У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Макарчука М.А.,

суддів: Мазур Л.М., Матвєєвої
О.А.,Нагорняка В.А., Писаної
Т.О.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Волинь» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за житлово-комунальні
послуги,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 в
інтересах та за довіреністю ОСОБА_3 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 07 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 12
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Волинь» (далі - ОСББ «Волинь»)
звернулося до суду з позовом, у якому
просило стягнути на його користь з
ОСОБА_3 суму заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг у розмірі 11
662 грн 20 коп. та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 07 серпня

2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

12 вересня 2013 року, позовні вимоги ОСББ
«Волинь» задоволено, стягнуто на його
користь з ОСОБА_3 суму заборгованості
за оплату житлово-комунальних послуг в
розмірі 11 662 грн 20 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 07 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 12
вересня 2013 року скасувати, й ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги ОСББ
«Волинь» задовольнити частково,
стягнувши на його користь з ОСОБА_3 суму
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг у розмірі 5
937 грн 12 коп., а в іншій частині позову
відмовити, посилаючись на порушення
цими судами норм процесуального права
та неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні
вимоги, місцевий суд вважав, а
апеляційний суд погодився з таким
висновком, що відповідачка, як власник
нежитлових приміщень у житловому
будинку, має оплачувати
житлово-комунальні послуги за тарифом 3
грн за 1 кв. м.

Проте повністю
погодитися з таким висновком не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1
ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи
(причини пропуску строку позовної
давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Згідно зі ст. ст. 322, 360 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах
на управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а
також нести відповідальність перед
третіми особами за зобов'язаннями,
пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 1, ч. 2 ст. 14, ч. ч. 1-3 ст. 32
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» житлово-комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у
жилих і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Ціни/тарифи на
комунальні послуги та послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій формуються і
затверджуються центральними
органами виконавчої влади,
національними комісіями, що
здійснюють державне регулювання у
відповідних сферах, та органами
місцевого самоврядування відповідно
до їхніх повноважень, визначених
законом.

Плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно
до умов договору в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Розмір плати за
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій
встановлюється залежно від
капітальності, рівня облаштування та
благоустрою.

Із матеріалів
цивільної справи вбачається, що
відповідачка є власником нежитлових
приміщень загальною площею 117,80 кв.м у
багатоквартирному житловому будинку
по вул. Волинській 10 в м. Києві і як
співвласник будинку на його утримання
сплатила позивачу 1060,20 грн.

Заперечуючи проти
вимог в частині розміру плати на
утримання будинку та прибудинкової
території відповідачка посилалася на
те, що відповідачем завищено тариф на
утримання спільної власності.

Відхиляючи ці
заперечення, місцевий суд вважав, що
обставини про розмір тарифу,
застосованого позивачем для
розрахунків утримання будинку та
прибудинкової території встановлений
рішенням Соломянського районного суду
м. Києва від 2 жовтня 2012 року у справі за
позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Волинь» до
ОСОБА_5 про стягнення боргу за
житлово-комунальні послуги, а тому
повторному доказуванню не підлягають.

Між тим із рішення
Соломянського районного суду м. Києва
від 02 жовтня 2012 року
вбачається, що у тій справі було
встановлено тариф, за яким ОСОБА_5
позивач нарахував витрати на
житлово-комунальні послуги та на
утримання будинку і прибудинкової
території і жодної обставини, від якої
сторони звільнені від доказування у
цій справі не встановлено (а.с. 63-67).

Таким чином вимоги
позивача про розмір плати відповідачки
на утримання будинку та прибудинкової
території і заперечення відповідача
проти цих вимог, в тому числі і щодо
законності тарифу на утримання будинку
та прибудинкової території,
застосованого позивачем для обрахунку
цих витрат підлягає доказуванню на
засадах змагальності сторін.

Оскільки судами не
перевірені заперечення відповідача
щодо правильності застосування тарифу,
для обрахунку розміру її витрат на
утримання будинку та прибудинкової
території, то ухвалені рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах та
за довіреністю ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 07 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 12
вересня 2013 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Макарчук М.А.

Судді:
Мазур Л.М.

Матвєєва О.А.

Нагорняк В.А.

Писана Т.О.