Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Шовкопляс О. П.
,

при секретарі - Кузьменко Т.
Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ "Родовід Банк" звернулося в суд з
позовом до відповідача про стягнення
кредитної заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.03.2008 року
між ВАТ "Родовід Банк" та ОСОБА_1
укладено кредитний договір №
86/АК-00005.08.2, відповідно до якого
відповідачу надано кошти розмірі 26500
доларів США, терміном по 25.03.2015 року з
цільовим використання кредитних
коштів - купівлі автомобіля, за сплатою
7,7% річних за користування кредитними
коштами.

Оскільки, відповідач належним чином не
виконував взяті на себе зобов'язання,
16.082013 року до Білоцерківського
міськрайонного суду була подана заява
про стягнення заборгованості в сумі 27
558,94 доларів США та 2 035 245,87 гривень.

На підставі наведеного просить суд
стягнути з відповідача в користь
позивача заборгованість в розмірі 27
558,94 доларів США та 2 035 245,87 гривень. та
судові витрати у справі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених в позовній заяві,
просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася з невідомих суду причин, хоча
про час та місце розгляду справи
повідомлялася належним чином. Про
причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала з
підстав наведених у письмових
запереченняхз проти позову та
зменшення розміру заборгованості, а
також застосування строків позовної
давності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши та оцінивши
представлені по справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до часткового
задоволення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановленим договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 25.03.2008 року між
ВАТ "Родовід Банк" та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 86/АК-00005.08.2,
відповідно до якого відповідачу надано
кошти розмірі 26500 доларів США, терміном
по 25.03.2015 року з цільовим використання
кредитних коштів - купівлі автомобіля,
за сплатою 7,7% річних за користування
кредитними коштами.

Згідно з пп. 3.1.1 договору погашення
кредиту і сплата процентів за
користування кредитом здійснюється
позичальником частинами - щомісячними
платежами у розмірі 315,48 доларів США та
у строки, передбачені графіком
платежів.

Пунктом 7.6 передбачений строк дії
договору до моменту виконання
сторонами взятих за договором
зобов'язань.

Крім того, пунктом 3.6. „За порушення
строків повернення кредитів чи сплати
процентів, сплачувати Банку за кожний
день прострочення пеню в розмірі 1,6
процента від суми простроченої
заборгованості."

Оскільки, відповідач належним чином не
виконував взяті на себе зобов'язання,
16.082013 року до Білоцерківського
міськрайонного суду була подана заява
про стягнення заборгованості в сумі 27
558,94 доларів США та 2 035 245,87 гривень.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідач почав порушувати виконання
своїх зобов'язань за договором : з 11
серпня 2009 року припинив погашення
кредиту, а з 11 вересня 2009 року - сплату
процентів за користування кредитом;
Але письмову вимогу про сплату
заборгованості Позивач на адресу
Відповідача жодного разу за цей період
не направляв.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 належним чином не виконала
взяті на себе зобов'язання за договором
в зв'язку з чим у неї утворилась
заборгованість в розмірі 27 558,94 доларів
США та 2 035 245,87 гривень, відповідно до
наданого до суду розрахунку.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
позивачем станом на 08 липня 2013 року у
розмірі 27 558,94 доларів США та 2035245,87
гривень що складається з

- заборгованість за кредитом - 20 551,01
доларів США

- заборгованість по відсоткам - 7007,93
доларів США

- заборгованість по платі за кредитом -
22 767,70 грн

- загальна сума 3% річних від суми
простроченої кредитної заборгованості
10 274,01 гривень

- загальна сума інфляційних втрат від
суми простроченої плати за кредитом
536,65 грн

- загальна сума пені за несвоєчасне
погашення кредитної заборгованості 2001
667,51грн.

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору - до
моменту виконання сторонами в повному
обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 7.6),
так і строки виконання зобов'язань зі
щомісячним погашенням платежів,
останній з яких у визначеній сумі
підлягав виконанню в строк до 25 березня
2015 року.

Таким чином, графіком платежів, який є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново (чч. 1, 3 ст.
264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
до 10 числа кожного місяця , в рахунок
якого вносяться кошти, початок
позовної давності для стягнення цих
платежів необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежа.

Як встановлено в судовому засіданні,
обставиною, яка стала підставою для
звернення 06 серпня 2013 року ПАТ «Родовід
банк» до суду з позовом про стягнення
кредитної заборгованості вбачається і
позовні вимоги щодо повернення як
зазначено в позовній заяві «поточної
заборгованості» в сумі 6826,84 доларів
США (кредит та проценти) які підлягають
сплаті до 15 березня 2015 року, тобто
дострокове повернення кредиту в
зв»язку із фактом порушення
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором, а саме: припинення
ним 11 серпня 2009 року передбачених
договором виплат з погашення чергового
платежу за кредитом, а з 11 вересня 2009
року - процентів за користування
кредитом.

Право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів у разі прострочення сплати
чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК
України.

Аналогічні положення містяться у п. 5.2
кредитного договору, відповідно до
якого банк набуває право вимагати від
позичальника дострокового повернення
всього кредиту або кредиту разом із
розрахованими процентами у разі,
зокрема, затримання сплати частини
кредиту та/або сплати процентів за
користування кредитом.

Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261,
530, 631 ЦК України слід дійти висновку про
те, що у разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
всього часу - до закінчення строку
виконання останнього зобов'язання (15
березня 2015 року) вправі заявити вимоги
про дострокове повернення тієї частини
позики, що підлягає сплаті разом з
нарахованими процентами, а також
стягнути несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом,
щомісячні платежі (з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В останньому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатись в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів.

Згідно позиції ВСУ, яка виражена у
справі № 6-116 цс 13, що стосується
застосування строків позовної
давності:

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов. Перебіг
позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення. Позовна давність у таких
випадках обчислюється окремо по
кожному простроченому платежу.
Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України). Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, оцінивши зібрані та
дослідженні в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 213-215, 224-226 ЦПК
України, ст. ст. 257, 267, 551, 526, 625, 1048, 1054
Цивільного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором № 86/АК-00005.08.2 від
25.03.2008 року у сумі 6624 доларів США 76
цента, 5140,98 грн. - суму нарахованих та
несплачених процентів за користування
кредитом, 12044, 16 грн. - заборгованість по
сплаті щомісячних платежів за
обсулговування кредиту, 5756,56 грн. - 3% від
суми простроченого кредиту та
відсотків, 10 000 грн. - пені.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Родовід Банк» 3 441 грн. судового збору.

З повним рішенням суду, особи які брали
участь у справі, зможуть ознайомитись 16
січня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. П. Шовкопляс