ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2014 р. суддя Дарницького
районного суду м. Києва Дубас В.А.,
розглянувши у приміщенні Дарницького
районного суду м. Києва заяву
представника позивача ОСОБА_2 про
забезпечення позову у справі за
цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
позики, суд -

в с т а н о в и в:

У провадженні Дарницького районного
суду м. Києва перебуває зазначена
цивільна справа про стягнення
заборгованості за договором позики у
сумі 5951947 грн. 00 коп.

Представник позивача 03.09.2014 року
звернувся до суду із заявою про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нерухоме майно відповідача
ОСОБА_4 у межах суми заборгованості за
договором позики.

Обгрунтовуючи заяву представник
позивача посилався на те, що відповідач
ОСОБА_4 протягом майже шести років не
повернув позивачу ОСОБА_3 жодних
грошових коштів згідно обумовленого у
договорі позики від 03.09.2008 року порядку
повернення позики, відповідач уникає
зустрічей та ухиляється від телефонних
розмов щодо повернення позики, продав
автомобіль та має намір відчужити
наявне у нього нерухоме майно, що
значно утруднить або і зробить
неможливим виконання рішення суду у
даній цивільній справі.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заяву про
забезпечення позову необхідно
задовольнити виходячи з наступних
підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України
передбачено, що позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України суд
застосовує види забезпечення позову
визначені ч. 1 цієї статті, зокрема
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, забороною вчиняти певні
дії тощо, а у разі необхідності може
застосувати інші види забезпечення
позову.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
за № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. Наприклад, обмеження
можливості господарюючого суб'єкта
користуватися та розпоряджатися
власним майном іноді призводить до
незворотних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи спір
між сторонами дійсно виник з приводу
стягнення боргу за договором позики
від 03.09.2008 року, який укладено між
сторонами у справі.

Пунктом 6 вказаної Постанови Пленуму
ВСУ передбачено, що особам, які беруть
участь у справі, має бути гарантована
реальна можливість захистити свої
права при вирішенні заяви про
забезпечення позову, оскільки існує
ризик спричинення їм збитків у разі,
якщо сам позов або пов'язані з
матеріально-правовими обмеженнями
заходи з його забезпечення виявляться
необґрунтованими.

Зважаючи на викладене, вивчивши наявні
матеріали справи, враховуючи положення
ст.ст. 151, 152 ЦПК України, суд вважає за
необхідне заяву про забезпечення
позову задовольнити, оскільки
позивачем доведено суду те, що невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у разі задоволення судом позову та
стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4
заборгованості за договором позики на
загальну суму у 5951947 грн. 00 коп.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.
151 - 153 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву про забезпечення позову -
задвольнити.

Накласти арешт на все нерухоме майно,
що належать ОСОБА_4 у межах суми
позовних вимог у розмірі 5951947 грн. 00 коп.

Боржник: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Києва, зареєстрований у
АДРЕСА_1; індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Стягувач: ОСОБА_3 (зареєстрована у
АДРЕСА_2; індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Ухвала суду підлягає негайному
виконанню.

Строк пред'явлення до виконання один
рік.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Дарницький
районний суд м. Києва протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання ухвали суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

СУДДЯ
В.А. ДУБАС