АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/3071/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/862/14
Головуючий у 1-й інстанції Чернюк В.Д.
Доповідач Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

при секретарі:
Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі ТВБВ №
10016/0157 філії - Полтавське обласне
управління АТ «Ощадбанк»

на рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 січня 2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення з
житлового будинку та зняття з
реєстраційного обліку.

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, який уточнив
у листопаді 2013 року та посилаючись на
підстави, передбачені ст. 109 ЖК України,
ст. 40 Закону України «Про іпотеку»,
остаточно просив виселити ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з
будинку АДРЕСА_1 зі зняттям з
реєстраційного обліку в
Миргородському МВ УДМС України в
Полтавській області.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 січня 2014 року у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про виселення з житлового
будинку та зняття з реєстраційного
обліку відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити по суті позовних вимог нове
рішення про задоволення позову.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, заслухавши
пояснення апелянта, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
доводиться матеріалами справи, що 12
травня 2008 року між Банком - позивачем по
справі та відповідачкою ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № 2203/3537, за
яким остання одержала кредит на суму 50
000 грн. на строк до 12.05.2013 року зі сплатою
процентів за користування кредитом в
розмірі 17,5% річних, комісійної
винагороди та інших платежів.

Виконання позичальником зобов'язання
за кредитним договором було
забезпечено іпотечним договором № 1592
від 12 травня 2008 року, укладеним між
Банком та ОСОБА_1, предметом якого є
житловий будинок зі всіма невід'ємними
приналежностями, що знаходиться в
АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцеві на
підставі свідоцтва про право особистої
власності на забудову, виданого
Виробничим управлінням
житлово-комунального господарства 17
липня 2000 року, зареєстрованого
Лубенським міжміським бюро технічної
інвентаризації 20 липня 2000 року.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 20 жовтня 2010 року стягнуто з
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь
Акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» 52 172 грн. 72 коп.
заборгованості за вказаним кредитним
договором, що утворилася станом на
30.08.2010 р., по 260,86 грн. з кожного - судового
збору та по 60 грн. з кожного - витрат з
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи в суді, та звернуто
стягнення на предмет іпотеки - об'єкт
нерухомості належний ОСОБА_1 на праві
приватної власності, а саме: АДРЕСА_1
шляхом його продажу з публічних торгів.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 05 квітня 2012 року стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Державний ощадний банк України» 22
695,14 грн. заборгованості по відсоткам та
пені за кредитним договором та по 113,48
грн. з кожного судових витрат.

Відмовляючи у позові ПАТ «Державний
ощадний банк України» про виселення
відповідачів із жилого будинку, що є
предметом іпотеки, суд першої
інстанції виходив з недоведення
позивачем обставин, що є умовами для
примусового виселення мешканців з
житлового будинку чи житлового
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до ст. 109 ч. 1 ЖК України
виселення громадян із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Частиною 3 статті 109 ЖК України,
статтями 39-40 Закону України «Про
іпотеку» встановлено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають в ньому, за винятком
наймачів та членів їх сімей.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення.
Постійне жиле приміщення, що надається
особі, яку виселяють, повинно бути
зазначено в рішенні суду (ч. 2 ст. 109 ЖК
України).

Надаване громадянам у зв'язку з
виселенням інше жиле приміщення
повинно знаходитись у межах даного
населеного пункту і відповідати
встановленим санітарним і технічним
вимогам (ст. 114 ч. 2 ЖК України).

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази вручення
відповідачам письмової вимоги
іпотекодержателя про виселення з
житлового будинку по АДРЕСА_1, на який
звернуто стягнення.

Крім того, позовні вимоги Банку та
матеріали справи не містять даних щодо
іншого постійного жилого приміщення,
яке має бути надано відповідачам, що є
порушенням охоронюваних законом
житлових прав громадян.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про відсутність
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ч. 2 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і не дають підстав вважати, що при
розгляді справи судом допущено
неправильне застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 29 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом 20 днів.

Головуючий:
С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/
В.П. Пікуль

О.В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б. Бутенко