РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4717/13-ц

пр. № 2/759/44/14

14 березня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді -
Борденюка В.В.,

при секретарі -
Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на
наявність у відповідача
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 98 802,34 грн..

Через неявку сторін зазначена справа
відкладалась неодноразово.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, повідомлявся про
судові засідання неодноразово, у
позовній заяві виклав заяву у якій
просив розглядати справу у його
відсутність.

Представник відповідача проти позову
заперечував, вказуючи на
безпідставність і недоведеність його
вимог.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши
доводи позовної заяви, суд дійшов
висновку про необхідність відмови у
даному позові, виходячи із такого.

Як вбачається із матеріалів справи і
встановлено судом, 23.06.2008 року між ВАТ
Комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра», та ОСОБА_1 було укладено
договір комплексного банківського
обслуговування фізичних осіб від 05.10.2006
року. Відповідно до договору кредиту
позивач відкрив відповідачу картковий
рахунок НОМЕР_1 та надав йому платіжну
картку картку; кредитний ліміт за даною
карткою було встановлено на рівні 50
000,00 грн.

Підставою для подання даного позову
стало те, що, за твердженням позивача,
заборгованість відповідача за тілом
кредиту на час подання позову складала
47 621,23 грн.; крім того, до складу
загальної заборгованості відповідача,
за змістом позову, відноситься борг за
відсотками за користування кредитом у
розмірі 50 30,85 грн. і штраф за
несвоєчасне виконання кредитних
зобов'язань у розмірі 876,26 грн.

Водночас, представником відповідача
було подано заяву про застосування
строку позовної давності при вирішенні
даного спору.

Так, відповідач посилався на те, що
пунктом 1.71 Договору передбачено, що
строк дії картки та кредитної лінії
складає 1 або 2 роки з автоматичним пере
випуском; з наданих матеріалів
неможливо встановити, який саме строк
дії кредитної лінії передбачено у
взаємовідносинах з відповідачем, а
тому виникає обґрунтоване питання з
якого часу у Позивача виникло право на
пред'явлення позову з урахуванням того,
що остання виплата згідно з наданого
позивачем розрахунку заборгованості,
була проведена в березні 2009 року.

Відтак, на думку відповідача кінцевим
терміном для звернення із даним
позовом до суду є березень 2012 року, у
той час як банком було заявлено позов у
березні 2013 року.

Крім того, із наявної у матеріалах
справи анкети на оформлення кредитної
картки від 17.06.2008 року вбачається, що
відповідачці було відкрито картковий
рахунок НОМЕР_1 (а.с. 10).

Копія розписки держателя картки із
підписом відповідачки свідчить про те,
що вона 02.07.2008 року отримала банківську
платіжну катку НОМЕР_2 (а.с. 23).

Разом із тим, з метою доказування
розміру заборгованості за рахунком
НОМЕР_1, банком було подано до суду звіт
за типами заборгованості, за змістом
якого борг відповідачки за тілом
кредиту становить 47 621,23 грн. (а.с. 9).

Крім того, банком було подано до суду
звіт за операціями за картковим
рахунком за карткою НОМЕР_2, із якого
вбачається, що остання видаткова
операція за даною карткою була
здійснена 27.04.2009 року.

Відповідно до п. 4 Постанови НБУ від
18.06.2003 року № 254 «Положення про
організацію операційної діяльності в
банках України») Операції, які
здійснюють банки, мають бути належним
чином задокументовані. Підставою для
відображення операцій за балансовими
та/або позабалансовими рахунками
бухгалтерського обліку є первинні
документи.

Первинні документи складаються на
бланках форм, затверджених відповідно
до законодавства України.
Документування операцій може
здійснюватися з використанням бланків,
виготовлених банками самостійно, які
повинні містити обов'язкові реквізити
чи реквізити форм, затверджених
відповідно до законодавства України.

Первинні документи складаються на
паперових носіях або в електронній
формі та мають містити такі обов'язкові
реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства (банку), що склало
документ;

зміст та обсяг операції (короткий зміст
операції та підстава для її
здійснення), одиницю її виміру;

посади осіб, відповідальних за
здійснення операції і правильність її
оформлення;

особистий підпис (електронний цифровий
підпис) та інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні операції.

До обов'язкових реквізитів первинних
документів, що використовуються для
розрахунків (крім перелічених вище),
також належать:

назва одержувача коштів;

сума операції (цифрами та словами). Сума
операції може бути відображена лише
цифрами, якщо цей документ формується
за допомогою програмного забезпечення
в автоматизованому режимі або якщо це
передбачено нормативно-правовими
актами Національного банку;

номери рахунків;

назва банку (одержувача та платника
коштів).

Первинні документи залежно від виду
операції можуть включати, крім
обов'язкових, додаткові реквізити, що
визначаються банками самостійно.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові НБУ від 30.12.1998, № 566 "Про
затвердження Положення про
організацію бухгалтерського обліку та
звітності в банках України".

Пунктом 2.1.1. передбачено, що підставою
для бухгалтерського обліку операцій
банку є первинні документи, які
фіксують факти здійснення цих
операцій. Первинні документи повинні
бути складені під час здійснення
операції, а якщо це неможливо -
безпосередньо після її закінчення та
можуть складатися у паперовій формі
та/або у вигляді електронних записів (у
формі, яка доступна для читання та
виключає можливість внесення будь-яких
змін). У разі складання їх у вигляді
електронних записів при потребі
повинно бути забезпечене отримання
інформації на паперовому носії.

Первинні документи як у паперовій
формі, так і у вигляді електронних
записів (непаперовій формі) повинні
мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату складання документа;

назву підприємства (банку), від імені
якого складений документ;

місце складання документа;

назву отримувача коштів;

зміст операції (підстави для її
здійснення) та одиницю її виміру;

суму операції (цифрами та прописом).
Сума операції може бути відображена
цифрами за відсутності на документі
суми прописом, якщо цей документ
формується за допомогою програмного
забезпечення в автоматизованому
режимі або якщо це передбачено
нормативно-правовими актами
Національного банку України;

номери рахунків;

назву банку (отримувача та платника
коштів);

посади та підписи осіб, відповідальних
за здійснення операції та правильність
її оформлення (підтвердження підпису
на документі в електронному вигляді
здійснюється за допомогою
електронного коду працівника або
електронного підпису).

Первинні документи як у паперовій
формі, так і у вигляді електронних
записів можуть мати й інші додаткові
реквізити.

Таким чином, із викладеного вбачається,
що наявні у матеріалах справи
розрахунок заборгованості, звіт за
типами заборгованості та звіт за
операціями по картковому рахунку, не
відповідають вимогам, визначеним у
постановах НБУ України та не містять
обов'язкових реквізитів передбачених
для первинних банківських документів.

Крім того наведені матеріали не
містять достовірної і вичерпної
інформації щодо розміру
заборгованості відповідача за
відсотками за користування кредитом,
оскільки за змістом згаданого звіту за
типами заборгованості, борг
позичальника за відсотками становить 21
236,64 грн., у той час, як банком було
заявлено 50 304,85 грн. несплачених
відсотків.

Наведене свідчить про те, що надані
банком, з метою доказування розміру
заборгованості відповідача документи,
за своєю природою не є випискою за
особовим рахунком відповідача, чи
іншими платіжними банківськими
документами, які могли би бути
належними і допустимими доказами
заявленої банком кредитної
заборгованості ОСОБА_1.

Водночас, після подання представником
банку, у межах судового засідання 03.10.2013
року, зазначеного звіту за операціями
за картковим рахунком, позивач, будучи
повідомленим про час і місце судового
розгляду, явку свого представника у
наступні судові засідання не
забезпечив і додаткових належних
доказів в обґрунтування вимог свого
позову суду не надіслав.

При цьому даний спір було вирішено у
судовому порядку у відсутність
представника позивача за наявними у
матеріалах справи доказами, у зв'язку
із тим, що у тексті позовної заяви
позивачем було викладено заяву про
розгляд справи у відсутність його
представника.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Водночас, заявивши даний позов, позивач
не виконав, передбаченого статтею 60 ЦПК
України, процесуального обов'язку із
доказування належними і допустимими
доказами факту надання кредиту
відповідачу, розміру і періоду
виникнення боргу за кредитом,
відсотками і неустойкою.

Таким чином, у ході розгляду даної
справи позивачем не було надано
належних і допустимих доказів, які б
підтверджували факт надання
відповідачу кредиту і обґрунтованості
заявленого позивачем розрахунку
складових кредитної заборгованості.
Наведене свідчить про
необґрунтованість вимог даного позову,
що зумовлює відсутність правових
підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 59, 60, 61, 212-215, 218
ЦПК України, на підставі 525, 526, 530, 1050, 1054
ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: