АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 444/4377/12 22-ц/774/357/К/14
Справа № 444/4377/12
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/357/К/14
суддя Бондарєва О.І.
Категорія - 27 ( ІІІ )
Суддя-доповідач -
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційними скаргами
представника позивача Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», представника
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5
на рішення Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу від 06
грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_7, про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
зобов'язання вчинити певні дії та
виселення.

Особи, що беруть участь у розгляді
справи:

представник відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

третя особа ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року позивач Публічне
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк України» (далі - ПАТ
«Ощадбанк») звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що між позивачем та ОСОБА_7,
який є третьою особою по справі,
укладено Кредитний договір №ВКЛФ-079/08
від 04 липня 2008 року, за яким відповідачу
було надано кредит у розмірі 500 000,00
грн. з терміном остаточного погашення
не пізніше 02.07.2016 року зі сплатою за
користування кредитними коштами 21,5%
річних.

В забезпечення виконання ОСОБА_7 взятих
на себе зобов'язань, між ВАТ «Ощадбанк»
та ОСОБА_9 і ОСОБА_6 укладено договір
іпотеки №6232 від 04.07.2008 року, за яким
останні передали банку в іпотеку
домоволодіння АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 не здійснює у повному обсязі
взятих на себе зобов'язань, внаслідок
чого станом на 13.03.2012 року утворилася
заборгованість по кредиту в сумі 691
053,22 грн., а тому позивач просив звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду м.Кривого Рогу від 11 грудня 2012 року
провадження у справі зупинено у
зв'язку зі смертю відповідача ОСОБА_9

Ухвалою цього ж суду від 23 травня 2013
року провадження у справі відновлено.

У жовтні 2013 року позивач уточнив
позовні вимоги, та зазначивши
відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_4 і ОСОБА_3,
просив суд: звернути стягнення в
рахунок погашення кредитної
заборгованості за кредитним договором
№ВКЛФ-079/08 від 04.07.2008 року в загальній
сумі 691 053,22 грн. в яку входять:
заборгованість за кредитом - 500 000,00
грн., заборгованість по процентам за
користування кредитом - 146 661,85 грн.,
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по кредиту та відсотках
- 40 224,71 грн., штраф за неналежно
виконане погашення заборгованості за
кредитом та відсотками - 4 166,66 грн., на
предмет іпотеки - нерухоме майно, а
саме: домоволодіння, що складається з:
під літерою №А-1 - житловий будинок ( у
тому числі житлова прибудова «А-2»,
підвал «ап./л, ? частина веранди «а»),
житловою площею 93,8 кв.м., загальною
площею 165,2 кв.м.,під літерою №Ж - сарай,
під літерою №4-9 - огорожа, під літерою
№ІІІ - вимощення, під літерою №ІV -
водопровід, зі всіма невід'ємними його
приналежностями, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, що фактично належить
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на праві
спільної часткової власності на
користь АТ «Ощадбанк», шляхом
проведення прилюдних торгів; виселити
всіх мешканців, а саме: ОСОБА_10 та
ОСОБА_4 з жилого будинку АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку у
Віддлілі у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
УМВС України м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області; стягнути з
відповідачів витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3 219,00 грн.;
зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримати
свідоцтва про право на спадщину після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу від 06
грудня 2013 року позов ПАТ «Ощадбанк»
задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_3
звернутися до Першої Криворізької
державної нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, що належало
померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9, а саме,
домоволодіння, яке складається з: під
літерою №А-1 - житловий будинок (у тому
числі прибудова «А»-2», підвал «а п/д», 1/2
частини веранди «а»), житловою площею
93,8 кв.м., загальною площею 165,2 кв.м., під
літерою №Ж - сарай, під літерою №4-9 -
огорожа, під літерою №ІІІ - вимощення,
під літерою ІV - водопровід, зі всіма
невід'ємними його при належностями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,,
надавши державному нотаріусу усі
передбачені Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України документи, а також зобов'язано
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєструвати право
на вказану спадщину в органах, які
здійснюють державну реєстрацію
нерухомого майна.

У рахунок погашення заборгованості за
Договором відновлювальної кредитної
лінії «ВКЛФ - 079/08 від 04.08.2008 року, яка
станом на 06.12.2013 року, складає 619 373
(шістсот дев'ятнадцять тисяч триста
сімдесят три) грн. 40 коп., з яких:
заборгованість по кредиту - 500 000,00 грн.,
заборгованість по відсотках - 119 373,40
грн., звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме, домоволодіння, яке
складається з: під літерою №А-1 -
житловий будинок(у тому числі
прибудова «А»-2», підвал «а п/д», 1/2
частини веранди «а»), житловою площею
93,8 кв.м., загальною площею 165,2 кв.м., під
літерою №Ж - сарай, під літерою №4-9 -
огорожа, під літерою №ІІІ - вимощення,
під літерою ІV - водопровід, зі всіма
невід'ємними його приналежностями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
належить на праві часткової приватної
власності на підставі Договору
купівлі-продажу, посвідченого 12.11.2004
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
реєстровий №5778; Договору про порядок
володіння та користування майном, що у
спільній частковій власності,
виділення часток в натурі (поділу),
посвідченого 28.05.2008 року приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_12,
реєстровий №4569; Договору міни,
посвідченого 23.01.2008 року приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_13,
реєстровий №333; ОСОБА_6 та ОСОБА_9,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцями
якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, шляхом
проведення прилюдних торгів згідно
Закону України «Про виконавче
провадження», на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України».

Стягнуто з відповідачів у солідарному
порядку на користь ПАТ «Ощадбанк»
судовий збір у розмірі 3 219,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ПАТ «Ощадбанк» просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на те, що судом порушено
норми матеріального і процесуального
права.

Суд порушив право ПАТ «Ощадбанк» на
отримання неустойки за порушення
виконання зобов'язань за кредитним
договором та, в порушення приписів ч. 2
ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», звернувши
стягнення на предмет іпотеки не
виселив мешканців будинку.

Крім того, просив суд, при ухваленні
рішення стягнути з відповідачів
понесені судові витрати за подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції у розмірі 1 608,00 грн.

В апеляційній скарзі представник
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ПАТ «Ощадбанк»,
розділивши судові витрати відповідно
до ст. 88 ЦПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги послався на те, що позивачем
обрано неналежний спосіб захисту
порушеного права, а тому судом
неправомірно задоволено позовні
вимоги в частині зобов'язання
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3
звернутися до нотаріуса за видачею
свідоцтва про право на спадщину та
зареєструвати право на спадщину.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на момент
ухвалення рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки не
отримали свідоцтво про право на
спадщину, а тому неможливо визначити
вартість спадкового майна та покласти
на них обов'язок із задоволення
грошових вимог кредитора спадкодавця.

Встановивши при розгляді справи про те,
що рішенням Центрально-Міського суду
м.Кривого Рогу від 02 грудня 2009 року за
кредитним договором вже стягнуто
заборгованості у сумі 597 852,81 грн. з
позичальника ОСОБА_7, суд не взяв до
уваги, що ПАТ «Ощадбанк» таким чином
вже вирішив питання про захист свого
порушеного права та у нього відсутні
підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки, адже подальше
погашення заборгованості повинно
здійснюватись у рамках виконавчого
провадження.

Крім того, судом невірно розподілено
судові витрати по справі.

Представник позивача ПАТ «Ощадбанк» -
Дей І.А., будучи завчасно належним чином
повідомленою про час і місце розгляду
справи в судове засідання не з'явилася,
надавши 18 березня 2014 року до канцелярії
апеляційного суду заяву про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю прибути у судове
засідання, яка задоволенню не підлягає.

Так, згідно п.2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд
відкладає розгляд справи в межах
строків, встановлених статтею 157 цього
Кодексу, у разі першої неявки в судове
засідання сторони або будь-кого з інших
осіб, які беруть участь у справі,
оповіщених у встановленому законом
порядку про час і місце розгляду
справи, якщо вони повідомили про
причини неявки, які судом визнано
поважними.

Як вбачається із заяви представника
позивача ПАТ «Ощадбанк» - Дей І.А.,
звернувшись до суду із заявою про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю прибути у судове
засідання, остання обставин, які
унеможливлюють її явку в судове
засідання, не зазначила.

Зважаючи на те, що викладені в заяві про
відкладення розгляду справи причини
відсутності представника позивача не є
поважними, колегія суддів відхиляє це
клопотання, що (у відповідності до ч.2
ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає
розглядові справи.

Відповідач ОСОБА_6, будучи завчасно
(05.03.2014 року) належним чином
повідомленою про час і місце розгляду
справи (про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення їй судової
повістки про виклик в судове засідання
на 19.03.2014 року), в судове засідання не
з'явилася і про причини своєї неявки
суд не повідомила, що (у відповідності
до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який підтримав доводи
своєї апеляційної скарги та просив
відхилити апеляційну скаргу
представника позивача ПАТ «Ощадбанк»,
третю особу ОСОБА_7, який підтримав
доводи апеляційної скарги
представника позивача ПАТ «Ощадбанк»
та заперечував проти задоволення
апеляційної скарги представника
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,
вважає, що апеляційні скарги
представника позивача ПАТ «Ощадбанк»
та представника відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.528 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимогам ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 04 липня 2008 року
між ВАТ «Ощадбанк», яке вподальшому
перейменоване на ПАТ «Ощадбанк», та
ОСОБА_7 укладено Договір
відновлювальної кредитної лінії №
ВКЛФ-079/08, за яким ПАТ «Ощадбанк»
зобов'язалось надавати ОСОБА_7 кредит в
сумі 500 000,00 грн., а ОСОБА_7 зобов'язався
отримувати, належним чином
використовувати та повернути кредит в
сумі 500 000,00 грн. зі сплатою за
користування кредитними коштами
процентів у розмірі 21,5% річних,
комісійні винагороди та інші платежі в
порядку, на умовах та в строки,
визначені цим договором.

Кредит надано на споживчі цілі
окремими частинами (траншами) за
відновлювальною кредитною лінією у
період до 03 липня 2010 року на строк до 02
липня 2016 року. Сукупна вартість
кредиту, вид і предмет кожної сукупної
послуги та їх обґрунтування визначені
в додатках №1-2 до цього Договору, які є
його невід'ємною частиною.

Отримання відповідачем ОСОБА_7
кредитних коштів у сумі 500 000,00 грн.
сторонами не оскаржується.

04 липня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк», яке
вподальшому перейменоване на ПАТ
«Ощадбанк», та ОСОБА_9 і ОСОБА_6
укладено іпотечний договір, за яким
ОСОБА_9 і ОСОБА_6 передали, а ПАТ
«Ощадбанк» прийняв в іпотеку нерухоме
майно, а саме: домоволодіння, яке
складається з: під літерою №А-1 -
житловий будинок(у тому числі
прибудова «А»-2», підвал «а п/д», 1/2
частини веранди «а»), житловою площею
93,8 кв.м., загальною площею 165,2 кв.м., під
літерою №Ж - сарай, під літерою №4-9 -
огорожа, під літерою №ІІІ - вимощення,
під літерою ІV - водопровід, зі всіма
невід'ємними його приналежностями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
належить на праві часткової приватної
власності ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на підставі
Договору купівлі-продажу, посвідченого
12.11.2004 року приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_11, реєстровий №5778;
Договору про порядок володіння та
користування майном, що у спільній
частковій власності, виділення часток
в натурі (поділу), посвідченого 28.05.2008
року приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_12, реєстровий №4569;
Договору міни, посвідченого 23.01.2008 року
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_13,
реєстровий №333 (а.с. 10-12).

Пунктом 3.1.3 договору іпотеки від 04.07.2008
року передбачено, що Іпотекодержатель
(ВАТ «Ощадбанк»») має право звернути
стягнення на Предмет іпотеки
(домоволодіння, яке складається з: під
літерою №А-1 - житловий будинок(у тому
числі прибудова «А»-2», підвал «а п/д», 1/2
частини веранди «а»), житловою площею
93,8 кв.м., загальною площею 165,2 кв.м., під
літерою №Ж - сарай, під літерою №4-9 -
огорожа, під літерою №ІІІ - вимощення,
під літерою ІV - водопровід, зі всіма
невід'ємними його приналежностями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) в
порядку, передбаченому цим Договором, у
випадку невиконання або неналежного
виконання зобов'язання за Договором
відновлювальної кредитної лінії та/або
цим Договором, в тому числі:
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання за Договором
відновлювальної кредитної лінії в
цілому або в будь-якій його частині,
якщо прострочення строку будь-якого з
платежів або його частина становить
більше 2 (двох) місяців.

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальником ОСОБА_7 своїх зобов'язань
за кредитним договором, станом на 13.03.2012
року у нього виникла заборгованість в
сумі 691 053,22 грн., яка складається із:
заборгованості за кредитом - 500 000,00
грн., заборгованості за процентами за
користування кредитом - 146 661,85 грн.,
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по кредиту та відсотках
- 40 224,71 грн., штрафу за неналежне
виконання погашення заборгованості за
кредитом та відсотками - 4 166,66 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 іпотекодавець ОСОБА_9
померла, що підтверджується
Інформаційною довідкою із Спадкового
реєстру (а.с. 66).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Ощадбанк» в частині зобов'язання
спадкоємців померлого іпотекодавця
звернутись до нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
спадщину та зареєструвати право на
спадщину в органах, які здійснюють
державну реєстрацію нерухомого майна,
суд першої інстанції виходив з
неможливості провести звернення
стягнення на предмет іпотеки, без
здійснення таких дій спадкоємцями
померлої ОСОБА_9, яка виступала
іпотекодавцем за договором іпотеки
від 04.07.2008 року.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269
ЦК України).

Із заявами про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_9 до Першої
Криворізької державної нотаріальної
контори звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_15
(а.с. 42).

Частиною 1 статті 1297 ЦК України
встановлено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається на ім'я
кожного з них, із зазначенням імені та
частки у спадщині інших спадкоємців (ч.2
ст.1297 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини (ч 1. ст. 1298 ЦК
України).

Відповідно до ст.1299 ЦК України, якщо у
складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (стаття 182
цього Кодексу). Право власності на
нерухоме майно виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації цього
майна.

Разом з цим, відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296
ЦК України), оскільки одержання
свідоцтва про право на спадщину є його
правом ( ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, матеріалами справи
встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_15 після смерті ОСОБА_9 спадщину
прийняли, однак в порядку
установленому законом право власності
на нерухоме майно, а саме домоволодіння
АДРЕСА_1 - не набули.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про
іпотеку» та п. 36 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
передбачено, що у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до третьої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, суди мають
враховувати, що іпотека є дійсною для
набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки ( ч.ч.1, 2 ст.23 Закону України «Про
іпотеку»).

Проте, якщо право власності на предмет
іпотеки переходить до спадкоємця
фізичної особи - іпотекодавця, який є
відмінним від боржника, такий
спадкоємець не несе відповідальності
перед іпотекодержателем за виконання
основного зобов'язання, але в разі його
порушення боржником він відповідає за
задоволення вимог іпотекодержателя в
межах вартості предмета іпотеки (ч.3
ст.23 Закону України «Про іпотеку»).
Якщо боржник та іпотекодавець - одна й
та сама особа, то після її смерті до
спадкоємця переходять не лише права та
обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за
основним зобов'язанням у межах
вартості спадкового майна.

Оскільки, іпотекодавець ОСОБА_9 є
відмінною від боржника ОСОБА_7, який
неналежно виконував свої зобов'язання
за кредитним договором та мав
заборгованість, яка виникла ще за життя
іпотекодавця ОСОБА_9, спадкоємці
ОСОБА_3 та ОСОБА_15 не несуть
відповідальності перед
іпотекодержателем за виконання
основного зобов'язання боржником за
кредитним договором, однак
відповідають за задоволення вимог
іпотекодержателя в межах вартості
предмета іпотеки.

Право кредитора пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, закріплене ч. 2 ст. 1281 ЦК
України та не залежить від дотримання
останніми, встановленими ч. 1 ст. 1297,
ст.1299 ЦК України, вимог щодо отримання
свідоцтва про право на спадщину та
подальшої реєстрації права на спадщину
в органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що такий спосіб захисту порушеного
права, як зобов'язання спадкоємців
померлого іпотекодавця звернутись до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину та
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна, не є
належним способом захисту у розумінні
ст. 15 ЦПК України та не може бути
задоволений судом, а тому рішення суду
першої інстанції в цій частині
позовних вимог підлягає скасуванню на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог ПАТ
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання
вчинити певні дії.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Ощадбанк» в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд
першої інстанції виходив з порушення
прав позивача неналежним виконанням
зобов`язання відповідачем ОСОБА_7 та
наявності в зв`язку з цим підстав для
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку».

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Так, укладаючи 04 липня 2008 року
іпотечний договір, сторони домовилися
про набуття, зміну або припинення своїх
прав та обов'язків, закріпивши їх в
договорі, який ними підписано (а.с. 10-12).

Підписавши вказаний договір,
відповідач ОСОБА_9 та ОСОБА_6, кожна
окремо, погодилася із його змістом, в
тому числі й зі змістом п. 3.1.3 , щодо
права Банку звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Оскільки, відповідно до принципу
свободи договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України),
сторони договору на власний розсуд
визначають його зміст і формулюють
його конкретні умови, якщо тільки зміст
якої-небудь умови імперативно не
визначений законом чи іншими правовими
актами, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
захист порушених прав позивача шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Доводи апеляційної скарги
представника відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про те, що вимоги ПАТ
«Ощадбанк» щодо стягнення
заборгованості за даним кредитним
договором вже задоволено рішенням
Центрально-Міського суду м.Кривого
Рогу від 02 грудня 2009 року, яким з
позичальника ОСОБА_7 вже стягнуто
заборгованість у сумі 597 852,81 грн.,
колегією суддів відхиляються оскільки
право вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з позичальника та одночасне звернення
стягнення на предмет іпотеки у
погашення заборгованості за кредитним
договором належить виключно
позивачеві, виходячи із принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, і не є подвійним
стягненням суми заборгованості.

Колегія суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги ПАТ «Ощадбанк»
щодо порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при ухваленні рішення про
відмову у стягненні неустойки за
прострочення виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Так, підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення
боржником зобов'язання, яке
визначається ст. 610 ЦК України.

З вищевикладеного вбачається та не
оспорюється сторонами, що боржником
ОСОБА_7 порушено виконання зобов'язань
за Договором відновлювальної
кредитної лінії № ВКЛФ-079/08 від 04 липня
2008 року.

Згідно п. 5.1. Договору відновлювальної
кредитної лінії № ВКЛФ-079/08 від 04 липня
2008 року за порушення взятих на себе
зобов'язань по своєчасному поверненню
основної суми кредиту та/або сплати
процентів за користування кредитом
позичальник зобов'язується сплатити
на користь Банка пеню в розмірі 0,04% від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення.

Згідно ж п. 5.5. цього Договору за
порушення взятих на себе зобов'язань по
поверненню основної суми Кредиту та
своєчасній сплаті процентів за
користування кредитом, комісійних
винагород та інших платежів за цим
Договором, позичальник зобов'язується
сплатити на користь Банку штраф у
розмірі 5% від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення.

За загальним правилом, що випливає із
Цивільного кодексу України, період, за
який нараховується пеня за
прострочення виконання зобов'язання,
не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для
обрахування пені прострочених
платежів, які мали місце поза межами
позовної давності до основної вимоги,
не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Розрахунок пені наданий позивачем у
суді першої інстанції (а.с. 112) є вірним
та сторонами на оскаржується його
правильність.

Таким чином, враховуючи звернення ПАТ
«Ощадбанк» до суду із позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором 06 червня 2012 року,
стягнення неустойки проводиться за
період з 06.06.2011 року по 06.06.2012 року та
становить 37 443,19 грн., а саме: 33 970,97 грн.
пені за несвоєчасну сплату кредиту та
відсотків та 3 472,22 грн. штрафу за
неналежне виконання умов договору.

На підставі викладеного, колегія
суддів змінює рішення суду в частині
визначеного судом першої інстанції
розміру заборгованості за кредитним
договором станом на 06.12.2013 року на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у
зв'язку з неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги
представника позивача ПАТ «Ощадбанк»
щодо неправомірності рішення суду в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про виселення зі зняттям з
реєстрації відповідачів колегія
суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст.109 ЖК України, примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду за певних умов: якщо
мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Крім того, згідно ст.40 Закону України
«Про іпотеку», звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 постанови №3 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи нежитлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Так, в матеріалах справи відсутня
вимога позивача до відповідачів про їх
добровільне виселення та зняття з
реєстрації із спірного домоволодіння,
яке було належним чином вручене особам,
які зареєстровані та проживають у
домоволодіння АДРЕСА_1.

У зв'язку з наведеним, суд першої
інстанції правомірно відмовив в
задоволенні позовних вимог в частині
виселення відповідача зі зняттям їх з
реєстраційного обліку.

Однак, суд першої інстанції, в порядку
розподілу судових витрат допустив їх
солідарне стягнення, що діючим
законодавством не передбачено.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів
вважає необхідним змінити рішення
суду в частині порядку розподілу
судових витрат, стягнувши судові
витрати понесені позивачем ПАТ
«Ощадбанк» при зверненні до суду з
позовною заявою, які складаються з
судового збору у розмірі 1 720,50 грн., з
відповідачів у рівних частинах.

Інші доводи, викладені в апеляційних
скаргах як позивача ПАТ «Ощадбанк», так
і представника відповідачів ОСОБА_3, і
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, не можуть бути взяті до
уваги колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці. Проте відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є
виключною компетенцією суду,
переоцінка доказів діючим
законодавством не передбачена. Судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідачів у рівних
частинах на користь позивача підлягає 1
720,50 грн. судових витрат на оплату
судового збору за подання апеляційної
скарги, а з відповідачів у рівних
частинах на користь позивача - 114,70 грн.
судових витрат на оплату судового
збору за подання апеляційної скарги,
пропорційно до задоволених вимог
апеляційних скарг сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м.Кривого Рогу від 06 грудня 2013 року
в частині задоволення позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання
вчинити певні дії скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання ОСОБА_4
та ОСОБА_16 отримати свідоцтво про право
на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_9 та зареєструвати право на
вказану спадщину в органах, які
здійснюють державну реєстрацію -
відмовити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м.Кривого Рогу від 06 грудня 2013 року
в частині визначеного судом розміру
заборгованості за Договором
відновлювальної кредитної лінії
№ВКЛФ-079/08 від 04.08.2008 року станом на
06.12.2013 року змінити, визначити її розмір
у сумі 656 816,59 грн., що складається із:
заборгованості по кредиту - 500 000,00 грн.,
заборгованості по відсотках - 119 373,40
грн., пені за несвоєчасну сплату
кредиту та відсотків - 33 970,97 грн.,
штрафу за неналежне виконання умов
договору - 3 472,22 грн.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м.Кривого Рогу від 06 грудня 2013 року
в частині стягнутих судових витрат
змінити, зазначивши, що судовий збір у
розмірі 3 219,00 грн. стягується з
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» у
рівних частинах.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» понесені судові
витрати по оплаті судового збору за
подання апеляційної скарги у сумі 1
720,50 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
рівних частинах понесені судові
витрати по оплаті судового збору за
подання апеляційної скарги у сумі 114,70
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: