АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Братасюк В.М. Провадження №
22-ц/789/459/14 Доповідач - Ткач О.І.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірського Б. О., Бахметової В.
Х.,

при
секретарі - Майці Р.Ю.

з
участю ОСОБА_1 та його представника

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 17 лютого 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину,
додаткових витрат на утримання
повнолітньої дитини та зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н
О В И Л А:

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 17 лютого 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково:

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання
повнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в
розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи
стягувати з 28.10.2013 року і до закінчення
нею навчання на денній формі в
інтернатурі із спеціальності
"Стоматологія" в ДВНЗ "Тернопільський
державний медичний університет імені
І.Я. Горбачевського Міністерства
охорони здоров'я України", але не довше
ніж до досягнення ОСОБА_3 23 річного
віку;

- стягнуто з ОСОБА_1 в дохід
держави 243,60 гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду змінити
задовольнивши її позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на те, що
судом першої інстанції не було
враховано матеріальне становище та
стан здоров'я дитини та те, що суд дав
неправильну оцінку її доводам позову,
зіславшись на Главу 15 Сімейного
кодексу України.

Розглянувши справу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заслухавши
пояснення ОСОБА_1 та його
представника, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає.

В жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернулась із позовом про стягнення
аліментів на повнолітню доньку
посилаючись на те, що її донька
стаціонарно навчається у
Тернопільському державному медичному
університеті ім. І.Я. Горбачевського.
Враховуючи те, що відповідач не надає
матеріальної допомоги на повнолітню
доньку, яка продовжує навчання, просить
позовні вимоги задовольнити.

В січні 2014 року позивачка
уточнила позовні вимоги та просить
стягнути понесені витрати з
відповідача в сумі 38 481,5 грн., які
складаються з: 25 554,5 грн. витрат з
оплати навчання доньки за період з
січня 2011 року по серпень 2013 року з
посиланням на ч. 1 ст. 199 СК України; 10 465
грн. витрат на придбання одягу в період
вересня- грудня 2013 року; 2462,03 витрат на
придбання ліків в період
вересня-грудня 2013 року та майбутні
платежі за навчання в сумі 4387,5 грн., які
просить стягувати щомісячними
платежами в розмірі 313,4 грн., а також
аліментів в розмірі 1000 грн. до
досягнення донькою двадцяти трьох
річного віку.

Задовольняючи позовні
вимоги частково, суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки повнолітня
донька продовжує навчання на
стаціонарній формі із відповідача слід
стягнути аліменти на її утримання до
двадцяти трьох річного віку у твердій
грошовій сумі у 350 грн. щомісячно.
Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення додаткових витрат
на утримання доньки, суд виходив із
того, що придбання ліків не
підтверджується рекомендаціями
лікарів, а також і те, що додаткові
витрати понесені на повнолітню дитину,
яка навчається і такі вимоги не
охоплюються диспозицією статті 185 СК
України. Крім цього, суд зіслався на
недоведеність ОСОБА_1 факту
неспроможності надавати матеріальне
утримання.

З вказаним висновком суду
погоджується суд апеляційної
інстанції лише частково, не
погоджуючись з мотивуванням рішення
та посиланням на норми матеріального
права.

Відповідно до ст. 198 СК України,
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 200 СК України, суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі, або у частці від
заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України,
якщо повнолітня дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом на
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син.

Судом першої інстанції
встановлено, що сторони у справі
перебували в шлюбі і мають доньку
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в даний час є
повнолітньою і навчається у
Тернопільському державному медичному
університеті ім. І.Я. Горбачевського на
контрактній, денній формі навчання.

Після розлучення відповідач
ОСОБА_1 уклав новий шлюб із ОСОБА_5 і є
батьком сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.
36).

Згідно довідки Тернопільської
ОДПІ МДЗ України № 1-04 від 21.11.2013
року ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності однак за
1-3 квартал 2013 року доходів не
отримував.

Із копії медичної картки
вбачається, що відповідач хворіє на
цукровий діабет ІІ типу середньої
важкості (а.с. 33-34,37).

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що
повнолітня донька потребує
матеріальної допомоги у зв'язку із
навчанням в університеті, однак не
вірно застосував норми матеріального
права, щодо підстав відмови в
задоволенні таких вимог оскільки не
врахував, що позивачкою уточнено
позовні вимоги з посиланням на норму
ч. 1 ст. 199 СК України.

Враховуючи вищенаведене та
матеріальне становище відповідача, а
саме те що він не працює, хворіє на
цукровий діабет та має на утриманні
чотирьох місячного малолітнього сина,
суд апеляційної інстанції приходить
до висновку, що відповідач не взмозі
надати матеріальну допомогу на
навчання доньки, придбання ліків та
одягу.

При вказаних обставинах, суд
першої інстанції дійшов до вірного
висновку, що відповідач спроможний
лише частково надавати щомісячне
грошове утримання лише в твердій
грошовій сумі.

Таким чином, рішення є законним,
а тому не підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 17 лютого 2014
року - залишити без змін

Ухвала набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.І. Ткач