Справа № 1506/5987/2012
Провадження 2/496/37/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2014 Біляївський
районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Дранікова С.М.

При секретарі - Загарнюк Н.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Біляївка цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про примусове виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідачів, в якому
просить суд примусово виселити їх з
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка
підтримала заявлені вимоги, та
пояснила суду, що вказаний будинок
належить їй на праві приватної
власності. В будинку проживають
відповідачі, у тому числі ОСОБА_2, якій
своїми діями робить неможливим сумісне
проживання з позивачкою, постійно
влаштовує сварки, принижує позивачку,
погрожує її життю та здоров*ю. Наведене
підтверджується її чисельними
зверненнями до правоохоронних органів.
У зв*язку з наведеним позивачка просить
позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
діють як в своїх інтересах так і в
інтересах своєї неповнолітньої дитини
ОСОБА_4, в судове засіданні не з*явились,
надали заяви, в яких позов не визнають,
проти його задоволення заперечують,
просять розглядати справу за їхню
відсутність.

Третя особа - орган опіки та
піклування Біляївської РДА - до суду не
з*явився, представник надав заяву, в
якої позов не визнав, проти його
задоволення заперечує, просить
розглянути справу за його відсутністю.

Вислухав пояснення позивачки,
вивчив матеріали справи, суд приходить
до наступного:

Рішенням Біляївського районного
суду Одеської області від 1 червня 2011
року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні житловим будинком та
виселення. Згідно мотивувальної
частини рішення, судом встановлено, що
відповідач належить до членів сім*ї
позивачки, тому має право на проживання
та користування вказаним будинком.
Також судом встановлено, що
ініціаторами сварок та скандалів, які
призводили до конфліктів в сім*ї, є
обидві сторони.

Рішенням Біляївського районного
суду Одеської області від 14 листопада
2011 року задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4,
останніх вселено до вищенаведеного
будинку, ОСОБА_1 зобов*язано усунути їм
перешкоди у користуванні будинком.
Згідно мотивувальної частини рішення,
судом встановлено, що позивачі є
членами сім*ї ОСОБА_1, мають право
користуватися на рівні з наймачем
усіма правами і несуть обов*язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення.

Рішенням Біляївського районного
суду Одеської області від 22 лютого 2012
року частково задоволено позовні
вимоги ОСОБА_1; ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зобов*язано не чинити їй перешкод у
користуванні надвірними спорудами
вказаного будинку.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішенням
Біляївського районного суду Одеської
області від 1 червня 2011 року
встановлено відсутність підстав для
виселення ОСОБА_2, передбачених ст. 116 ЖК
України. Більшість доказів, на які
посилається позивачка, датовані
раніше, ніж 1.06.2011 року, вивчалися судом
та враховувалися при винесені ним
рішення. Відмовний матеріал ЖРЗСП №249
від 12.01.2012 року та офіційне
попередження про неприпустимість
учинення насильства в сім*ї від 28.12.2013
року свідчать про наявність неприязних
стосунків між позивачкою та ОСОБА_2, але
не містять належних та допустимих
доказів наявності протиправних дій
ОСОБА_2, які б робили неможливим для
позивачки приживання з ним в одному
будинку.

Суду не надано жодного доказу
наявності дій, передбачених ст. 116 ЗК
України, з боку відповідачки ОСОБА_3 та
неповнолітньої ОСОБА_4 Більш того, ані в
позовних вимогах, ані в промові в
судовому засіданні позивачка не
вказувала на наявність таких дій, які б
могли слугувати підставою для
виселення ОСОБА_3 та неповнолітньої
ОСОБА_4

Враховуючи вищевикладене, суд не
вбачає підстав для задоволення позову
ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10,60,88,209,212,215,218 ЦПК
України, ст.ст. 116,150,155,156,157 ЖК України,
ст.ст. 321,383,391 ЦК України, суд:

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про примусове
виселення - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня
проголошення або отримання його копії.

Головуючий