АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 22-ц/744/719/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Циганков
Справа №200/9562/13-ц
Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 липня 2013 року про забезпечення позову
по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
Банк «Траст», ОСОБА_2, третя особа
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Траст-Фінанс» про
визнання зобов'язання за кредитним
договором припиненим та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т
А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовними вимогами
до ПАТ «Банк «Траст» та ОСОБА_2, третя
особа ТОВ «Траст-Фінанс» про визнання
правовідносин за кредитним договором,
укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ Банк
«Траст» припиненими та зобов'язання
вчинити певні дії.

Разом із позовною заявою надійшла
заява про забезпечення позову від
позивача ОСОБА_4, в якій вона просить
вжити заходи забезпечення позову, а
саме заборонити Індустріальному ВДВС
Дніпропетровського МУЮ проводити
примусове стягнення за виконавчим
листом № 2-1144 Печерського районного
суду виданого 30.04.10 року, в тому числі
продавати належну ОСОБА_4 квартиру
АДРЕСА_1 за виконавчим провадженням ВП
№ 23213708 до вирішення справи по суті.

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 12 липня 2013 року
заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову
задоволено та в порядку забезпечення
позову заборонено Індустріальному
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції проводити
примусове стягнення за виконавчим
листом № 2-1144 Печерського районного
суду м.Києва, виданого ЗО квітня 2010
року, за виконавчим провадженням ВП №
23213708, в тому числі продавати належну
ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 до вирішення
справи по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 ставить питання про
скасування ухвали суду.

Вивчивши матеріали справи, законність
та обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення
позову, суд першої інстанції, виходив з
того, що заява про таке забезпечення
ґрунтується на законі, та не суперечить
вимогам ст.ст. 151, 152 ЦПК України.

Проте виходячи з обставин справи
колегія суддів не може погодиться з
такими висновками суду у зв'язку з їх
необґрунтованістю.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до ч.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року №9 «Про практику застосування
судами цивільного законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
вирішуючи питання щодо застосування
певного виду забезпечення позову, суди
повинні виходити з того, що наведений у
ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого
забезпечення не є вичерпним, тому за
наявності відповідного клопотання
можуть бути застосовані й інші його
види, але з урахуванням обмежень,
установлених ч. 4 зазначеної статті.
Недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили.

Таким чином, заборонивши
Індустріальному районному відділу ДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції проводити
примусове стягнення за виконавчим
листом №2-1144 Печерського районного
суду м. Києва, виданого 30 квітня 2010 року
за виконавчим провадженням ВП №23213708,
суд зупинив виконання рішення
Печерського районного суду м. Києва.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду скарги
на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право скасувати
ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє нову ухвалу з
цього питання, якщо воно було вирішено
судом першої інстанції з порушенням
норм процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Оскільки у даному випадку не було
підстав для застосування заходів
забезпечення позову, а також вжито
заходів забезпечення позову прямо
заборонених законом, судова колегія
вважає за необхідне ухвалу скасувати і
постановити нову про відмову у
задоволенні заяви про вжиття заходів
забезпечення позову.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає необхідним ухвалу суду першої
інстанції, на підставі п. 2 ст. 312 ЦПК
України, скасувати та в задоволенні
заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову
відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 12 липня 2013 року
- скасувати, в задоволенні заяви ОСОБА_4
про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набуває
законної сили з моменту її
проголошення , однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів .

Судді: