Справа № 487/8955/14-ц
Провадження № 2/487/3000/14
УХВАЛА

Іменем України

10.11.2014 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., при секретарі Марченко А.П., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 , розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

10.09.14р. ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позивних вимог ОСОБА_6 зазначила, що 05.10.2004 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено у простій письмовій формі договір позики на суму 20000 доларів США, з яких 14000 доларів США ОСОБА_2 отримав для придбання квартири АДРЕСА_1 та 6000 доларів США для здійснення ремонту у цій квартирі. 07.04.2014р. на виконання зобовязань ОСОБА_2 вказана квартира була подарована позивачці. Але відповідачем ОСОБА_2 не виконані зобовязання щодо ремонту квартири, грошові кошти в сумі 6000 доларів США витрачені ним на потреби його сімї з ОСОБА_4, з якою він перебував у шлюбі. Посилаючись на те, що отримані ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 6000 доларів США є обєктом спільної сумісної власності подружжя, позивачка просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в сумі 76933,20 грн. (еквівалент 6000 доларів США станом на 05.09.14р.).

В попередньому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги визнали та подали заяву про визнання судом мирової угоди, укладеної між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, згідно з умовами якої ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_6 отримала грошові кошти в сумі 78000 грн. (еквівалент 6000 доларів США на день передання), що є повним відшкодування заборгованості за договором позики та підтверджується відповідною розпискою, а ОСОБА_6 в свою чергу відмовляється від усіх позовних вимог, викладених у позовній заяві від 08.09.14р. про стягнення заборгованості з договором позики.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала заяву та просила визнати мирову угоду.

Представник відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти визнання судом мирової угоди та закриття провадження з цих підстав, посилаючись на порушення умовами мирової угоди прав відповідачки ОСОБА_4 та сплив строку позовної давності.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що заява відповідача ОСОБА_2 та його представника про визнання мирової угоди не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У позовній заяві позивач посилається на виникнення солідарного обовязку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по виконанню зобовязань за договором позики, оскільки, за твердженням позивачки, грошові кошти в сумі 6000 доларів США витрачені на потреби сімї відповідачів.

Положеннями статті 544 ЦК України передбачено право боржника, який виконав солідарний обовязок, на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

З урахуванням не визнання представником відповідача ОСОБА_4 позовних вимог, визнання судом мирової угоди між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на умовах викладених у заяві від 06.10.14р. призведе до порушення прав ОСОБА_4

Відповідно до положень статей 174, 175 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, у разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо визнання відповідачем позову або умови мирової угоди суперечать закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову або ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що умовами мирової угоди можуть бути порушені права відповідача ОСОБА_4, що є підставою для відмови у визнанні мирової угоди та призначення справи до судового розгляду.

Крім того, в ході попереднього судового засіданні вирішені питання, передбачені ч.6 ст. 130 ЦПК України, задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про допит відповідача ОСОБА_2 як свідка, відповідно до ст.. 184 ЦПК України.

Керуючись ст.. 130, 156, 174, 175 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у визнанні мирової угоди, укладеної 06.10.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8.

Справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики призначити до судового розгляду на 15-00 год. 20.11.2014 року, в приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва (вул. Радісна 3, каб.19, зал судових засідань № 2).

В судове засідання викликати сторони.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: З.М. Сухаревич