Справа № 344/7259/13-ц
Провадження № 22-ц/779/127/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського
В.М., Соколовського В.М.

секретаря Вилки І.В.

з участю:
представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя;
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про поділ майна, за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського
міського суду від 11 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна,
що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, посилаючись на те,
що за час шлюбу з відповідачем в
республіці Польща було придбано
транспортний засіб марки AUDI A44,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Орієнтовна
вартість автомобіля 10 000 дол. Оскільки
шлюб між сторонами розірвано, і в
добровільному порядку відповідач не
бажає поділити спільно набуте майно,
ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача
грошову компенсацію за частку в
спільному набутому майні подружжя в
розмірі 39 997 грн.

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
до ОСОБА_4 з зустрічним позовом про
поділ майна. В обгрунтування своїх
вимог посилався на те, що за час
перебування в шлюбі з ОСОБА_4 було
придбано транспортний засіб марки AUDI A44
, реєстраційний номер НОМЕР_1. Однак,
станом на час розгляду справи в суді,
вказаного автомобіля вже не існувало,
оскільки він був зданий на металобрухт,
що підтверджується відповідним актом
приймання побутового металобрухту.
Сума виплачена за зданий металолом
склала 1175 грн. 04 коп., а тому вважав, що
позивач вправі претендувати тільки на
частку з цієї суми. Також ОСОБА_2
посилався на те, що спірний автомобіль
було ввезено на територію України з
республіки Польща без розмитнення, за
що в подальшому на нього було накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 8 500 грн. Оскільки
спірний автомобіль дійсно був спільною
сумісною власністю подружжя, і позивач
також мала обов'язок щодо його
розмитнення, ОСОБА_2 просив стягнути в
його користь половину суми накладених
на нього штрафних санкцій.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 11 листопада 2013 року частково
задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
поділ майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя. Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову
компенсацію за її частку у спільно
набутому майні - транспортному засобі
марки AUDI А4 реєстраційний номер НОМЕР_1
- 587 грн. 52 коп. та 229 грн. 40 коп. судового
збору.

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам та на порушення
норм матеріального і процесуального
права. Вважає, що визначаючи до
відшкодування грошову компенсацію у
спільно набутому майні - транспортному
засобі суд першої інстанції не
врахував, що спірний транспортний
засіб був придбаний ОСОБА_2 за час
перебування в шлюбі. А відтак, здаючи
авто на металобрухт, відповідач
зобов'язаний був узгодити це з нею, як
співвласником майна. Крім того,
відповідач не надав жодних доказів про
причини здачі технічного справного
автомобіля на металобрухт, а також те,
що транспортний засіб став непридатним
для використання.

З цих підстав рішення суду першої
інстанції, в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_4, апелянт просила
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити в повному
обсязі.

ОСОБА_2 рішення суду не оскаржував.

ОСОБА_4 та її представник, будучи
належно повідомленими про розгляд
справи, до суду не з'явилися; свою
неявку до суду ОСОБА_4 мотивувала
хворобою, однак будь-яких
підтверджуючих доказів з цього приводу
не надала. ЇЇ представник причини
неявки суду не повідомив.

Представник ОСОБА_2 доводи апеляційної
скарги заперечила, просила про її
відхилення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2, дослідивши
письмові матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що з 09.09.2007 року сторони
(ОСОБА_4, ОСОБА_2) перебували в
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано в судовому порядку 04.09.2012
року (а.с.6).

Судом також встановлено, що за час
перебування в шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_2
було придбано транспортний засіб марки
AUDI А4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1. За
вказаний транспортний засіб було
сплачено 950 Євро (а.с. 77-78), і даний факт
сторонами не оспорювався.

Відповідно до вимог ч.1 ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Статтею 60 СК України встановлено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Таким чином, зважаючи на те, що спірний
автомобіль було придбано за час
перебування сторін в шлюбі, то він є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя.

У відповідності до ст. 163 СК України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що
перебуває на праві спільної сумісної
власності подружжя, належить кожному з
них незалежно від того, в який момент
здійснюється поділ: під час шлюбу або
після його розірвання. Поділ може бути
здійснений як за домовленістю
подружжя, так і за судовим рішенням.

Частинами 1,2 ст.70 СК України
встановлено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

Оскільки спільна сумісна власність не
передбачає визначення часток
учасників, а поширюється на усе майно,
при здійсненні поділу такого майна
слід виходити з презумпції рівності
часток. Принцип рівності часток
застосовується незалежно від того, чи
здійснюється поділ у судовому або у
позасудовому порядку.

З матеріалів справи також вбачається,
що вже під час розгляду справи
транспортний засіб ОСОБА_2 було знято з
реєстрації ( а.с. 56) та здано на
металобрухт, що підтверджується Актом
приймання побутового металобрухту від
03.07.2013 року.

Разом з тим, шлюбні відносини між
сторонами припинилися в 2012 році,
виходячи з рішення Коломийського
міськрайонного суду від 04.09.2012 року,
яким шлюб між сторонами розірвано, а
відтак на час припинення шлюбних
відносин спірний транспортний засіб не
був знищеним та входив в обсяг спільно
набутого майна і підлягав поділу.

При цьому ні сам ОСОБА_2 ні його
представник не заперечували тієї
обставини, що після розірвання шлюбу
автомобіль залишився у користуванні
ОСОБА_2

Будь-яких документів чи інших доказів,
які б підтвердили технічну
несправність автомобіля чи те, що він
був не придатний до використання,
ОСОБА_2 ні в суді першої інстанції, ні
його представник в засіданні
Апеляційного суду не надали. Заява
представника ОСОБА_2 про знищення
автомобіля внаслідок пожежі є
голослівною.

У зв'язку з цим колегія суддів
приходить до висновку, що на користь
ОСОБА_4 слід було стягнути грошову
компенсацію за частку в спільному
сумісному майні подружжя, виходячи з
суми яка була сплачена за автомобіль на
час його придбання, а не з вартості
зданого металобрухту.

Так, згідно договору купівлі-продажу,
копія якого міститься в матеріалах
справи, автомобіль марки AUDI А4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1 було
куплено за 950 Євро, що згідно офіційного
курсу валют НБУ станом на 16.01.2014 року в
гривневому еквіваленті складає 10331, 51
грн . Виходячи з презумпції рівності
часток подружжя на користь ОСОБА_4 слід
було стягнути половину зазначеної
суми, тобто 5165 грн. 76 коп.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів Апеляційного
суду приходить до висновку, що
ухвалюючи рішення по суті даного спору,
суд першої інстанції припустився
помилки та невірно застосував норми
матеріального права. Отже, в частині
задоволення первісного позову ОСОБА_4
рішення підлягає до скасування з
ухваленням нового рішення у цій
частині.

На підставі викладеного та ст.ст. 60, 69, 70,
163 СК України, 328 ЦК України , керуючись
ст.,ст. 307; 309; 313, 314, 316; 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 11 листопада 2013 року в частині
задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про поділ майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію за її частку в
спільному сумісному майні подружжя в
розмірі 5165 грн. 76 коп.

В решті рішення Івано-Франківського
міського суду від 11 листопада 2013 року
залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
О.Є. Меленко

Судді:
В.М. Васильковський

В.М. Соколовський