АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8271/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/76/14
Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В.В.
Доповідач Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Акопян В.І.,

Суддів: Лобова О.А., Петренка В.М.

при секретарі: Фадейкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 14 листопада 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2013 року позивач
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики. Вказувала, що 20.01.2011 року вона
надала відповідачці позику в розмірі
121000 грн., що підтверджується розпискою
написаною ОСОБА_2 Грошові кошти
відповідачка зобов'язувалася
повернути частинами, по 15000 грн.
щомісячно. Оскільки позику ОСОБА_2 не
повернула, просила стягнути з
відповідачки суму позики в розмірі 121000
грн., інфляційні витрати в сумі 7 865
грн. та 3% річних, що складає 3630 грн., а
також витрати на послуги адвоката в
розмірі 5 000 грн., а всього: 137495 грн.

Заочним рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 14 листопада 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та
подала апеляційну скаргу, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просила рішення скасувати,
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307, п.3, 4 ч.1 ст.309
ЦПК України за результатами розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право змінити рішення суду першої
інстанції в разі невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до розписки від 20.01.2011
року ОСОБА_2 зобов'язалася віддавати
кожного місяця по 15000 грн. ОСОБА_1,
загальна сума складає 121 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач не довела факту
укладення договору позики грошових
коштів між сторонами.

Відповідно до ст. ст. 1046 - 1050 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками. Договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. Така форма
може надаватися договору позики за
бажанням сторін.

В матеріалах справи знаходиться
розписка відповідачки , в якій вона
зобов'язується виплачувати позивачки
грошові кошти . В даній розписці не
зазначено, що відповідачка отримала
від позивачки грошові кошти або
матеріальні цінності, за які вона
зобов'язується сплатити кошти.

Із наданих апеляційному суду
сторонами документів вбачається , що
ОСОБА_2 працювала у ОСОБА_1 реалізатором
ювелірних виробів і між ними існує спір
з приводу розрахунків за продані
ювелірні вироби. Після написання
розписки наступного дня відповідачка
звернулась з заявами до правоохоронних
органів зі скаргами на дії позивачки та
працівників міліції з приводу
написання розписки , перевірка її заяв
на даний час не завершена.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає ,що суд першої інстанції
підставно відмовив ОСОБА_1 в
задоволенні позову про стягнення
боргу, оскільки позивачка не надала
належних доказів того, що між сторонами
було укладено договір позики, а саме що
була передача грошових коштів або
інших речей від позивачки до
відповідачки.

Рішення місцевого суду відповідає
вимогам закону ,підстав для його зміни
чи скасування колегія не вбачає.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308 ,п.4, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Заочне рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 14 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.І. Акопян

Судді:
В.М.Петренко

О.А.Лобов

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області:
В.І.Акопян