Справа №484/242/14-ц 24.04.2014 24.04.2014 24.04.2014
Провадження № 22ц/784/1291/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Бакуті Т.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 18 лютого 2014
року за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

23 січня 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі - Банк») звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості.

Свій позов обґрунтовував тим, що 24
квітня 2008 року між закритим
акціонерним товариством «ПриватБанк»
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було
укладено кредитно-заставний договір,
відповідно до якого останній отримав
кредитні кошти у розмірі 6533,68 грн. зі
сплатою 12% річних з кінцевим
терміном повернення коштів до 24 квітня
2009 року.

Проте, свої зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_2 належним чином не
виконував, у зв'язку з чим станом на 10
січня 2014 року виникла заборгованість
у загальному розмірі 31734,39 грн.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 18 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, просив
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити вимоги
позову в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у місцевому суді, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 24 квітня
2008 року між закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитно-заставний договір № NKXRRX14070005,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит в розмірі 6533,68 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 2 квітня 2009 року, а
відповідач зобов'язався здійснювати
погашення заборгованості за кредитом,
щомісячно в період з 5 по 10 число
кожного місяця у сумі 544 грн. 83 коп.
Позичальник зобов'язалася повернути
суму кредиту, відсотки, винагороди
відповідно до заяви та Умов надання
банківських послуг. При порушенні
позивальником зобов'язань із погашення
кредиту позичальник сплачує банку
пеню, розмір якої зазначений у п. 5.1.
Умов за кожен день прострочки.

При цьому позичальник погодився,
що заява разом із запропонованими
банком Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам (Розстрочка)
(Стандарт), Тарифами складає між ним та
Банком кредитно-заставний договір (а.с.
3).

За розрахунками Банку у зв'язку з
невиконанням зобов'язань за вказаним
договором у відповідача утворилась
заборгованість перед банком в сумі
31734,39 грн., яка складається з: 5989,60 грн.
заборгованості по кредиту, 3,76 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 23753,68 грн. пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язання по кредиту, 500 грн.
штраф(фіксована частина), 1487,35 грн.
штраф(процентна складова) (а.с.2).

Згідно рішення Первомайського
міськрайонного суду від 19 жовтня 2009
року ОСОБА_2 визнаний безвісно
відсутнім з 4 липня 2006 року
(а.с.18-19).

Статтею 43 ЦК України визначено, що
фізична особа може бути визнана судом
безвісно відсутньою, якщо протягом
року в місці її постійного проживання
немає відомостей про місце її
перебування.

Разом з тим, ст. 43 ЦК України не
встановлено переліку правових
наслідків визначення особи безвісно
відсутньою, проте зміст інших норм
цивільного та сімейного законодавства
дає можливість виділити такі наслідки,
зокрема: нотаріус за останнім місцем
проживання такої особи встановлює над
її майном опіку. Опікун управляє майном
в інтересах особи, яка визнана безвісно
відсутньою, в тому числі приймає
виконання цивільних обов'язків на її
користь, погашає за рахунок її майна
борги, управляє цим майном в її
інтересах (ст. 44 ЦК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 39 ЦПК
України права, свободи та інтереси
особи, яка визначена безвісно
відсутньою, захищає опікун,
призначений для опіки над її майном.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції, правильно встановивши
фактичні обставини справи з
урахуванням вищезазначених положень
закону, дійшов обґрунтованого висновку
про наявність підстав, за яких позов не
підлягає задоволенню.

Такого висновку суд дійшов виходячи з
того, що відповідач визнаний за
рішенням суду безвісно відсутнім, це
рішення набрало законної сили та до
теперішнього часу не скасовано, а
відтак у разі призначення опікуна, саме
до останнього повинні пред'являтися
вимоги щодо виконання цивільних
обов'язків особою, яка визнана безвісно
відсутньою.

Доводи апеляційної скарги про те, що
районний суд був зобов'язаний
з'ясовувати наявність або відсутність
опікуна над майном боржника, не
заслуговують на увагу, оскільки
протирічать принципах цивільного
судочинства щодо змагальності сторін
та диспозитивності.

Безпідставними є посилання в
апеляційній скарзі на те, що суд першої
інстанції порушив норми
процесуального права, зокрема не
оголосив відповідача у розшук та не
викликав його в судове засідання через
оголошення в пресі, так як не
відповідають вимогах матеріального та
процесуального права щодо правових
наслідків визнання особи безвісно
відсутньою.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги висновки суду першої інстанції
не спростовують, а тому підстав,
передбачених ст. 309 ЦПК України, для
скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити, а
рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 18
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: