Справа № 426/2217/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року ,
м. Сватове

Сватівський районний суд Луганської
області в складі головуючого судді
Гашинського М.А. при секретарі судового
засідання Пчолкіну М. С. розглянув
одноособово у відкритому судовому
засіданні, без участі сторін в м.
Сватове цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом у якому просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на її користь
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі !/3
частини від доходу відповідача, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з дня подання заяви.

Позивач надала суду заяву про
розгляд справи без її участі,
наполяганні на позовних вимога та
винесення заочного рішення у разі
неявки відповідача.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, не зважаючи на належне
повідомлення про час та місце розгляду
справи і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки.

Суд на місці постановив ухвалу про
заочний розгляд справи на підставі
наявних у справі доказів враховуючи, що
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Позивач у підтвердження своїх
позовних вимог у позові зазначила, що
після розірвання шлюбу, тобто з 13.07.2007
року відповідач припинив надання
матеріальної допомоги на сім'ю для
утримання дитини. Місце роботи
відповідача позивачу наразі не відомо.
Також зазначено, що відповідач мешкає у
с. Гончарівка, де має підсобне
господарство та зі слів знайомих
володіє інформацією про те, що
відповідач має непогані доходи, які
витрачає тільки на себе.

Суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, дослідивши в
судовому засіданні надані докази,
оцінивши їх у сукупності, з'ясувавши
обставини, на які позивач посилається
як на підставу своїх вимог, вважає за
необхідне частково задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1 з наступних
підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Ч.1 ст. 11 ЦПК України
констатує, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Ст. 60 ЦПК
України встановлює, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно Принципу 6 Конвенції "Про
права дитини" від 20.11.1959 року,
Генеральної Асамблеї ООН яка
проголошує, що дитина для повного та
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові та розуміння. Вона
повинна, коли є можливість, рости під
піклуванням та відповідальністю своїх
батьків і у всякому випадку в
атмосфері любові й моральної і
матеріальної забезпеченості;
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків,

коли мають місце виключні обставини,
бути розлученою зі своєю матір'ю. На
суспільство і на органи публічної
влади повинен лежати обов'язок
здійснювати особливе турбування про
дітей, немаючих сім'ї та про дітей
немаючих достатніх засобів до
існування.

Ч.1,3 ст.51 Конституції України
закріплює, що батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття.
Сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Частина 2 ст. 182 СК України вказує,
що мінімальний розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

У підтвердження підстав
своїх вимог позивач посилається на
припущення та слова її знайомих, але
документально підтверджених
відомостей про стан здоров'я та
матеріальне становище дитини,
матеріальний стан відповідача нею не
надано, відтак суд вважає за необхідне
визначити розмір щомісячно стягуваних
з відповідача на користь позивача
аліментів для утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку відповідача, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дати подання до суду заяви
та до досягнення дитиною повноліття.

Також, згідно ст.88 ЦПК України з
відповідача належить стягнути на
рахунок спеціального фонду Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
243,60 грн.

На підставі
викладеного керуючись Конвенцією "Про
права
дитини" від 20.11.1959 року, ст. 51
Конституції України, ст.ст.
84, 181, 182, 183 СК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214,
215, 225,367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від
всіх видів доходу (заробітку)
відповідача щомісячно, але не менше ніж
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
подання заяви до суду, тобто з 18.11.2013
року та до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на рахунок
спеціального фонду Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 243,60
(двісті чотирнадцять гривень 40 копійок)
гривень.

Допустити негайне виконання рішення в
частині передбаченого платежу за один
місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С У Д Д Я
М. А. ГАШИНСЬКИЙ