У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Журавель
В.І.,
Завгородньої І.М., Іваненко
Ю.Г., Ситнік О.М., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Донецької області від 24 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернувся до суду з даним
позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що 4 червня 2008 року між
банком та ОСОБА_4 укладено кредитний
договір № DОХRRС02220009 («Розстрочка»,
«Стандарт»), відповідно до умов якого
останній отримав кредит у розмірі 5412
гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості
строком до 4 грудня 2009 року.

Позивач зазначав, що ОСОБА_4 отримав
кредит у розмірі 5412 гривень,
з яких він заплатив одноразову комісію
у розмірі 490 гривень, а 4920 гривень
перераховано банком на рахунок
приватного підприємця ОСОБА_5, згідно
рахунку-фактури на оплату придбаних
відповідачем пластикових вікон.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється щомісячно
в період сплати, позичальник повинен
сплачувати щомісяця заборгованість за
кредитом, за відсотками, комісію, а
також інші витрати згідно Умов надання
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») (далі - Умови), з якими
відповідач ознайомився, про що
свідчить його підпис у заяві.

Посилаючись на те, що відповідач
належним чином не виконував умов
кредитного договору, у зв'язку з чим
станом на 15 квітня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 26 074 гривні 80
копійок, з яких: 1985 гривень 13
копійок - заборгованість за кредитом; 193
гривні 07 копійок - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 996
гривень 86 копійок - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 21181
гривня 89 копійок - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором та 500 гривень штраф
(фіксована частина) та 1217 гривень 85
копійок - штраф (процентна складова),
яку позивач просив стягнути з
відповідача на свою користь.

Рішенням Гірницького районного суду м.
Макіївки від

25 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від

24 грудня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«Приват Банк» заборгованість за
кредитним договором № DOXRRC02220009 від

4 червня 2008 року в розмірі 1 985 гривень 13
копійок, за відсотками за користування
кредитом в розмірі 193 гривні 07 копійок,
заборгованість по комісії за
користування кредитом в розмірі 996
гривень 86 копійок, пеню за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором в
розмірі 5 000 гривень, штраф (фіксована
частина) в розмірі 500 гривень, штраф
(процентна ставка) в розмірі 1217 гривень
85 копійок, а всього 9 892 гривні 91 копійку.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, передбачений ст. 257 ЦК
України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відповідно до Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), з якими
відповідач був ознайомлений та
відносно яких висловив згоду,
визначено термін позовної давності по
всім вимогам тривалістю 5 років, а тому
дійшов висновку про наявність правових
підстав для стягнення заборгованості
за кредитним договором, з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 4 червня 2008 року
між банком та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір № DОХRRС02220009
(«Розстрочка», «Стандарт»), відповідно
до умов якого останній отримав кредит у
розмірі 5412 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості строком до 4 грудня 2009
року

Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, відповідач повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інших
витрат згідно Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) (далі - Умови).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

У зв'язку з порушенням виконання умов
кредитного договору, станом на 15 квітня
2013 року утворилась заборгованість у
розмірі 26 074 гривні 80
копійок.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач подав до суду першої
інстанції заяву про застосування
строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України визначено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 258 ЦК України до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись
на п. 5.5 Умов, виходив із того, що строк
позовної давності по всіх вимогах
становить 5 років.

Натомість, судом першої інстанції
вірно встановлено, що вказані Умови не
підписані відповідачем, а у самій заяві
на отримання кредиту від 4 червня
2008 року відсутні посилання про
збільшення строку позовної давності до
будь-яких платежів за кредитним
договором.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом строку позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги.

Сторони встановили строк повернення
кредиту 4 грудня 2009 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом 29 квітня 2013
року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову на
підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України, у зв'язку
з пропуском позивачем строку позовної
давності, а апеляційний суд,
перевіряючи в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції, дійшов
помилкового висновку про необхідність
скасування законного й обґрунтованого
судового рішення.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню,
з підстав, передбачених ст.339 ЦПК
України із залишенням в силі рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 24 грудня 2013
року, рішення Гірницького районного
суду м. Макіївки від

25 листопада 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
В.І.
Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік