Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Широкової
Л.В.,

суддів
Матюшенка І.В., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання
Ходаківській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 05 лютого 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року до суду з
вищезазначеним позовом звернулась
ОСОБА_2 Свої вимоги мотивувала тим, що
їй на праві приватної власності та на
праві постійного користування
належать земельні ділянки, розташовані
в м. Житомирі, по вул.
Червоноармійській, 1/25-А. Позивачка
зазначала, що земельна ділянка
відповідача межує з її земельною
ділянкою згідно плану зовнішніх меж.
ОСОБА_3 неодноразово порушував межу між
земельними ділянками та переставивши
паркан на вказаній межі, захопив 0,80 м
належної земельної ділянки по всій її
земельній ділянці , внаслідок чого
позбавив її підходу до стіни забудови.
Відповідач відмовляється в
добровільному порядку перенести
паркан, а тому ОСОБА_2 просила усунути
перешкоди у користуванні
вищезазначеною земельною ділянкою,
шляхом зобов'язання відповідача
перенести металеву сітку (огорожу) від
її забудови на лінію межі, а саме на 0,80
м.

Рішенням Богунського районного суду
м. Житомира від 05 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено за
безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі, судові витрати
покласти на відповідача.

На обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що рішення суду є
незаконним, необґрунтованим та таким,
що ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Судом не встановлено усіх обставин, що
мають значення для справи, не
досліджено та не надано належної
оцінки доказам по справі, висновки суду
не відповідають обставинам справи.
Апелянт зазначає, що у судовому
засіданні відповідач та його
представник позов не визнали, але
фактично не заперечували, що ОСОБА_3
було огороджено частину земельної
ділянки позивача. Також в матеріалах
справи наявний акт обстеження
земельної ділянки Державною
інспекцією сільського господарства
Житомирської області, згідно якого,
відповідач огородив частину земельної
ділянки площею 0,0007 га., що належить
ОСОБА_2, а тому дані дії свідчать про
факт самовільного зайняття
вищезазначеної земельної ділянки
відповідно до ст.1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель».

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем не було надано належних
доказів на підтвердження позовних
вимог. З таким висновком суду колегія
суддів погоджується.

Судом встановлено, що позивачу
на праві приватної власності та на
праві постійного користування
належать земельні ділянки площею
0,0456га та площею 0,0061 га, які знаходяться
АДРЕСА_2.

Відповідач є одним із
співвласників житлового будинку
АДРЕСА_1. Як встановлено судом
апеляційної інстанції співвласниками
вказаного домоволодіння крім
відповідача ОСОБА_3. є ОСОБА_5 та ОСОБА_6
. Порядок користування земельною
ділянкою, яка закріплена за вказаним
домоволодінням не встановлений.

Відповідно до ст.152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 та співвласники
домоволодіння АДРЕСА_1, є суміжними
землекористувачами. Між ними виник
спір щодо межі, на якій розташована
металева сітка.

Відмовляючи у позові суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
позивачем не надано належних,
допустимих та достатніх доказів на
підтвердження позову, що саме
відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди
позивачу у користуванні її земельною
ділянкою.

Так в акті обстеження №63/24 від 18
липня 2013 року земельної ділянки ОСОБА_2
та в повідомленні Державної інспекції
сільського господарства в
Житомирській області від 19.07.2013 року
відсутні відомості про
місцезнаходження спірного паркану та
огородженої частини, а також відстань,
на яку зміщено паркан.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстави
для задоволення позовних вимог.

Рішення суду відповідає
встановленим обставинам справи та
вимогам закону. Підстав для його зміни
або скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 05 лютого 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: