Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 20» березня 2014 р. Кіровський
районний суд м. Донецька у складі:

судді - Юр'євої Т.І.,

при секретарі - Власенко Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3
про звільнення від заборгованості по
сплаті аліментів і припинення сплати
аліментів на повнолітнього
непрацездатного сина, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовами, в
яких вказує, що рішенням Кіровського
райсуду м. Донецька від 09.09.2013 року з
нього на користь ОСОБА_2 на утримання
повнолітнього непрацездатного сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнути аліменти
у розмірі по 1/6 частини з усіх видів
доходу, починаючі з 22 січня 2013 року.

Позивач просить звільнити його від
сплати заборгованості по аліментам,
яка утворилась з 22.01.2013 року по
наступний час на користь відповідачки
за утримання повнолітнього сина
ОСОБА_3. А також позивач просить
звільнити його повністю від сплати
аліментів на утримання повнолітнього
непрацездатного сина ОСОБА_3, у зв'язку
зі зміненням матеріального становища
сторін.

Позивач обґрунтовує свої вимоги
наступним: Відповідно до ст. 198 СК
України, батьки зобов'язані утримувати
своїх повнолітніх непрацездатних
дочку, сина, які потребують
матеріальної допомоги, якщо вони
можуть таку матеріальну допомогу
надавати. Позивач вказує, що він не має
можливості надавати допомогу
повнолітнім дітям, оскільки він сам є
інвалідом 2 групи, потребує постійного
лікування, крім того, він сплачує
аліменти у загальному розмірі 50% своїх
доходів на утримання неповнолітніх
дітей і непрацездатної дружини.
Відповідачка отримує державну
соціальну допомогу. Відповідач ОСОБА_3
- його син, отримує пенсію, як інвалід 1
групи, отримує соціальну державну
допомогу, його дохід є достатнім, тому
що його розмір складає вище
прожиткового мінімуму для
непрацездатної особи.

В судовому засіданні позивач повністю
підтримав свої позовні вимоги і надав
суду пояснення, аналогічні
вищевказаним.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, по день слухання справи
повідомлені належним чином. Суд
вважає можливим розглянути дану справу
у відсутності відповідачів та
постановити заочне рішення, на
підставі наявних у справі даних та
доказів. Про постановлення заочного
рішення позивач не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2
знаходились у зареєстрованому шлюбі з
1987 року по 1998 рік. Від цього шлюбу вони
мають двох дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сини проживають
з матір'ю, та знаходяться на її
утриманні. ОСОБА_4 є студентом
Донецького гірничого професійно -
технічного училища, денної форми
навчання. ОСОБА_3 згідно довідки до акту
огляду МСЕК є інвалідом 1 групи з
дитинства внаслідок психічного
розладу, непрацездатний . Він постійне
потребує медичного лікування та
догляду.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Рішенням Кіровського райсуду м.
Донецька від 09.09.2013 року стягнути
аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
утримання повнолітнього
непрацездатного сина ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 1/6 частині з
усіх видів доходу щомісяця, починаючі
з 22 .01.2013 року до поновлення його
працездатності.

Рішенням Донецького Апеляційного суду
від 05.12.2013 року рішення Кіровського
райсуду м. Донецька від 09.09.2013 року
змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання
повнолітнього непрацездатного сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1/10
частини з усіх видів доходу (заробітку)
щомісяця, починаючі з 22 січня 2013 року й
на весь час інвалідності.

Судове рішення набуло законної сили,
виконавчий лист за рішенням суду
направлений для виконання до ВДВС
Кіровського РУЮ м. Донецька.

Позивач звернувшись з позовами до
відповідачів просить звільнити його
від сплати аліментів за вищевказаним
рішенням суду, посилаючись на зміну
його матеріального становища, та зміну
даних про матеріальне становище
відповідачів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається , як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 192 Сімейного Кодексу
України, розмір аліментів, визначений
за рішенням суду може бути згодом
зменшено за рішенням суду за позовом
платника у разі зміни матеріального
або сімейного стану.

Судом перевірено матеріальне та
сімейне становище сторін, ніяких змін,
які б могли бути підставою для
задоволення позову не встановлено.

В судовому засіданні встановлені ти ж
самі обставини, які були встановлені
в судовому засіданні Кіровського
райсуду м. Донецька від 09.09.2013 року і
встановлені рішенням Донецького
Апеляційного суду від 05.12.2013 року.

Перевіривши матеріальне становище
позивача і відповідачів суд вважає, що
не має даних про змінення
матеріального становища сторін.

Сукупний дохід позивача ОСОБА_1
складає 8286 грн. 48 коп., з яких: 2778,40 грн. -
пенсія, та 5508,08 грн. - щомісячні
страхові виплати.

Судом і раніше було враховане, що за
судовими рішеннями позивач сплачує
аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання 2-х неповнолітніх дітей у
розмірі по 1/3 частині заробітку
(доходів) щомісячно і на утримання
ОСОБА_2 по ? частині заробітку (доходу)
до досягнення трирічного віку дитиною
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3., а всього
утримання складають 50% від його
сукупного доходу.

Згідно довідки УПСЗН Кіровського РУЮ
м. Донецька ОСОБА_3 отримує державну
соціальну допомогу інваліда з
дитинства 1 групи у сумі 1423,50 грн.

Згідно довідки МСЕК від 12.06.2013 року
ОСОБА_3 встановлена перша група
інвалідності до 1 липня 2015 року, він
визнаний таким, що потребує постійного
стороннього догляду.

Доводи позивача, щодо відсутності
підстав для стягнення з нього
аліментів на повнолітнього
працездатного сина з урахуванням його
матеріального становища , який
перевищує прожитковий мінімум,
установлений законом, суд вважає
необґрунтованим, оскільки сукупний
дохід непрацездатного ОСОБА_3 не
забезпечує йому підтримання
нормальної життєдіяльності, яка і є
критерієм визначення прожиткового
мінімуму.

Оцінюючі зібрані докази, суд
вважає, що не має законних підстав для
задоволення позову, тому у позові слід
відмовити.

На підставі викладеного , керуючись
ст.ст. 192, 198 - 201 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3
про звільнення від заборгованості по
сплаті аліментів і припинення сплати
аліментів на повнолітнього
непрацездатного сина ОСОБА_3
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідачів, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного
суду Донецької області через
Кіровський районний суд м. Донецька
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: