АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1249/2014
інстанції Стамбула Н.В.
Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 29 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г. Чиркової К.Г.При
секретарі: З участю адвокатаОСОБА_4
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 на заочне рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 29 січня 2014 року в справі за
позовом виконавчого комітету
Херсонської міської ради до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року виконавчий комітет
Херсонської міської ради звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за договором,
зазначаючи, що 10 серпня 2012 року сторони
уклали договір про пайову участь у
розвитку інфраструктури м. Херсона, за
умовами якого відповідач у зв'язку із
здійсненням реконструкції належної їй
на праві власності квартири, що
знаходиться АДРЕСА_1 в м. Херсоні, під
перукарню зобов'язалася в строк до 01
жовтня 2012 року сплатити пайовий внесок
в сумі 9 982,40 грн. на відповідний рахунок
доходів місцевого бюджету.

Посилаючись на невиконання
відповідачкою наведених вище
зобов'язань, позивач просив суд
стягнути з неї заборгованість по
пайовій участі у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста в сумі 9 982 грн. 40
коп. на рахунок доходів місцевого
бюджету, відкритого в Управлінні
Державного казначейства України в м.
Херсоні.

Заочним рішенням суду від 29 січня 2014
року позов задоволено. Суд вирішив
питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
заявлених до неї вимог, зазначаючи, що
висновки суду щодо її зобов'язань у
спірних правовідносинах не
відповідають обставинам справи та
суперечать положенням Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що 10 серпня 2012 року
сторони уклали договір про пайову
участь у розвитку інфраструктури міста
Херсона, за умовами якого ОСОБА_6 у
зв'язку із здійсненням нею
реконструкції належної на праві
власності квартири АДРЕСА_1, під
перукарню, зобов'язалася, зокрема, у
строк до 01 жовтня 2012 року сплатити
кошти пайової участі у розвитку
інфраструктури міста Херсона в сумі 9
982 грн. 40 коп., а позивач зобов'язався
забезпечити використання коштів,
отриманих від відповідачки, виключно
за призначенням на умовах та в порядку,
передбачених чинним законодавством
України.

Розірвання договору в односторонньому
порядку його умовами не передбачено
/а.с. 4-6/.

Оскільки відповідачка у визначені
угодою строки зобов'язання щодо сплати
коштів пайової участі не виконала та
враховуючи, що згідно із ст. 525 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язань або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість заявлених позивачем
вимог і вважає, що цей висновок
відповідає обставинам справи в межах
наданих сторонами і досліджених в
судовому засіданні доказів, положенням
ст.ст. 526,527,530 ЦК України, які регулюють
виконання зобов'язань, Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин, яким
передбачено залучення і використання
органами місцевого самоврядування
коштів пайової участі у розвитку
інфраструктури населених пунктів та
умовам укладеного сторонами договору.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі, належних
доказах і, як такі, що висновки суду не
спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, твердження відповідачки про
те, що вона не є суб'єктом для залучення
коштів пайового внеску в розвитку
інфраструктури міста, колегія суддів
до уваги не приймає, оскільки предметом
спору в даній справі є виконання нею
зобов'язань, що виникли за договором,
дійсність якого не оспорювалася, а
недійсність законом не встановлена.

Укладений сторонами правочин належить
до оспорюваних правочинів і оцінка
його законності у вигляді заперечень
однією із сторін можлива лише при
пред'явленні відповідного позову.

Необґрунтованими колегія суддів
вважає також заперечення відповідачки
щодо господарської юрисдикції даної
справи, враховуючи, що укладений
сторонами договір не є договором, що
витікає із їх господарської чи
підприємницької діяльності і в ньому
ОСОБА_6 не діє, як фізична особа -
підприємець. Тому відсутні підстави
для застосування положень ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України при визначенні підвідомчості
спору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення ухвалено судом з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстави для його скасування
та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 29 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя:

Л.В.Пузанова