., 07 травня - 800 дол., 14 травня 22 000 дол.,18 травня 3 200 дол., 25 травня 500 дол., 30 травня 200 дол., 31 травня 200 дол., 01 червня 1 400 дол., 08 червня 200 дол., 14 червня 500 дол., 26 червня 500 дол., 05 липня - 600 дол., 05 липня 400 дол., 09 липня 800 дол., 13 липня 1 000 дол., 19 липня 1 000 дол., 23 липня 2 000 дол., 26 липня - 800 дол., 26 липня 600 дол.,26 липня 600 дол., 01 серпня 2 000 дол., 03 серпня 600 дол., 09 серпня 2 000 дол., 15 серпня 2 000 дол., 17 серпня 2 000 дол., 22 серпня -2 000 дол., 24 грудня 1 000 дол..

-2013 рік 08 лютого 500 дол., 26 березня 500 дол., 04 квітня 5 000 дол., 11 квітня 5 000 дол., 19 квітня 5 000 дол., 26 квітня 5 000 дол..

У відповідності з нормами ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що переплата по поверненню боргу склала 27488 дол. США (612488 дол. США 585000 дол. США), що за курсом НБУ 7,993 грн., складає - 219711,58 грн., тому виходячи із вимог ст.1212 ЦК України підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 як безпідставно утримані.

При цьому підтвердження в отримані позивачем за 24 лютого 2009 року 4000 дол. США повторно, за 12 квітня та 6 травня 2010 року - 2100 дол.США та 2600 дол. США, і за 10 січня та 13 лютого 2012 року на суми 900 дол. США і 450 дол. США не знайшли свого підтвердження, тому в частині їх стягнення необхідно відмовити.

Заперечення позивача проти розрахунку відповідачем по борговим зобовязанням суд розглядає критично, оскільки отримання грошей ОСОБА_7 не заперечував, а стосовно посилань на наявність інших відносин з відповідачем, належних доказів для спростування висновків суду не надав.

16 березня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 склали договір відступлення права вимоги, предметом якого є відступлення належного відповідачу на підставі інвестиційного договору №ОК/11/08 участі в дольовому будівництві багатоквартирного будинку від 4 листопада 2008 року укладеного з ТОВ «Екоп-Південь», право вимоги нежитлового приміщення в будинку за адресою: м.Одеса, вул.. Прохорівська 39/41, перший поверх секція А.

Відповідно до договору поставки №2109/12-1 від 21 вересня 2012 року ФОП ОСОБА_6 зобовязувалася поставити, а покупець ОСОБА_7 прийняти та оплатити на умовах договору обладнання, а саме кондиціонери, на суму 1027000 грн. згідно додатку 1, того ж дня виписано прибутковий касовий ордер №3 про прийняття вказаної суми та акт прийому - передавання обладнання.

Як видно із змісту договору відповідального зберігання №2109/12-2 від 21 вересня 2012 року ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_5 домовилися про прийняття на відповідальне зберігання обладнання (кондиціонери), згідно переліку, викладеному в додатку 1. Того ж дня складено акт прийому передавання обладнання на відповідальне зберігання обладнання.

Необхідно звернути увагу на те, що ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОП-ПІВДЕНЬ" 4 листопада 2008 року уклали інвестиційний договір № ОК/11/08, предметом якого було отримання інвестором ОСОБА_2 у власність закріпленого за ним нежитлового приміщення на умовах і в порядку, передбачених договором, а також діючим законодавством України.

Згідно п.3.4 інвестиційного договору від 04.11.2008 р. № ОК/11/08 за згодою забудовника, ТОВ "ЕКОП-ПІВДЕНЬ" інвестор вправі передати свої права і обов'язки по цьому договору іншій особі. Така письмова згода від ТОВ "ЕКОП- ПІВДЕНЬ" при укладанні договору відступлення права вимоги від 16.03.2012р. у сторін була відсутня, що є істотним порушенням умови договору.

Відповідно до п.2.1 наведеного договору правонаступник виплатив учаснику узгоджену сторонами суму, перед підписанням дійсного договору, за відступлення по договору участі, в розмірі 202 418 ,00 доларів США, що становить І 619 344 грн.

Нормами частин 1,2,3 ст.545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Однак, ні перед підписанням зазначеного договору, ні після, ОСОБА_7 не повертав розписки на підтвердження виконання грошового зобов'язання передбаченого п.2.1 договору позивачу. Посилання в п.2.3 даного договору, де вказано, що підписавши цей договір учасник підтверджує отримання вищевказаної суми в повному об'ємі, перед підписанням, і відсутні претензії по взаєморозрахункам, суперечить наведеним нормам в ч.3 ст. 545 ЦК України, оскільки документального підтвердження як отримання так і сплати коштів зазначених у п.2.1 договору у сторін не має.

Згідно ч.1,2 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

З огляду на зазначене, укладений договір відступлення права вимоги від 16.03.2012р. має ознаки удаваного правочину, та фактично між сторонами діє первісне грошове зобов'язання на підставі боргової розписці від 23.04.2008р., оскільки настання правових наслідків за договором відступлення права вимоги від 16.03.2012р. не виникло та не виникне доти, доки відповідач не виконає істотну умови договору, та не передасть або оригінал боргової розписки, або кошти, в розмірі передбаченому у п.2.1 договору. Тобто у розумінні ч.2 ст.604 ЦК України це нове зобов'язання між сторонами, яке не породжує права та обов'язки з наведених підстав. Укладаючи цей договір, сторони діяли свідомо для досягнення особливої користі у ОСОБА_2 - це передача майна, у ОСОБА_7 - це отримання цього майна.

Враховуючи, що наявності інших правовідносин між сторонами судом не встановлено, тому суд приходить до висновку, що дії їх були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди, оскільки ОСОБА_2 її уклав з метою погашення грошового зобов'язання перед відповідачем за борговою розпискою, а останній з метою приховання виникнення первісного зобов'язання по борговій розписці від 23.04.2008р..

Згідно ст.2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19.06.2003р, № 978-ІУ договір управління майном - договір, за яким установник управління передає управителю к довірчу власність майно з метою досягнення визначених ним цілей та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цим майном. За цим Законом договором управління майном для фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ) є договір про участь у ФФБ, а для фонду операцій з нерухомістю (далі - ФОН) та системи ФОН-ФФБ - договір про придбання сертифікатів ФОН; управитель - фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим цим Законом; договір управління майном - договір, за яким установник управління передає управителю у довірчу власність майно з метою досягнення визначених ним цілей та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цим майном. За цим Законом договором управління майном для фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ) є договір про участь у ФФБ, а для фонду операцій з нерухомістю (далі - ФОН) та системи ФОН-ФФБ - договір про придбання сертифікатів ФОН; закріплення об'єкта інвестування за довірителем - встановлення правовідносин між довірителем та управителем на підставі договору про участь у ФФБ, за яких у довірителя виникає право вимоги на цей об'єкт інвестування в майбутньому

Отже, згідно вимогам наведеного закону, у разі відступлення права вимоги на об'єкт інвестування (нерухомості) третій особі, довіритель (позивач) здійснює таку операцію за участю управителя (фінансової установи), що у випадку укладання вищенаведеного договору не відбувалося, та додатково свідчить про нікчемність правочину.

На вимогу позивача 21.09.2012 року між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір поставки № 2109/12-1. Відповідно до умов договору ФОП ОСОБА_6 як продавець постачає ОСОБА_7 обладнання у вигляді кондиціонерів на загальну суму 1 027 000 грн., а ОСОБА_7 зобов'язується оплатити їх вартість.

Передача кондиціонерів від ОСОБА_6 до ОСОБА_7 була оформлена актом прийому-передачі обладнання від 21 вересня 2012 року. У якості підтвердження отримання від ОСОБА_7 зазначених грошових коштів ФОП ОСОБА_6, на вимогу відповідача був виписаний прибутковий касовий ордер №3 на 1 027 000 грн.

21 вересня 2012 року між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_5 був укладений договір відповідального зберігання № 2109/12-2 згідно якого ОСОБА_5 зобов'язується зберігати, отримані ОСОБА_7 від ОСОБА_6, кондиціонери загальною вартістю 1 027 000 грн.

Передача кондиціонерів на зберігання від ОСОБА_7 до ОСОБА_5 була оформлена актом прийому-передачі обладнання на відповідальне зберігання від 21 вересня 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.2. ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про договір купівлі-продажу, якщо інше не встановлено самим договором.

Частина 1 статті 655 ЦК України встановлює, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Однак в дійсності товар (кондиціонери) ФОП ОСОБА_6 не передавала ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. В дійсності ОСОБА_7 не передавав ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 1 027 000 грн., а ОСОБА_5 кондиціонери на зберігання, що підтверджується відсутністю таких грошей у книгах обліку доходів, які вони ведуть як платники єдиного податку другої групи та в податковій декларації, відповідно до п.п.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої та п'ятої групи, які не є платниками податку на додану вартість.

Згідно ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний ,виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Як було судом встановлено, вказані договори складалися в кабінеті відповідача ОСОБА_2 одночасно, обладнання вказане в договорах не поставлялося та відповідно і не передавалося на зберігання, що підтверджується наявними письмовими доказами та поясненнями очевидців подій - відповідача та третіх осіб.

Представлений позивачем договір добровільного страхування майна від 24 вересня 2012 року не може бути прийнятий судом як доказ підтвердження наявності майна, оскільки суду не було представлено акту огляду майна (кондиціонерів) про які йде мова в додатку до вказаного договору, який міг би підтвердити наявність обладнання на території складського приміщення, розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Дальницька,43.

Статтею 572 ЦК України визначено поняття застави, згідно з нормами якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст.584 ЦК України у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Оцінивши надані суду докази в сукупності, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сторони насправді бажали оформити договори застави, для гарантування виконання грошового зобовязання, однак по своєму змісту вони не відповідають вказаним вимогам закону, тому виходячи із того що договори є удаваними, а зобовязання боржником вже виконано, тому необхідно визнати вказані договори відступлення права вимоги, поставки та відповідального зберігання недійсними.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснювала, що її чоловік ОСОБА_7 з ОСОБА_2 знаходилися в дружніх відносинах, позивач надавав гроші відповідачу, але останній не повернув їх, а коли підписували договір про купівлю приміщення чоловік віддав ОСОБА_2 гроші в сумі 1600000 грн.. Однак пояснення свідка суд не може приймати до уваги оскільки обставини відносно яких вона свідчила, щодо передання грошей та їх неповернення, можуть бути підтверджені лише належними та допустимими доказами, якими в даному випадку є письмові докази стосовно предмету доказування.

Отже, враховуючи встановлені факти та повний розрахунок відповідача перед позивачем, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_7 необхідно відмовити.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього

Кодексу.

Оскільки, договори відступлення права вимоги, поставки та відповідального зберігання є удаваними, то виходячи із вимог ст.216 ЦК України необхідно застосовувати наслідки, разом з тим приймаючи до уваги повне розрахування відповідача по борговому зобовязанню, тому наслідки не можуть бути застосовані, оскільки такі договори необхідно визнати недійсними .

Крім того, відповідно до вимог ст..88 ЦПК України та ст..4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_7 необхідно стягнути судовий на користь ОСОБА_2 у розмірі 3116 грн., на користь ОСОБА_6 229,40 грн., та на користь ОСОБА_5 229,40 грн..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати договір відступлення права вимоги від 16 березня 2012 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 недійсним.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 219711,58 грн. та судовий збір у розмірі 3116 грн..

Позов фізичної особи підприємця ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати договір поставки обладнання укладений 21 вересня 2012 року №2109/12-1 між фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 та ОСОБА_7 недійсним.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати у розмірі 229,40 грн..

Позов фізичної особи підприємця ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати договір відповідального зберігання укладений 21 вересня 2012 року №2109/12-2 між фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 і ОСОБА_7 недійсним.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 229,40 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: