АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/127/К/14
Головуючий у 1 й інстанції - Строгова
Справа №177/1869/13ц
Доповідач - Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі Бевзі М.О.

за участі представника позивача
ОСОБА_2,

представників відповідача Дериглазова
Віктора Петровича, Федорова Віктора
Володимировича,

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Кривому Розі цивільну справу по
апеляційній скарзі представника
позивача ОСОБА_2 на рішення
Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 14
листопада 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до Приватного
підприємства "Альбатрос-СВ" про
стягнення заборгованості з виплати
заробітної плати та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із
позовом до Приватного підприємства
«Альбатрос-СВ» про стягнення
заборгованості з виплати заробітної
плати та моральної шкоди. В
обґрунтування позову зазначив, що 03
січня 2012 року він був прийнятий на
роботу до Приватного підприємства
«Альбатрос-СВ» на посаду водія
автотранспортного засобу. 18 травня 2012
року позивач звільнився з роботи за
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України, з підстав несплати добових на
відрядження. На день звільнення з
роботи приватне підприємство
«Альбатрос-СВ» заборгувало йому
нараховану та невиплачену заробітну
плату за травень 2012 року, добові за час
відрядження у м.Амвросіївка, та
компенсацію за невикористану
відпустку. Трудову книжку йому віддали
18 червня 2012 року. Просив суд стягнути з
приватного підприємства
«Альбатрос-СВ» на його користь
заробітну плату за травень 2012 року 1 823,90
грн., вихідну допомогу у розмірі 7500,00
грн. (2 500,00 грн. х 3 = 7 500,00 грн.),
компенсацію за невикористану
відпустку у розмірі 1 315,80 грн.
невиплачені добові у розмірі 15022,00 грн.,
а всього 661,70 грн. та компенсацію за
нанесену моральну шкоду у розмірі 10 000,00
грн.

Рішенням Криворізького районного
суду Дніпропетровської області від 14
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з
Приватного підприємства
«Альбатрос-СВ» на користь ОСОБА_5
заборгованість по заробітній платі за
травень 2012 року в розмірі 1 823,90 грн. та
компенсацію за невикористану
відпустку в розмірі 947,64 грн., та на
користь держави стягнуто судовий збір.

В апеляційній скарзі представник
позивача просив скасувати оскаржуване
рішення та задовільнити позовні
вимоги.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що 03.01.2012 року позивач
ОСОБА_5 згідно наказу №1-к від 03.01.2012
року був прийнятий на роботу до
Приватного підприємства
«Альбатрос-СВ» на посаду водія
автотранспортного засобу (а.с. 23).

Наказом Приватного підприємства
«Альбатрос-СВ» №55-к від 18 травня 2013
року ОСОБА_5 звільнений за власним
бажанням згідно ст. 38 КЗпП України
(а.с.25).

Згідно довідки № 33 від 01.08.2013 р.
про доходи, середньоденна заробітна
плата ОСОБА_5 складає 115, 65 грн., а
середньомісячна заробітна плата
складає 2500,00 грн. (а.с. 58).

З розрахунку нарахування
компенсації за невикористану
відпустку №62 від 21.05.2012 року,
вбачається, що ОСОБА_5 нарахована
загальна сума у розмірі 1156,50 грн. з якої
утримані податки і до виплати належить
947,64 грн. та заробітна плата за травень
2012 року у розмірі 1823,90 грн. (а.с. 10).

Як вбачається з акту № 1 про
видачу компенсації за невикористану
відпустку та заробітну плату за
травень 2012 року, ПП «Альбатрос - СВ» має
заборгованість перед ОСОБА_5 в сумі 2442,14
грн., яка складається з компенсації за
невикористану відпустку в розмірі 947,64
грн. та заробітної плати за травень 2012
року у розмірі 1404,50 грн. (а.с. 11).

Згідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України
виплата всіх сум, що належить
працівнику від підприємства, установи,
чи організації, провадиться в день
звільнення, а у разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у зазначені строки, підприємство,
установа, організація згідно з ч. 1 ст. 117
КЗпП України повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Як вбачається з листа № 63 від
22.05.2012 року ПП «Альбатрос-СВ»
запрошував ОСОБА_5, отримати заробітну
плату та трудову книжку (а.с. 21), але
останній на прохання відповідача не
з'являвся. Тому суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
відсутності вини відповідача у
несвоєчасній виплаті належних
позивачу при звільненні сум, вчасної
видачі звільненому трудової книжки та
необхідності відмови у стягненні з
відповідача вихідної допомоги згідно
ст. 44 КзпП України в сумі 7500 грн.

Розраховуючи суму добових, які на
думку позивача, підприємство
заборгувало перед ним, він виходив з 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
як розміру нібито передбаченого чинним
Податковим Кодексом України в ст.140.1.7.

Проте відповідно до абзацу 7
статті 140.1.7. Податкового Кодексу
України сума добових визначається в
разі відрядження в межах України
згідно з наказом про відрядження та
відповідними первинними документами.

У матеріалах справи наявний наказ
підприємства- відповідача "Про розмір
добових під час відрядження" №3 від
02.01.2012 року, яким встановлено розмір
добових під час відрядження - від 30,00
грн. до 200, 00 грн. в залежності від місця
перебування під час відрядження (а.с.20).
Позивачу було розраховано та виплачено
добові в ромізі 80,0 грн. на день в
повному обсязі (аа.с 29,31).

Отже суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відсутності
підстав вважати розмір виплачених
добових позвиачу невірним та
необхідності відмови у задоволенні цих
позовних вимог.

Не встановивши наявності у діях
посадових осіб підприємства
-відповідача порушень трудового
законодавства, суд першої інстанції
також дійшов правильного виснвоку про
відсутність підств до відшкдування
моральної шкоди позивачу.

Таким чином, встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване рішення ухвалене з
додержанням норм процесуального права
та відповідає нормам матеріального
права, відсутні передбачені ст. 309 ЦПК
України підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Криворізького районного
суду Дніпропетровської області від 14
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржена шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді