У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді
Куцина М.М.,

суддів: Бондаренка
Ю.О., Собослоя Г.Г.,

при секретарі - Чейпеш С.
І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідачки ОСОБА_1 на рішення
Воловецького районного суду від 22
жовтня 2013 року по справі за позовом
органу опіки та піклування Воловецької
районної державної адміністрації
Закарпатської області до ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, де третя особа, що не заявляє
самостійних вимог: Служба у справах
дітей Воловецької районної державної
адміністрації, про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року орган опіки та
піклування Воловецької районної
державної адміністрація Закарпатської
області звернувся в суд з позовом, у
якому просив позбавити ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 батьківських прав щодо їхнього
малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, передати останнього
органу опіки та піклування Воловецької
районної державної адміністрації
Закарпатської області для вирішення
питання про подальше його влаштування
та стягнути з відповідачів судові
витрати по справі.

01 жовтня 2013 року позивач уточнив
позовні вимоги та доповнив позов
вимогою про стягнення аліментів з
відповідачів на утримання сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вихованця обласного
Будинку дитини м. Свалява
Закарпатської області, з кожного в
розмірі 1/4 частини усіх видів
заробітку, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття на
користь обласного будинку дитини м.
Свалява Закарпатської області.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і з дня народження сина
ухиляються від виконання батьківських
обов 'язків щодо утримання та виховання
сина. Про це свідчить факт того, що
дитина після народження через
неналежне утримання , відсутність
догляду, захворіла на ряд хвороб і була
відібрана з передачею до Воловецької
ЦРЛ на лікування, а потім до обласного
Будинку дитини в м. Свалява
Закарпатської області.

ОСОБА_1 за неналежне ставлення до
батьківських обов'язків була
притягнута до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1ст.184 КУпАП .

Позивач посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставини справи та з
підстав передбачених ст.ст. 150, п.2 ч.1 164
, 193 СК України просив в суді першої
інстанції позбавити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3,
батьківських прав на сина ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Також просив малолітнього
ОСОБА_3 передати органу опіки
піклування Воловецької районної
державної адміністрації для
вирішення питання щодо подальшого
влаштування його у відповідний заклад
будинку дитини. Вирішити питання про
стягнення із відповідачів аліментів на
утримання дитини та стягнути із них
судові витрати.

Рішенням Воловецького районного суду
від 22 жовтня 2013 року позов задоволено
повністю.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця АДРЕСА_1
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканку
АДРЕСА_2, позбавлено батьківських прав
щодо малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
передано під опіку органу опіки та
піклування Воловецької районної
державної адміністрації Закарпатської
області.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
мешканця АДРЕСА_1 аліменти на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмір і?
частини усіх видів заробітку, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття на користь обласного
будинку дитини м. Свалява
Закарпатської області.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
мешканки АДРЕСА_2, аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття на користь обласного
будинку дитини м. Свалява
Закарпатської області. Вирішено
питання про судові витрати.

Не погодившись із даним рішенням
місцевого суду, відповідачка ОСОБА_1
оскаржила його в апеляційному порядку,
вважає, що таке є незаконним та
помилковим, оскільки судом було
невірно застосовано норми
процесуального та матеріального права,
і просила рішення Воловецького
районного суду від 22.10.2013 року у частині
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів відносно ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки АДРЕСА_2,
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким залишити малолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на іі утриманні та
вихованні.

Відповідач ОСОБА_2 рішення суду першої
інстанції у апеляційному порядку не
оскаржив.

Сторони по справі повторно не
з'явилися у судове засідання , хоча про
час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України, судова
колегія вважає за можливе справу
розглянути без участі сторін, оскільки
їх неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Крім того, до суду апеляційної
інстанції надійшло клопотання органу
опіки піклування Воловецької РДА про
розгляд справи без їх участі, у якому
позивач просив залишити рішення суду
першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку, апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Задовольняючи позов місцевий суд
виходив з того, що належними та
допустимими доказами по справі, які
надані органом опіки та піклування
Воловецької районної державної
адміністрації, є доведеним факт того,
що відповідачі є винними і умисно не
виконують свої батьківські обов'язки
щодо сина ОСОБА_3, оскільки їх дії
спрямовані на небажання ними
піклуватися про сина, займатися його
фізичним та духовним розвитком.

Судом першої інстанції встановлені
наступні факти.

На теперішній час відповідачі
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
про що свідчить довідка відділу
реєстрації актів цивільного стану
Воловецького районного управління
юстиції від 14.06.2013 р. №770/08.2-2.15 ( а.с.5).

Свідоцтвом про народження дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стверджується
факт, що батьками останнього є ОСОБА_2
та ОСОБА_1 ( а.с.4).

Батько, ОСОБА_2, із сім'єю не проживає.

Згідно з положенням ст. 141 СК України,
мати і батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини.

Згідно зі ст. 157 СК України, питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Відповідно до положення ч.1 ст.3
Конвенції ООН «Про права дитини» та ч.7,
8 ст.7 СК України при вирішенні будь -
яких питань щодо дітей суд повинен
керуватися максимальним забезпеченням
інтересів дітей.

Відповідно до ст.164 СК України
підставами для позбавлення
батьківських прав батьків є: якщо мати,
батько не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявили щодо
неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 року
№ 3 "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав",
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема, ставлення
батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла 18 років, і тільки на
підставах, передбачених ст.164 СК
України.

Позбавлення батьківських прав при
ухилення батьків від обов'язку
виховувати дитину, передбаченого
пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК Кодексу
України, можливе лише при умові винної
поведінки особи, яка свідомо нехтує
свої батьківські обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема, не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

У судовому засіданні було досліджено,
що Постановою Воловецького районного
суду від 27 березня 2013 року мати дитини
ОСОБА_1 притягнута до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП (ухилення
батьків або осіб, що їх замінюють, від
виконання передбачених законодавством
обов'язків щодо забезпечення
необхідних умов життя, навчання та
виховання неповнолітніх дітей) і до неї
застосовано адміністративне стягнення
у виді штрафу розміром 51 грн. (а.с. 18).

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 після понесення адмінпокарання
висновків не зробила. Із доповідної
дільничного лікаря, адресованої у
Службу у справах дітей за №87 від
25.04.2013р. відомо, що під час відвідування
дитини дільничним педіатром, мати і
бабуся дитини були в стані
алкогольного сп'яніння, дитина була
хвора, а тому госпіталізована до
дитячого відділення Воловецької ЦРЛ.
(а.с.14).

Наступне повідомлення в.о. зав. итячого
відділення від 20.06.13 року № 428/01-10
Воловецької ЦРЛ свідчить про те, що
мати і бабуся зловживають алкоголем і
не піклуються про здоров'я дитини.
Дитина була повторно госпіталізована
у дитяче відділення з діагнозом:
білково-енергетична недостатність 111
ступеня, синдром рухових порушень ЗПРМ,
дисплазія культового суглобу зліва. За
період перебування дитини у лікарні
мати жодного разу її не відвідала
(а.с.15).

Із виписки з історії хвороби ОСОБА_3
вбачається, що дитина вимагає
постійного ретельного нагляду і
лікування, посиленого харчування
(а.с.17).

Із Акту обстеження умов проживання
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 11
червня 2013 року відомо, що стан
приміщення задовільний, але продукти
харчування відсутні, дитячої суміші
для годування дитини не було, мати була
в стані алкогольного сп'яніння і
відмовилася їхати з дитиною в лікарню
для обстеження.(а.с. 11-12).

Соціальна допомога, яку мати
отримувала на малолітнього сина
використовувалася не за призначенням,
що стало причиною припинення її
виплати (а.с.19).

02.07.2013 року голова Воловецької РДА
видав розпорядження №173 " Про
відібрання дитини ОСОБА_3". Відповідно
до цього розпорядження малолітнього
ОСОБА_3 було поміщено до обласного
Будинку дитини м.Свалява , де він
перебуває і по теперішній час.

З інформації обласного Будинку дитини
м.Свалява №904 від 19.09.2013 р. відомо, що
дитина знаходиться там на повному
державному утриманні, і за час
перебування хлопчика в закладі мати
його не відвідувала

Зважаючи на вищевказані документи та
обставини справи , не можна погодитись
із апелянтом, що місцевий суд
упереджено та необ'єктивно поставився
до їх оцінки.

Що стосується висновку органу опіки та
піклування про доцільність
позбавлення відповідачів батьківських
прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
слід зазначити, що він є достатньо
обґрунтованим та не суперечить
інтересам дитини, тому судова колегія
погоджується з ним відповідно до ч. 6 ст.
19 СК України.

Місцевий суд вірно оцінив доводи по
справі і дав їм належну оцінку.

Апелянтка в апеляційній скарзі
стверджує, що нею дотримуються
елементарні санітарно-гігієнічні
норми, дитина забезпечена належними
умовами проживання та виховання, і що в
матеріалах справи відсутній акт
обстеження житлово- побутових умов
проживання малолітньої дитини.

Однак встановленими обставинами
стверджуються інші факти, що дають
підстави вважати ставлення
відповідачів до свого сина недбалим і
таким, що загрожує здоров'ю і життю
дитини.

За таких обставин , судова колегія
вважає , що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права , які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи .

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
- відхилити.

Рішення Воловецького районного суду
від 22 жовтня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили, шляхом подачі скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції

Судді: