Провадження № 2/127/1036/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2014 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

в складі головуючого судді Кашпрука
Г.М.,

секретаря Мироненко В.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Вінницької
міської ради, за участю третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права
власності на 79/100 частини
домоволодіння, що знаходиться за
адресою м. АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Вінницького
міського суду Вінницької області із
позовом до Вінницької міської ради про
визнання права власності на 79/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом.

Позов мотивований наступними
обставинами. Дід та баба позивачки,
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 придбали у власність
21/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 яке
на той час складалось із двох житлових
будинків та двох сараїв, які на
технічному плані були позначені
відповідно літерами «А» та «Б».
Внаслідок недбалості співвласників
даного будинковолодіння, будинок під
літерою «А» у 1985 році було знищено.
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишились проживати
у будинку під літерою «Б», який вони
укріпили та добудували. У зв'язку із
забудовою, виконавчий комітет
Староміської районної ради м. Вінниці
прийняв рішення про зміну часток у
будинковолодінні АДРЕСА_1 від 14.02.1990
року, яким затвердив за ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 79/100 часток будинковолодіння
АДРЕСА_1 яке складається з двох
житлових будинків. На підставі
вищезазначеного рішення, ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 отримали свідоцтво № 848 від
27.02.1990 року про право власності на 79/100
частин будинковолодіння АДРЕСА_1

Рішенням Староміського районного
суду м. Вінниці від 03.06.2010 року по справі
№ 2-531-2010 відмовлено у задоволенні
первісного позову ОСОБА_7, ОСОБА_6 до
ОСОБА_8, ОСОБА_4, виконкому ОСОБА_3
міської ради про визнання права
власності на нерухоме майно та
визнання припинення права власності
внаслідок знищення майна. Зустрічний
позов задоволено частково та визнано
недійсним свідоцтво № 848 про право
власності на нерухоме майно, видане
27.02.1990 року виконавчим комітетом
Староміської районної ради м. Вінниці.

Даним судовим рішенням було
визнано недійсним вищевказане
свідоцтво про право власності з
підстав помилкового визначення
розміру часток.

Згідно заповіту від 07.06.2010 року,
ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею померлих
ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які свого часу не
встигли повторно звернутись до органів
місцевого самоврядування та отримати
нове свідоцтво про право власності.

Згідно роз'яснення Другої
вінницької державної нотаріальної
контори від 03.09.2013 року № 1327/02-14, у
зв'язку із відсутністю
правовстановлюючого документу, який
посвідчує право власності на об'єкт
нерухомого майна, свідоцтво про право
на спадкування нотаріальна контора
видати не може, що і стало підставою для
звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні
представники позивачки за довіреністю
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вимоги позову
підтримали у повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3
міської ради за довіреністю ОСОБА_11
просив у задоволенні позову відмовити
з підстав його необґрунтованості.

Треті особи без самостійних вимог
на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх
представник за договором про надання
правової допомоги адвокат ОСОБА_1 у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечили, мотивуючи його
недоведеністю та безпідставністю.

В ході судового розгляду по
справі встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу
від 15.10.1962 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6
придбали у власність 21/100 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 яке складається
в цілому з двох жилих одноповерхових
будинків та двох сараїв, розташованих
на земельній ділянці площею 2730 кв. м.
Даний договір того ж дня посвідчено
державним нотаріусом Першої
вінницької державної нотаріальної
контори за реєстровим № 4-635 та
зареєстровано в КП «ВООБТІ» 24.10.1962 року
за № 12-2202.

Відповідно до Акту прийомки
індивідуального домоволодіння в
експлуатацію від 20.10.1989 року,
затвердженого рішенням виконкому
Староміської районної ради № 320 від
16.11.1989 року, комісією обстежено
одноповерховий будинок АДРЕСА_1,
житловою площею 47,1 кв. м., згідно заяви
забудовників ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Рішенням виконавчого комітету
Староміської районної ради м. Вінниці
№ 57 від 14.02.1990 року вирішено затвердити
зміну часток по будинковолодінню у
зв'язку із прибудовами та затверджено
за ОСОБА_7 та ОСОБА_6, у зв'язку із
неможливістю виділити у окреме
будинковолодіння, 79/100 часток
будинковолодіння АДРЕСА_1, яке
складається з двох житлових будинків
(а. с. 6).

27.02.1990 року виконкомом
Староміської ради м. Вінниці видано
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 свідоцтво про право
приватної власності на будівлю № 848,
згідно якого їм належить 79/100 часток
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з двох житлових будинків та
господарських будівель. Дане свідоцтво
зареєстровано в КП ВООБТІ 17.01.1997 року за
реєстровим № 2202.

Рішенням Староміського районного
суду м. Вінниці від 03.06.2010 року по справі
№ 2-531-2010 відмовлено у задоволенні
первісного позову ОСОБА_7, ОСОБА_6 до
ОСОБА_12, ОСОБА_4 та виконкому ОСОБА_3
міської ради про припинення у зв'язку
зі знищенням майна права власності
ОСОБА_4 на 13/100 частин спірного
будинковолодіння та ОСОБА_12 на 2/25
часток даного будинку, а також визнання
за позивачами права власності
відповідно на 21/100 часток домоволодіння
АДРЕСА_1.

Даним судовим рішення задоволено
зустрічний позов ОСОБА_12, ОСОБА_4 та
визнано недійсним свідоцтво
виконавчого комітету Староміської
районної ради м. Вінниці № 848 від 27.02.1990
року. Рішенням суду також встановлено
факт недоведеності знищення внаслідок
пожежі майна ОСОБА_12 та ОСОБА_4, а також
встановлено факт наявності допущеної
виконкомом Староміської районної арди
м. Вінниці помилки при визначенні
часток у спірному будинковолодінні
АДРЕСА_1. Зазначені обставини і стали
підставою для ухвалення даного рішення
суду від 03.06.2010 року.

Згідно рішення від 20.07.2010 року
апеляційного суду Вінницької області
залишено в силі рішення Староміського
районного суду м. Вінниці від 03.06.2010
року по справі № 2-531-2010.

Згідно листа МКП «ВМБТІ» № 130 від 04.05.2011
року скасовано державну реєстрацію за
ОСОБА_7, ОСОБА_6 права власності на
частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка
була проведена на підставі свідоцтва
про право власності № 848 від 27.02.1990 року,
виданого виконкомом Староміської
районної ради м. Вінниці.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 03.09.2012 року у справі № 2-1727/11
відмовлено у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом на будинок АДРЕСА_1 загальною
площею 54,3 кв. м., житловою площею 47,1 кв.
м., а також на надвірні споруди і
будівлі сарай «В», погріб «Г»,
вбиральню «И», ворота з хвірткою № 1,
огорожу № 2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла баба
позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_6, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її ОСОБА_7
Згідно заповіту ОСОБА_6 та заповіту
ОСОБА_7, які посвідчені 07.06.2010 року
секретарем Люлинецької сільської ради
Калинівського району Вінницької
області, все своє майно останні
заповіли онуці ОСОБА_2

Відповідно до роз'яснення № 1327/02-14 від
03.09.2013 року наданого Другою вінницькою
державною нотаріальною конторою на
звернення ОСОБА_2, видати їй свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
після померлих ОСОБА_7, ОСОБА_6 на 79/100
часток домоволодіння АДРЕСА_1 не є
можливим з підстав відсутності
державної реєстрації за спадкодавцями
прав власності на дане нерухоме майно,
а також за відсутності інших
правовстановлюючих документів.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК
України, суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог частини 1 статті 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень частини 1 статті
57 ЦПК України, доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Частиною 2 цієї ж статті
визначено, що ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів.

Згідно частини 1 статті 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до положень частини 3 статті
61 ЦПК України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Частиною 1 статті 182 Цивільного
кодексу України, право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Заслухавши думку сторін,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи та матеріали інвентаризаційної
справи № 5101 на спірне
будинковолодіння, матеріали цивільних
справ 2-531-2010, № 2-1727/11, оцінивши зібрані
докази у їх сукупності, суд прийшов до
переконання про відмову у задоволенні
позову з наступних підстав.

В ході судового розгляду
встановлено, що позивачка по даній
справі ОСОБА_2 є спадкоємицею за
заповітом всього майна після померлих
її діда та баби, відповідно ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 Померлим на підставі договору
купівлі-продажу від 15.10.1962 року
належали 21/100 часток домоволодіння
АДРЕСА_1 яке складалось з двох житлових
будинків та господарських будівель.
Згодом вони провели добудову до своєї
частини будинку та відповідно ввели її
до експлуатації згідно рішення
виконкому Староміської районної ради
м. Вінниці № 320 від 16.11.1989 року. За заявою
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виконкомом
Староміської районної ради № 57 від
14.02.1990 року затверджено зміни часток
власників у спірному домоволодінні, та
затверджено за заявниками 79/100 часток,
замість 21/100 часток. На цій підставі,
рішенням виконкому Староміської
районної ради № 848 від 27.02.1990 року
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 видано свідоцтво про
право власності на 79/100 часток
вказаного нерухомого майна.

Однак, рішенням Староміського
районного суду м. Вінниці від 03.06.2010
року у справі № 2-2-531-2010 встановлено
факт помилки у рішенні виконкому
Староміської районної ради щодо
визначення розміру часток
співвласників спірного домоволодіння
та на цій підставі скасовано рішення
виконкому Староміської районної ради
м. Вінниці № 848 від 27.02.1990 року. Дана
обставина наявності помилки у
визначенні за померлими 79/100 часток у
домоволодінні є встановленою судовим
рішенням, яке набуло законної сили, а
тому відсутні підстави піддавати їх
сумніву.

Не доведеною в ході судового
розгляду також є позиція позивачки
щодо знищення частини нерухомого
майна, яке належало третім особам
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що в подальшому,
начебто стало підставою для
перерахунку розміру часток.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_2 є
безпідставними та недоведеними, а тому
у задоволенні позову слід відмовити у
повному обсязі.

Питання судових витрат суд
вирішує у відповідності до положень
статті 88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст. 182, 392 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 10, 11, 15, 30, 57 - 61, 88, 212, 214 - 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Судові витрати залишити за
позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено
сторонами до Апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів після його проголошення, шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції.

Суддя :

Г.М.Кашпрук