Справа №585/1647/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - Ганзя О.Д.Номер провадження
22-ц/788/645/14 Суддя-доповідач - Семеній
Лідія. Іванівна. Категорія - 48
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Семеній Л. І.,

суддів - Білецького О. М., Кононенко О.
Ю.,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 19 лютого 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання
дитини,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 19 лютого 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі в розмірі 600 грн.
щомісячно, починаючи стягнення з 08.05.2013
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів в
межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання виконання заочного
рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 09.09.2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення в частині
стягнутої суми аліментів, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, просить
рішення змінити та стягнути з нього
аліменти на утримання дитини у розмірі
400 грн., що відповідає його доходам та
вимогам закону.

Зазначає, що судом першої інстанції не
враховано його скрутне матеріальне
становище, так як його доходи є не
постійними та не значними, крім того,
він надає матеріальну допомогу своїй
хворій матері.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_4, яка заперечила проти
задоволення скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач зобов'язаний утримувати
свою дитину до досягнення нею
повноліття.

Цей висновок суду узгоджується з
матеріалами справи та відповідає
вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що сторони з лютого 2004 року
перебували в зареєстрованому шлюбі,
від якого мають дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач
у справі (а.с.6).

Заочним рішенням Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 31 травня 2013 року шлюб між сторонами
розірвано.

Сторони не проживають разом, дитина
знаходиться на утриманні матері та
проживає разом з нею (а.с.7),
домовленості щодо сплати відповідачем
аліментів сторонами не досягнуто.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно дійшов до висновку про
обов'язок відповідача надавати
матеріальну допомогу на утримання
неповнолітньої доньки у твердій
грошовій сумі, оскільки батько дитини
має задовільний стан здоров'я, отримує
доходи, які не є стабільними.

Погоджується колегія суддів з розміром
аліментів на утримання дитини, так як
при його визначенні судом першої
інстанції були враховані обставини,
передбачені ст.182 СК України, в тому
числі й стан здоров'я відповідача,
відсутність доказів щодо інших
утриманців, його матеріальний стан,
зокрема, отримання нерегулярних
доходів.

Доказів того, що ОСОБА_3 має скрутне
матеріальне становище, в зв'язку з чим
не має можливості сплачувати своїй
дитині аліменти в присудженому
розмірі, суду він не надав.

Доводи відповідача про те, що він
матеріально забезпечує свою хвору
матір доказами не підтверджені, а його
посилання на відсутність постійної
роботи та заробітку не позбавляють
його обов'язку утримувати свою дитину
на належному матеріальному рівні. У
праві на працевлаштування та достойний
заробіток відповідач не обмежений.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 19 лютого 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -