22-ц/772/949/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Король О. П.Категорія:
55Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 10 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» та товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг» про
захист прав споживача та стягнення
матеріальних збитків, -

встановила:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
мотивуючи позовні вимоги тим, що 5.09.2005
року між ОСОБА_2 та АКБ
«Райффайзенбанк» Україна,
правонаступником якого був ЗАТ «ОТП
Банк», а в свою чергу ПАТ «ОТП Банк», є
правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», був
укладений кредитний договір на
споживчий кредит №НСL-001/006/05 в сумі 25 000
доларів США з відсотковою ставкою 11%
річних з датою остаточного повернення
5.09.2018 року. В середині грудня 2005 року
позичальник зняв з рахунку 15 000 доларів
США на будівництво будинку. Решту
коштів в сумі 10 000 доларів США банк
позичальнику не перерахував, мотивуючи
свою відмову необхідністю виведення
частини будинку, яка належить ОСОБА_4
(іпотекодавцю за кредитним договором) в
окрему частину. В кінці 2006 року
Райффайзенбанк Україна продав активи,
а з ними і кредитний договір №НСL-001/006/05
на ім'я ОСОБА_2 на суму 25 000 доларів США
ЗАТ «ОТП Банку», про що не довели до
відома ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_4 (поручитель
та іпотекодавець), що стали власниками
цього кредитного договору, порушуючи
цим законодавство: ст. 517, 518, 519, 520, 521,
611, 613 ЦК України. Доказів продажу
кредитного портфелю за договором від
5.09.2005 року № HCL-001/006/05 на ім'я ОСОБА_2 ЗАТ
«ОТП Банку» позивачу не надано.

За період з 5.09.2005 до 10.11.2008 року позивач
був вимушений сплачувати відсотки та
інші нарахування з розрахунку 25 000
доларів США по обслуговуванню кредиту,
але сума фактично отриманих коштів, які
Райффайзенбанк Україна видав
становила 15 000 доларів США. Виходячи з
чого, просив визнати незаконними дії
ПАТ «ОТП Банк» в частині відмови у
видачі залишку кредиту за кредитним
договором №HCL-001/006/05 від 5.09.2005 року у
розмірі 10 000 доларів США; зобов'язати
ПАТ «ОТП Банк» перерахувати на
поточний рахунок ОСОБА_2 суму залишку
невиданих коштів за кредитним
договором № HCL-001/006/05 від 05.09.2005 року у
розмірі 10 000 доларів США (78 700 грн.);
стягнути з ПАТ «ОТП Банк» суму пені в
розмірі 3% в день за невиконання банком
умов кредитного договору №HCL-001/006/05 від
5.09.2005 року, а саме безпідставну
невидачу кредиту в сумі 10 000 доларів США
в розмірі 5 949 720 грн. згідно Закону
України «Про захист прав споживачів»;
стягнути з ПАТ «ОТП Банк» як
правонаступника ЗАТ «ОТП Банк»
надмірно сплачені кошти за
обслуговування кредиту в сумі 35 864
грн.; стягнути грошову компенсацію у
розмірі 3 % з дати порушення умов
кредитного договору до дня отримання
цієї компенсації

10 лютого 2014 року ОСОБА_2 подав заяву про
збільшення позовних вимог і просив
додатково стягнути з ПАТ «ОТП Банк»
подвійну суму невиданих коштів
відповідно до п. 2 ст. 230 ЦК України та
залучення співвідповідача ТОВ «ОТП
Факторинг Україна».

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 10 лютого 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на неповне
зсування обставин, які мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення скарги,
виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 5.09.2005 року між
АКБ Райффайзен Банк Україна та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір
№НСL-001/006/05, згідно якого банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит в сумі 25 000 доларів США з
відсотковою ставкою 11% річних з датою
остаточного повернення 5.09.2018 року.
Цільове використання кредиту -
будівництво нерухомого майна,
фінансування будівельних робіт та
закупівлі будівельних матеріалів (а.с.
3-6).

Згідно Статуту ПАТ «ОТП Банк»,
затвердженого рішенням Загальних
зборів Акціонерів №62 від 19.04.2013 року,
погодженого НБУ 17.05.2013 року та
зареєстрованого державним
реєстратором 24.05.2013 року за № 3005865,
ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх
прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк», яке в
свою чергу є правонаступником усіх
прав та обов'язків АКБ «Райффайзенбанк
Україна». Банк був створений у формі
акціонерного товариства закритого
типу на підставі Договору про
створення та діяльність акціонерного
комерційного банку «Райффайзенбанк
Україна» від 13.11.1997 року та рішення
Установчих зборів банку від 28.11.1997 року
та зареєстрований НБУ 2.03.1998 року
(реєстраційний номер 273). Згідно з
рішенням позачергових Загальних
Зборів Акціонерів від 9.10.2006 року
(Протокол №40) Банк змінив свою назву з
АКБ «Райффайзенбанк Україна» на ЗАТ
«ОТП Банк».

З метою приведення Статуту у
відповідність вимог Закону України
«Про акціонерні товариства» від 17.09.2008
року №514-VI та згідно з рішенням
Загальних Зборів Акціонерів від 23.04.2009
року (Протолк №53) Банк змінив свою
назву з Закритого акціонерного
товариства «ОТП Банк» на Публічне
акціонерне товариства «ОТП Банк».

Таким чином, ПАТ «ОТП Банк» доведено
обставини щодо правонаступництва усіх
прав та обов'язків АКБ «Райффайзенбанк
Україна» в тому числі щодо кредитного
договору №НСL-001/006/05 від 5.09.2005 року.

10 грудня 2010 року між АТ «ОТП Банк» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю, відповідно до
якого АТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» прийняло право
вимоги за кредитним договором
№НСL-001/006/05 від 5.09.2005 року, про що було
повідомлено ОСОБА_2 листом від 7.06.2012
року, який отримано останнім 11.06.2012
року, що підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення.

Згідно з умовами кредитного договору
№НСL-001/006/05 від 5.09.2005 року банк
відкриває позичальнику поточний
рахунок НОМЕР_1.

Пунктом 1.7. частини №2 кредитного
договору визначений порядок надання
кредиту. Відповідно до цього пункту
Банк здійснює видачу Кредиту
Позичальнику однією сумою в
безготівковій формі шляхом
дебетування кредитного рахунку
Позичальника та перерахування
кредитних коштів за реквізитами,
вказаними в Кредитній заявці
Позичальника або в готівковій формі за
бажанням Позичальника.

Відповідно до п. 4 частини № 1
Кредитного договору №НСL-001/006/05
кредитна заявка - документ, що
подається Позичальником до Банку, на
підставі якого Банк надає Позичальнику
Кредит Позичальнику.

8 вересня 2005 р. ОСОБА_2 подав кредитну
заяву на видачу 25 000 доларів США за
кредитним договором № НСL-001/006/05 від
5.09.2005 р. Позичальник просив видачу
здійснити 9.09.2005 р. шляхом перерахування
кредитних коштів в повній сумі з
кредитного рахунку на поточний рахунок
НОМЕР_1, відкритий в Райффайзенбанк
Україна (а.с.41).

Згідно виписки по рахунку НОМЕР_1 на
ім'я ОСОБА_2 станом на 17.10.2005 року
позичальнику видано кредитні кошти в
сумі 25 000 доларів США (а.с. 31).

Посилання позивача на те, що номер
рахунку в кредитній заявці, на який
повинна була бути перерахована сума 25
000 доларів США не належить
позичальнику, оскільки 7.12.2005 року між
АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2
укладено договір №В-00/149/05 «Про
відкриття та обслуговування
банківського рахунку в іноземній та
національній валюті для фізичних
осіб», згідно якого ОСОБА_2 відкрито
рахунок НОМЕР_1, на який і повинні були
бути зараховані кредитні кошти,
обґрунтовано не взято судом першої
інстанції до уваги, оскільки позивачем
не доведено належними та допустимими
доказами, що договір від 7.12.2005 укладено
на виконання договору № НСL-001/006/05 від
5.09.2005 р. Кредитним договором, кредитною
заявою, випискою по рахунку
передбачено інший номер рахунку , на
який повинні бути зараховані кредитні
кошти.

Згідно з актом №7 від 24.02.2011 р. АТ «ОТП
Банк» про вилучення для знищення
документів, не внесених до
Національного архівного фонду
первинні касові документи про видачу
банком позичальнику ОСОБА_2 кредитних
коштів з його рахунку НОМЕР_1 знищені.

Відповідно до «Переліку документів, що
утворюються в діяльності
Національного банку України та банків
України із зазначенням строків
зберігання», затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
№601 від 8 грудня 2004 року строк
зберігання касових документів
(приходні, видаткові, позабалансові
ордери та документи до них) по
операціях в іноземній валюті складає 5
років.

Згідно із ст.ст. 11,59,60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень ,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України
«Про захист прав споживачів» у разі
коли виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надання
послуги) згідно з договором, за кожний
день (кожну годину, якщо тривалість
виконання визначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмір трьох відсотків вартості
роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством. У разі
коли вартість роботи (послуги) не
визначено, виконавець сплачує
споживачеві неустойку в розмірі трьох
відсотків загальної вартості
замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені),
встановленої в разі невиконання,
прострочення виконання або іншого
неналежного виконання зобов'язання, не
звільняє його від виконання
зобов'язання в натурі.

Суд першої інстанції повно та всебічно
дослідивши обставини справи, надавши
належну оцінку наявним у справі
доказам дійшов правильного висновку
про те, що ПАТ «ОТП Банк», який є
правонаступником АКБ «Райффайзенбанк
Україна» належним чином виконав
зобов'язання за кредитним договором
№НСL-001/006/05 від 5.09.2005 року, відповідачем
не доведено порушення банком умов
договору та вимог Закону України «Про
захист прав споживачів», а тому
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст.
307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 10 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
Л.О. Голота

/підпис/
Ю.Б. Войтко

З оригіналом вірно: